Справа № 808/8044/15
Суддя: Дуляницька Світлана Мефодіївна
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року 18год.20хв.Справа № 808/8044/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Дуляницької С.М., за участю секретаря судового засідання Приймака Є.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Ломейко О.О.

відповідача: представники Бойко Є.К., Яценко В.В., Хмелюк О.Г., Кірсанова І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ"

до Головного Управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" №№033, 034 від 16.09.2015р.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Мотор Січ" (далі по тексту постанови - позивач, ПАТ "Мотор Січ") звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" №№ 033, 034 від 16.09.2015р. в частині донарахувань, здійснених за додатками № 1.2 - 1.7 до Акта перевірки.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 02.09.2015 року на адресу підприємства надійшов Акт документальної невиїзної перевірки дотримання ПАТ "Мотор Січ" вимог законодавства України з питань державної митної справи № н/014/15/08-01/ від 31.08.2015 р. (далі по тексту постанови - Акт), в якому відповідач зробив висновок, що ПАТ "Мотор Січ" порушено вимоги Основних правил інтерпретації класифікації товарів, затверджених Законом України "Про митний тариф", що призвело до неправомірного застосування пільги за кодом 136 та як наслідок до заниження податкових зобов'язань зі сплати митних платежів. 17 вересня 2015 року на адресу позивача надійшли податкові повідомлення-рішення форми "Р" № 033 та № 034 від 16.09.2015, згідно з якими підприємству було донараховано податкові зобов'язання в загальному розмірі 9 575 556,89 грн., та нараховано штрафні санкції в розмірі 4 787 779,01 грн.

Підставою для донарахування відповідачем податкових зобов'язань стало прийняття рішення про зміну коду згідно УКТЗЕД на оформлені товари, які стали предметом перевірки.

ПАТ "Мотор Січ" частково було визнано (узгоджено) податкові повідомлення-рішення, в частині здійснених нарахувань щодо товару "стартер-генератор типу СТГ-12ТМО-1000" (додаток № 1.1 до Акта перевірки), класифікація якого залежить від його фактичного використання. Донараховані зобов'язання за вказаним товаром, з урахуванням штрафних санкцій та з урахуванням уточнених розрахунків, на загальну суму 3 017 912,20 грн. були сплачені підприємством 24.09.2015 року в повному обсязі.

В іншій частині винесені податкові повідомлення-рішення, з урахуванням уточнених розрахунків (а.с.193 том 2), вважає безпідставними, незаконними та такими що підлягають скасуванню.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що прийняті податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки під час проведення перевірки відповідачем було незаконно змінено предмет перевірки, шляхом внесення змін до наказу № 464 про проведення перевірки від 22.07.2015, що є порушенням вимог ч. 3 та ч. 8 ст. 351 Митного кодексу України та в свою чергу призвело до збільшення переліку товарів, які перевірялися. Вважає що посадові особи діяли не у спосіб, визначений законодавством, оскільки відсутні норми, які надають право контролюючому органу змінювати предмет перевірки.

Також зазначає, що під час проведення перевірки було безпідставно змінено код товару на "стартер-генератор типу СТГ-18ТМО", оформленого за МД № 112010002/2014/001415 від 03.06.2014, оскільки під час заповнення митної декларації, уповноваженою особою підприємства (декларанта) було допущено технічну помилку - не зазначено опис щодо вказаного товару, а наведено опис стосовно товару "стартер-генератор типу СТГ-12ТМО-1000", який також оформлювався за вказаною митною декларацією. Крім того, позивач посилається на те, що за змістом Акту вбачається, що відносно товару "стартер-генератор типу СТГ-18ТМО", оформленого за іншими митними деклараціями, контролюючим органом було визнано код товару, який було зазначено декларантом.

Стосовно зміни коду на товари насоси-регулятори типу НР-3ВМС та типу НР-2000, позивач вважає, що код на вказані товари змінено безпідставно, оскільки відповідач керувався виключно комерційним найменуванням, не враховуючи при цьому його технічні характеристики та функції. Вважає, що код товару згідно УКТЗЕД уповноваженими особами декларанта визначений вірно.

