Справа № 816/3335/15
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р.Справа № 816/3335/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Курило Л.В. , Русанової В.Б.

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

за участю: представника позивача - Павленко О.М.,

представника відповідача - Боровик Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Кременчуцької об'єднанаої державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2015р. по справі № 816/3335/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ"

до Кременчуцької об'єднанаої державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "АвтоКрАЗ" (надалі - ПАТ "АвтоКрАЗ") звернулося до суду з позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області (надалі - Кременчуцька ОДПІ), у якому просило: скасувати податкове повідомлення - рішення № /1478 від 05 червня 2015 р.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 р. відмовлено у задоволенні позову.

Позивач не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції в зв'язку з ненаданням належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2015 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Податкового кодексу України, КАС України та не відповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ПАТ "АвтоКрАЗ", перебуває на податковому обліку в органах державної податкової служби та станом на дату підписання акту перевірки перебувало на обліку в Кременчуцькій ОДПІ (а.с. 247, 248) та зреєстрований платником податку на додану вартість, свідоцтво № 200040017 від 09 квітня 2012 р., індивідуальний податковий номер 35 (а.с. 215).

З 12 грудня 2014 р. по 16 лютого 2015 р. посадовим особами Кременчуцької ОДПІ проведено планову виїзну документальну перевірку ПАТ "АвтоКрАЗ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31 грудень 2013 р., законодавства про збір та облік єдиного соціального внеску за період з 01 січень 2011 р. по 31 грудня 2013 р., за результатами якої складено акт № 307/16-03-22-01-08/05808735 від 23 лютого 2014 р. (зворот ній бік а.с. 61 а.с.141).

Висновками перевірки ПАТ "АвтоКрАЗ" порушено, зокрема, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, всього на суму 411 513 грн., в тому числі: за лютий 2013 р. в сумі 383 185 грн., за березень 2013 р. в сумі 4 319 грн., за квітень 2013 р. в сумі 2 806 грн., за травень 2013 р. в сумі 6 166 грн., за липень 2013 р. в сумі 494 грн., за серпень 2013 р. в сумі 4 046 грн., за жовтень 2013 р. в сумі 2 965 грн., за листопад 2013 р. в сумі 4 122 грн., за грудень 2013 в сумі 3 410 грн. та завищено суму рядка 20.2 (від'ємне значення, що включається до складу податкового кредиту наступного періоду) декларації з ПДВ з грудень 2013 року в розмірі 2 414 грн. (а.с. 140).

На підставі акта перевірки № 307/16-03-22-01-08/05808735 від 23 лютого 2014 р. Кременчуцькою ОДПІ було винесено податкове повідомлення-рішення № /883 від 27 березня 2015 р., яким ПАТ "АвтоКрАЗ" зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на 411 513 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 205 756, 60 грн.

Позивач оскаржив дане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління ДФС у Полтавській області від 26 травня 2015 р. № 2141/10/16-31-10-04-11 податкове повідомлення-рішення № /883 від 27 березня 2015 р. скасовано в частині зменшеної суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 34 748 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій в сумі 17 374 грн., в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу ПАТ "АвтоКрАЗ" в цій частині - без задоволення (а.с. 187-209).

05 червня 2015 р. на підставі акта перевірки № 307/16-03-22-01-08/05808735 від 23 лютого 2014 р. та рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги від 26 травня 2015 р. № 2141/10/16-31-10-04-11 Кременчуцькою ОДПІ винесено податкове повідомлення - рішення № /1478, яким ПАТ "АвтоКрАЗ" зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість на 376 765 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 188 382,50 грн. (а.с. 13).