Відносно оформлення товарів "Сигналізатори", "Компаси: Індикатор КІ 206" та "Кронштейн", окрім доводів щодо їх незаконного включення до акту перевірки, шляхом внесення змін до предмету перевірки, незаконність нарахувань відносно товару "сигналізатори" додатково обґрунтовує тим, що оформлення вказаного товару здійснювалося на підставі рішення митного органу, прийнятого 20.05.2011 р. № КТ-112-0202-11, яке було 27.11.2014 року відкликано митним органом. Отже, підприємство здійснювало митне оформлення на підставі прийнятих митним органом рішень та не може нести за них відповідальність.

Також, в позовній заяві та додаткових поясненнях, ПАТ "Мотор Січ" зазначає про неможливість здійснення донарахувань контролюючим органом внаслідок зміни коду на оформлені та випущені у вільний обіг товари, оскільки контроль правильності класифікації товару при митному оформленні здійснює саме митний орган та має можливість відмовити в митному оформленні, в разі виявлення невірної класифікації, здійсненої декларантом. Однак під час митного оформлення у посадових органів не було жодних зауважень щодо заявлених відомостей про товар, в тому числі щодо його класифікації, в зв'язку з чим підстави для донарахувань відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнених розрахунків, підтримав, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечували з підстав, викладених в письмових запереченнях та додаткових обґрунтуваннях до заперечень. Зокрема пояснили, що за наслідками проведеної документальної невиїзної перевірки дотримання ПАТ "Мотор Січ" вимог законодавства України з питань державної митної справи було складено Акт № н/014/15/08-01/ від 31.08.2015 р. та як наслідок прийнято податкові повідомлення-рішення форми «Р» № 033 та № 034 від 16.09.2015 року. Позивачем частково було визнано (узгоджено) вказані податкові повідомлення-рішення в частині нарахувань відносно товару "стартер-генератор типу СТГ-12ТМО-1000" (додаток № 1.1 до Акта перевірки) на загальну суму, з урахуванням штрафних санкцій, в розмірі 3 017 912,20 грн. та були сплачені підприємством 24.09.2015 року в повному обсязі. В інший частині нарахувань підприємство не погодилося та звернулося до суду з позовною заявою.

Вважають, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню. При цьому, обґрунтовуючи свої заперечення, представники відповідача пояснили, що під час проведення перевірки діяли у спосіб, визначений законодавством. Внесення змін до наказу про проведення перевірки не є порушенням, оскільки жодною нормою не передбачено заборон на внесення змін до наказів. Крім того, вважають, що внесені зміни до наказу перевірки не призвели до зміни її предмету, оскільки перевірка проводиться на підставі наказу, а предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів, при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, в зв'язку з чим посилання позивача на те, що посадові особи ГУ ДФС у Запорізькій області діяли не у спосіб визначений законодавством, є необґрунтованим.

Стосовно зміни коду на товар "стартер-генератор типу СТГ-18ТМО", оформленого за МД № 112010002/2014/001415 від 03.06.2014 року, пояснили, що відомості, зазначені в графі 31 митної декларації мають розбіжності із сертифікатом кінцевого споживача № 367 від 27.08.2015 року. Водночас, згідно даних, наведених у митній декларації, товар необхідно класифікувати за кодом згідно УКТЗЕД , ставка ввізного мита 5%.

Заперечуючи проти доводів позивача щодо безпідставної зміни коду на товар "Сигналізатори", представники відповідача зазначили, що посилання позивача на застосування класифікаційного рішення митного органу від 20.05.2011 р. є таким, що не підтверджується належним чином, оскільки в митних деклараціях, в графі 44 відсутні посилання на номер такого рішення. Крім того, вказане рішення було прийнято відносно іншого підприємства - ДП "ЗМКБ "Прогрес", а відтак не є обов'язковим для позивача.

Відносно зміни коду на товар насоси-регулятори типу НР-3ВМС та типу НР-2000 зазначили, що останні виконують не лише функцію регулювання, а й функцію насосу. Крім того, відповідно положень Основних правил інтерпретації для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп, якщо цими назвами не передбачено іншого. Враховуючи найменування товару та з урахуванням примітки 2.(а) до розділу ХVІ вказані товари повинні класифікуватися як насоси, в товарній позиції 8413, оскільки в цій товарній позиції товар описано конкретніше порівняно з товарною позицією 8411.

Також представники відповідача зазначили, що посилання на можливість здійснення контролю митним органом правильності класифікації під час митного оформлення та щодо неможливості в подальшому нарахувань в зв'язку із зміною коду товару за наслідками перевірки, є таким що не відповідають дійсності, оскільки код товару визначає саме декларант та несе в подальшому відповідальність за його визначення. Крім того, право контролюючого органу на здійснення митного контролю після завершення митного оформлення, визначення коду товару та визначення суми податкових зобов'язань, визначено законодавством, в зв'язку з чим прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними.

З огляду на такі обставини, представники відповідача просили у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. При цьому суд врахував таке.

22.07.2015 Головним управлінням ДФС України у Запорізькій області було видано наказ № 464 про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ПАТ "Мотор Січ" вимог законодавства України з питань державної митної справи (а.с.143 том 1).

12.08.2015 відповідачем видано наказ № 527 "Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 22.07.2015 № 464" (а.с.144 том 1), яким внесено зміни до пункту 1 наказу № 464.

18.08.2015 відповідачем видано наказ № 563 "Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 22.07.2015 № 464" (а.с.146 том 1), яким внесено зміни до пункту 3 наказу № 464.

31.08.2015 складено Акт документальної невиїзної перевірки дотримання ПАТ "Мотор Січ" вимог законодавства України з питань державної митної справи № н/014/15/08-01/ (а.с.146-179 том 1).

За наслідками перевірки відповідач дійшов висновку, що ПАТ "Мотор Січ" порушено вимоги Основних правил інтерпретації класифікації товарів, затверджених Законом України "Про митний тариф", що призвело до невірного визначення коду товарів при їх митному оформленні та як наслідок, до заниження податкових зобов'язань.

16.09.2015 відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Р" № 033, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість за основним платежем 8095693,66 грн. та за штрафними санкціями 4047847,14 грн. (а.с.75 том 1); № 034, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання за платежем мито за основним платежем 1479863,23 грн. та за штрафними санкціями 739931,87 грн. (а.с.76 том 1).

Позивачем частково визнано (узгоджено) податкові повідомлення-рішення, в частині здійснених нарахувань щодо товару "стартер-генератор типу СТГ-12ТМО-1000" (додаток № 1.1 до Акта перевірки). Донараховані зобов'язання за вказаним товаром, з урахуванням штрафних санкцій, на загальну суму 3017912,20 грн. були сплачені підприємством 24.09.2015 року в повному обсязі, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с.102, 103 том 1), розрахунками до податкових повідомлень-рішень (а.с.259 том 1) та не заперечується відповідачем.

В іншій частині донарахувань, здійснених за вказаними податковими повідомленнями-рішеннями: № 033 на загальну суму 9709632,25 грн. (основний платіж - 6473087,98 грн., штрафні санкції - 3236544,27 грн.) та № 034 на загальну суму 1635791,45 грн. (основний платіж - 1090527,49 грн., штрафні санкції - 545263,96 грн.) (а.с.193 том 2) позивач не погодився та звернувся до суду з адміністративним позов про скасування податкових повідомлень-рішень в цій частині.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Відповідно до Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 (далі - Порядок) контроль правильності класифікації товарів - це перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.

Згідно з цим Порядком декларант або уповноважена ним особа класифікує товари згідно з УКТ ЗЕД при їх декларуванні відповідно до статті 69 Митного кодексу України, а посадові особи митного поста здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час проведення митних формальностей при митному оформленні товарів.

Контроль правильності класифікації товарів здійснюється, зокрема, шляхом перевірки відповідності відомостей про товар та коду товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Митного кодексу України.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що орган доходів і зборів наділений повноваженнями, та обов'язком, щодо здійснення контролю правильності класифікації товарів. Тобто під час митного оформлення, орган доходів і зборів перевіряє визначений декларантом код товару згідно УКТЗЕД, а в разі виявлення невідповідності заявленого коду - приймає класифікаційне рішення, яким визначає інший код товару.