Згідно акту перевірки № 307/16-03-22-01-08/05808735 від 23 лютого 2014 р. та рішення Головного управління ДФС у Полтавській області про результати розгляду скарги від 26 травня 2015 р. № 2141/10/16-31-10-04-11, підставою для зменшення позивачу суму бюджетного відшкодування на 376 765 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій послугував висновок Кременчуцької ОДПІ про порушення позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість у січні 2013 року на 376 765, 19 грн. по взаємовідносинам з ТОВ "Укр Енерго Холдінг" та, як наслідок, завищено суму податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню за лютий 2013 року.

Позивач не погодився з податковим повідомленням-рішенням №/1478 від 05 червня 2015 р., у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення №/1478 від 05 червня 2015 р. винесено Кременчуцькою ОДПІ на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.п. "а" п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Для отримання права сформувати податковий кредит із сум податку на додану вартість, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник податку на додану вартість повинен мати оформлені належним чином податкові накладні, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначений для використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" ,первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" , первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно підпункту 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704 (надалі-Положення) встановлено, що записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Підпунктом 2.1 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Згідно з підпунктом 2.4 Положення, первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", споживач зобов'язаний складати і підписувати з представниками газопостачального, газотранспортного та газорозподільного підприємства акти приймання-передачі природного газу (крім населення).

Згідно із підпунктом 3 пункту 8 статті 20 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу", постачальники зобов'язані складати та підписувати разом із газотранспортними, газорозподільними чи газодобувними підприємствами та споживачами акти про обсяги природного газу, транспортованого споживачам, з якими постачальники мають договори на постачання природного газу.

Судовим розглядом встановлено, що 12 грудня 2012 р. між ПАТ "АвтоКрАЗ" (покупець) та ТОВ "Укр Енерго Холдинг" (постачальник) укладено договір на постачання природного газу № Г-12/133 (а.с. 52-53), за умовами якого постачальник зобов'язується надавати у власність покупцю в 2012-2013 роках природний газ (надалі газ), а покупець зобов'язується оплачувати вартість прийнятого газу на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2 цього договору покупець є кінцевим споживачем газу, який передається за договором. Пунктом 2.3 договору встановлено, що якість газу, що передається, повинна відповідати вимогам ТУ У 320.001.58764 007-95 та ТУ У 320.001.58764-008-95.

У п. 2.1 договору визначено обсяг газу, що планується поставити за даними договором у кожному календарному місяці з січня по грудень.

Згідно п. 11.1 даний договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині поставки газу з 15 грудня 2012 р. по 31 грудня 2013 р., а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

ТОВ "Укр Енерго Холдинг" виписано позивачу податкову накладну № 247 від 31 січня 2013 р. на "природний газ українського видобутку з цільовою надбавкою 2%" на загальну суму 2 260 591,15 грн., у тому числі ПДВ 376 765, 19 грн. (зворотній бік а.с. 51).

Сума податку на додану вартість в розмірі 376 765, 19 грн. включена позивачем до складу податкового кредиту січня 2013 року, що підтверджується додатком 5 до декларації позивача з ПДВ за січень 2013 року (а.с. 160).

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Укр Енерго Холдінг" зареєстроване як юридична особа 12 грудня 2011 р. та зареєстроване платником податку на додану вартість з 13 лютого 2012 р. (а.с. 243, 249).

На підтвердження здійснення господарських операцій за укладеним з ТОВ "Укр Енерго Холдінг" договором постачання природного газу № Г-12/133 від 12 грудня 2012 р. позивачем надано до суду: копію типового договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 09-4141/12 від 01 грудня 2011 р. з додатковою угодою № 1 від 14 грудня 2011 р.; копію договору на розподіл природного газу № 2384-21 від 20 листопада 2012 р. з додатками; копію акту прийому-передачі фактично протранспортованих обсягів газу №1346 від 31 січня 2013 р. , складеного між позивачем та Газорозподільною організацією ПАТ "Кременчукгаз"; копію акта наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами від 31 січня 2013 р., складеного між позивачем та Філією УМГ "Черкаситрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз"; копію акту приймання передачі природного газу № 7 від 31 січня 2013 р., складеного між позивачем та ТОВ "Укр Енерго Холдінг"; копії платіжних доручень; копію розрахунку за послуги (зворот ній бік а.с. 41- а.с. 51, а.с. 223-240).