При цьому, підставою для відповідальності імпортера, внаслідок зміни коду товару після його митного оформлення та випуску у вільний обіг, є подання декларантом недостовірних документів, відомостей або інформації про товар, не подання всієї інформації, необхідної для класифікації товару.

При митному оформленні товарів відповідачем було перевірено правильність та достовірність заповнених ВМД, у тому числі і правильності коду товару, будь-яких порушень митних правил не встановлено, а відтак, при митному оформленні товару митний орган засвідчив відповідність відомостей, зазначених позивачем у вантажних митних деклараціях, та відсутність неправомірних дій позивача, спрямованих на заниження ставки ввізного мита та суми податку на додану вартість.

Відповідачем не надано жодних доказів щодо надання уповноваженими особами АТ «Мотор Січ» неповної, недостовірної або неповної інформації про товари, які були предметом оформлення. Крім того, ні в Акті перевірки, ні в запереченнях на позовну заяву, відповідач не зазначає про будь-які порушення з боку позивача положень частини третьої ст. 69 Митного кодексу України, при митному оформлені товару, в тому числі щодо відмови в наданні документів на запит посадової особи органу доходів і зборів. Отже, всі документи, були наявні у посадових осіб органу доходів і зборів під час здійснення митного оформлення товару та останні мали можливість прийняти рішення про класифікацію товару за кодом УКТЗЕД під час його митного оформлення. Доказів, які б вказували на протиправні дії позивача під час класифікації товару відповідачем не надано.

З урахуванням вказаних обставин та встановлених фактів, суд дійшов висновку, що за умови віднесення товару митним органом під час прийняття митної декларації до певного коду товарної номенклатури та пропуску товару на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), у відповідача не було в подальшому правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару.

Також суд вважає обґрунтованими посилання позивача щодо безпідставного внесення відповідачем змін до наказу про проведення перевірки від 22.07.2015 за № 464, в частині зміни предмету перевірки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 351 Митного кодексу України документальна невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу органу доходів і зборів.

Частиною першою вказаної норми встановлено, що предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Аналіз даної норми свідчить про те, що предметом перевірки є дані, зазначені у частині першій, щодо товарів, які переміщувалися через митний кордон. Тобто, йдеться посилання на певні товари, відносно яких здійснюється перевірка на підставі наказу.

Пунктом 1 наказу № 464 від 22.07.2015 р. було визначено, що перевірка призначена з приводу дотримання ПАТ "Мотор Січ" вимог законодавства України з питань державної митної справи у частині:

- правильності класифікації згідно УКТЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення:

"Стартер-генератор типу СТГ-12ТМО-1000", "Електродвигун типу СТ-115А", задекларовані за кодом УКТЗЕД ,

"Насос-регулятор типу НР-3ВМС", "Насос-регулятор типу НР-2000", задекларовані за кодом УКТЗЕД ,

"Сигналізатори тиску типу МСТВ, типу СП-0,6Э, типу СДУ", "Сигналізатор СО-4А", "Сигналізатори помпажа типу ПС", задекларовані за кодом УКТЗЕД ,

- обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування товарів:

"Стартер-генератор типу СТГ-18ТМО" (задекларовані за кодом УКТЗЕД ), "Генератор типу ГТ" (задекларовані за кодом УКТЗЕД ), "Трансформатори типу ДБСКТ" (задекларовані за кодом УКТЗЕД ),

які імпортувалися за митними деклараціями, оформленими в період з 01.09.2012 по 21.07.2015.

Таким чином, відповідачем було визначено перелік товарів, правильність оформлення яких перевіряється в межах даної перевірки, встановлено період, за який здійснюється перевірка.

Виходячи з наведеного, посилання представників відповідача на те, що внесення змін до наказу про проведення перевірки не призвело до зміни його предмету, є такими що не відповідають дійсності.

Відповідно до пункту 1) ч. 8 ст. 351 Митного кодексу України посадові особи органу доходів і зборів під час проведення перевірки не мають права, перевіряти дані, які не є предметом перевірки.

З урахуванням зазначеного, внесення змін до наказу № 464 від 22.07.2015 в частині зміни предмета перевірки, та як наслідок внесення до акту перевірки товарів: "Компаси: Індикатор КІ 206", "Кронштейн", "сигналізатори" типу: - СПТ- 1,6 ТМ; СДВ-40А; СУТГ-02; МСТ-25АС; МСТ-35А; СИД-3-148; СО-2,4; СП-0,4ЭТ1, донарахування за якими були включені в оскаржувані податкові повідомлення-рішення, є такими що не відповідають вимогам ч. 8 ст. 351 Митного кодексу України.

Стосовно зміни коду згідно УКТЗЕД на товари "Насос-регулятор типу НР-3ВМС" та "Насос-регулятор типу НР-2000", суд приходить до висновку щодо безпідставності зміни коду на вказані товари, виходячи з наступного.

Як вбачається з технічної документації, наявної в матеріалах справи (а.с.46-83 том 2), насос-регулятор входить до складу системи автоматичного керування. В свою чергу, насос-регулятор складається з комплексу приладів які виконують функції регулювання та керування. При цьому, такі складові як насоси, є лише складовими насоса-регулятора та виконують функції подачі палива в камеру згорання, створюють та підтримують тиск, необхідний для роботи інших частин насоса-регулятора. Тобто, насоси, які входять до складу насоса-регулятора забезпечують його роботу. При цьому, основною функцією вказаного товару, є саме регулювання, подача та розподіл палива.

Згідно з технічними довідками № УГК/12-21154 та № УГК/12-21153 від 21.09.2015 р., наданими в.о. технічного директора та в.о. головного конструктора ПАТ "Мотор Січ", конструктивно качаючі вузли насоса-регулятора НР-3ВМС за об'ємом складає малу частину (20%) відносно з вузлами, що забезпечують основні функції агрегату НР-3ВМС, а НР-2000 - 15 % відповідно (а.с.90-93 том 1).

Таким чином, вказане свідчить, що вказані агрегати в першу чергу виконують функції регулювання та керування, тобто є регуляторами.

Представники відповідача дану інформації не спростували, та в судовому засіданні не заперечували проти таких вихідних даних.

Згідно з Поясненнями до УКТЗЕД до товарної позиції 8411 Розділу ХVІ (частини), за умови додержання Загальних положень щодо класифікації частин, частини двигунів і силових установок цієї товарної позиції також включаються до цієї товарної позиції (наприклад, ротори газових турбін, камери згорання і повітряні клапани реактивних двигунів, частини до турбореактивних двигунів (кільця статора з лопатками чи без лопаток, диски і колеса роторів з направляючими апаратами чи без них, лопатки і ребра), регулятори подачі палива до турбореактивних двигунів, паливні форсунки).

Крім того, суд також приймає до уваги висновки, зроблені Вищим адміністративним судом України під час розгляду справи № К/800/42898/14, позивачем по якій виступало ПАТ "Мотор Січ". В своїй ухвалі по вказаній справі суд зазначив: "Згідно висновку експертизи, розподілювач паливний РТ-2000 є виконавчою гідромеханічною частиною паливної системи двигуна, управління якою здійснюється системою автоматичного управління двигуном. У свою чергу виконавчі функції регулятора системи паливопостачання здійснює насос-регулятор (НР 2000), робота якого пов'язана з розподілювачем палива (РТ 2000); функції цих частин направлені на виконання однієї задачі, а саме: постачання палива у контури робочих форсунок двигуна. Ці частини, за вихідними даними технічної документації, встановлені безпосередньо на двигуні, та за довідковими даними є конструктивними гідромеханічними виконавчими елементами паливопостачальної системи двигуна "ТВ3-117ВМА-СБМ-1" чи відповідно до опису товарних характеристик в УКТЗЕД є частинами турбогвинтового двигуна" (а.с.86-89 том 1).

Перелічені вище обставини, в своїй сукупності, свідчать про те, що насос-регулятор є частиною турбогвинтового двигуна, та основною його функцією є регулювання системи паливопостачання, та відповідно підтверджують правильність класифікації ПАТ "Мотор Січ" вказаних товарів за кодом згідно УКТЗЕД.