Пунктом 3.2 договору на постачання природного газу № Г-12/133 від 12.12.2012 встановлено, що кількість газу, поставленого покупцю, закріплюється щомісячними актами приймання-передачі газу, в яких визначається фактичний обсяг спожитого газу і які підписуються повноважними представниками постачальника і покупця.

Підстави для підписання акту прийому-передачі газу є підписання повноваженими особами постачальника, покупця та підприємства, що здійснювало транспортування та облік газу покупцю, акту прийому-передачі послуг з транспортування газу від постачальника до покупця.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем під чс перевірки та під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції не надано актів приймання-передачі газу, підписаних одночасно покупцем, постачальником та газотранспортною (газорозподільною) організацією, необхідність складення яких встановлена вимогами Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" та передбачена пунктом 3.2. договору постачання природного газу № Г-12/133 від 12 грудня 2012 р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що акт приймання-передачі природного газу № 7 від 31 січня 2013 р., підписаний позивачем та ТОВ «Укр Енерго Холдінг» (а.с. 43), оскільки він не містить підпису та печатки уповноваженої особи газотранспортної /газорозподільної/ організації, якою було б засвідчено обсяг про транспортованого позивачу природного газу від ТОВ Укр Енерго Холдінг».

Акт прийому-передачі фактично протранспортованих обсягів газу №1346 від 31 січня 2013 р. (а.с. 226), складений між позивачем та Газорозподільною організацією ПАТ "Кременчукгаз", акт наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами від 31 січня 2013 р., складений між позивачем та Філією УМГ "Черкаситрансгаз" ПАТ "Укртрансгаз», не підписані представником ТОВ "Укр Енерго Холдинг" та не скріплені печаткою ТОВ "Укр Енерго Холдинг", а тому не є беззаперечними доказами того, що транспортування газу здійснювалося саме від ТОВ "Укр Енерго Холдинг".

Згідно пункту 3.1 договору постачальник передає газ покупцю на комерційних вузлах обліку газу, що постачається споживачам.

Відповідно до приписів частини 1, 4 статті 11 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" облік природного газу, у тому числі комерційний (приладовий), здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його видобування, транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання.

Вузлом обліку природного газу є сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання у робочих умовах, реєстрації, збереження результатів вимірювання та розрахунків об'єму газу, приведеного до стандартних умов.

Вимоги до складових частин вузла обліку природного газу, правил експлуатації приладів обліку, порядку вимірювання його обсягів та визначення якості, а також порядок приймання-передачі визначаються технічними регламентами та нормами, правилами і стандартами в галузі постачання природного газу, які встановлюються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в нафтогазовому комплексі.

Достовірна інформація про обсяг природного газу під час транспортування, постачання, споживання фіксується в ході обліку газу відповідним вузлом обліку газу.

Згідно пп. 5.1 п. 5 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618 /надалі Правила № 168/, постачання газу споживачу здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку газу.

Відповідно до пп. 5.2.4. п. 5 Правил № 618, у разі використання показувальних або реєструвальних засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) розрахунки об'єму газу повинні заноситись до журналу обліку газу. Форма журналу наведена у додатку 1. Порядок реєстрації поточних значень температури та тиску газу встановлюється у договорі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що копія витягу з журналу (а.с. 218) не відповідає формі журналу, що є Додатком 1 до підпункту 5.2.4 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618.

Позивачем не надано до суду першої та апеляційної інстанції документів на комерційний вузол обліку газу, свідоцтва про повірку або метрологічну атестацію ЗВТ, що унеможливлює підтвердження показаннями комерційного вузла обліку газу фактичного надходження до позивача природного газу від ТОВ "Укр Енерго Холдинг" у січні 2013 року обсягом у 542,757 тис. куб. м.

На підтвердження приймання природного газу за якістю позивачем надано до суду ксерокопію паспорта фізико-хімічних показників якості природного газу №92/15 від 27 грудня 2012 р. (а.с. 219), проте у копії витягу з журналу (а.с. 218) наявне посилання на сертифікат від 29.12, копія якого позивачем до перевірки та до суду не надана, хоча пунктом 2.3 договору встановлено, що якість газу, що передається, повинна відповідати вимогам ТУ У 320.001.58764 007-95 та ТУ У 320.001.58764-008-95.

Показники, зазначені у паспорті № 92/12 від 27 грудня 2012 р. (а.с. 219), не повністю співпадають з показниками, що вказані у копії витягу з журналу (а.с. 218). Доказів на підтвердження оприбуткування природного газу по бухгалтерському обліку позивача.

Судовим розгдяом встановлено, що за змістом пояснень представника позивача природний газ, придбаний у ТОВ "Укр Енерго Холдинг", використовувався позивачем у виробничій діяльності підприємства, зокрема, для виробництва автомобілів КрАЗ, запчастин та іншої продукції, проте під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції позивачем не надано доказів використання природного газу, придбаного у ТОВ "Укр Енерго Холдінг", у власній господарській діяльності позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що копія відомості споживання енергоресурсів підрозділами ПАТ «АвтоКраз» в грудні 2013 року не є належним доказом щодо використання газу, який мав бути отриманий позивачем у січні 2013 р.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту можуть створювати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (робіт, послуг), що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, а не лише оформлення відповідних документів або рух грошових коштів на рахунках платників податку.

Згідно висновків акту перевірки ДПІ у Голосіївському районі м. Києва "Про результати виїзної позапланової перевірки ТОВ "Укр Енерго Холдинг" з питань визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податків по взаємовідносинам із ТОВ «Євро-Тек 2011» за період з 01 січня 2012 р. по 31 квітня 2014 р." у ТОВ "Укр Енерго Холдинг" відсутні обєкти оподаткування по операціях з придбання та продажу товарів (послуг) у підприємств постачальників/покупців за перевіряємий період відповідно до п.п. 48.5.1 п. 48.5, п. 48.7 ст. 48, ст. 185, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України (а.с. 165-177).

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України Контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням №/1478 від 05 червня 2015 р. до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 188382, 50 грн., тобто у розмірі 50 відсотків від завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судовим розглядом встановлено, що штрафні (фінансові) санкції (штраф) в розмірі 50 відсотків від завищеної суми бюджетного відшкодування ПАТ "АвтоКрАЗ" визначено у зв'язку з тим, що платником податків повторно вчинено порушення вимог податкового законодавства протягом 1095 днів.

Кременчуцькою ОДПІ на підставі акта перевірки від 27 серпня 2014 р. №2085/16-03-22-01-08/05808735 винесено податкове повідомлення - рішення № 000029155/1733 від 11 вересня 2014 р., яким ПАТ "АвтоКрАЗ" зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобовязань наступних періодів) з податку на додану вартість за червень 2014 року на суму 238 415 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 119207,50 грн. Зазначене податкове повідомлення рішення оскаржене позивачем до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 р. по справі №816/5075/14 у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2015 р. у справі №816/5075/14 апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "АвтоКрАЗ" залишена без задоволення. Постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 р. по справі № 816/5075/14 залишена без змін (а.с.212-215).

Таким чином, постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 23 березня 2015 р. у справі № 816/5075/14 набрала законної сили 01 липня 2015 р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що Кременчуцькою ОДПІ правомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 50 відсотків від завищеної суми бюджетного відшкодування, а саме в розмірі 188 382, 50 грн.

Згідно положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької об'єднанаої державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 18.09.2015р. по справі № 816/3335/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Курило Л.В. Русанова В.Б.
Повний текст ухвали виготовлений 30.11.2015 р.