Посилання відповідача про необхідність класифікувати товар "стартер-генератор типу СТГ-18ТМО", оформленого за МД № 112010002/2014/001415 від 03.06.2014 року, за кодом згідно УКТЗЕД, виходячи виключно з інформації, наведеної декларантом в графі 31 митної декларації, суд вважає необґрунтованим. Як вбачається з Акту перевірки, підставою для зміни коду згідно УКТЗЕД на даний товар за окремою митною декларацією, було зазначення в митній декларації, що "стартер-генератор типу СТГ-18ТМО" призначений для використання з двигуном АІ-20Д, що встановлюється на літаки Ан-8, Ан-32, Бе-12, військового призначення. Водночас, як вбачається з наданого сертифіката кінцевого користувача № 367 від 27.08.2015 р. (а.с.250 том 1), вказаний товар встановлюється на двигун АІ 24 серії 2 літака Ан-24 та не буде використаний в інших цілях. В свою чергу, літак Ан-24 є пасажирським літаком, тобто таким, що використовується в цивільній авіації. Вказане свідчить про те, що декларантом під час заповнення графи 31 митної декларації було допущено помилку, що також підтверджується пояснювальною запискою Кравченко В.І. (а.с.101 том 1).

Водночас, помилка, допущена декларантом, неповне або неточне зазначення відомостей про товар, не може бути підставою для зміни коду, оскільки відповідно до ч. 2 ч. 3 ст. 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів поданих до митного оформлення згідно з УКТЗЕД.

Таким чином, в разі виникнення у посадової особи органу доходів і зборів сумнівів щодо правильності класифікації товарів, останній має право витребувати у декларанта необхідні документи для його підтвердження.

Крім того, як вбачається з Акту перевірки, відповідач здійснював контроль правильності класифікації товару "стартер-генератор типу СТГ-18ТМО", оформленого за іншими митними деклараціями в межах періоду, за який здійснювалася перевірка. Відносно таких оформлень, відповідачем не було змінено код згідно УКТЗЕД та не встановлено порушень класифікації. Тобто, відповідач погодився та підтвердив правильність класифікації вказаного товару за кодом (ставка ввізного мита 0%).

Суд відхиляє посилання представників відповідача відносно того, що згідно з ч. 8 ст. 264 Митного кодексу України декларант або уповноважена особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у митній декларації, оскільки доказів щодо зазначення недостовірних відомостей про товар, під час митного оформлення, відповідачем не надано. Крім того, відповідальність за заявлення в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД передбачена ст. 485 Митного кодексу України. Водночас, як зазначив представник позивача, що в свою чергу було підтверджено представниками відповідача, уповноважену особу декларанта - Кравченко В.І. не було притягнуто до відповідальності за надання недостовірної чи неповної інформації при митному оформленні товарів за МД № 112010002/2014/001415 від 03.06.2014 року. Тобто, на час митного оформлення посадовим особам було надано всю необхідну інформацію для перевірки правильності класифікації вказаного товару. Вказані обставини свідчать про те, що товар "стартер-генератор типу СТГ-18ТМО" необхідно класифікувати за кодом згідно УКТЗЕД (ставка ввізного мита 0%).

Стосовно оформлення товару "сигналізатори" на підставі класифікаційного рішення, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано посилається на вказане рішення, як на підставу визначення коду згідно УКТЗЕД при митному оформленні. 20.05.2011 митним органом ДП "ЗМКБ "Прогрес" було видано класифікаційне рішення № КТ-112-0202-11 (а.с.98-100 том 1).

Згідно з ч. 7 ст. 69 Митного кодексу України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковим.

Таким чином, якщо декларанту було відомо про наявність класифікаційного рішення щодо оформлюваного товару, він цілком правомірно вказував код товару згідно УКТЗЕД, визначений в такому рішенні органу доходів і зборів.

При цьому, суд відхиляє посилання відповідача не те, що оскільки номер такого рішення не зазначено в графі 44 митної декларації, декларант не може посилатися на нього, як на підставу для визначення коду товару при митному оформленні, оскільки, Наказом міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 було затверджено Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, яким в свою чергу не передбачено вимоги щодо внесення до графи 44 при митному оформленні номеру класифікаційного рішення. Крім того, частиною 8 статті 257 Митного кодексу України визначено вичерпний перелік відомостей, які підлягають внесенню до митної декларації. До вказаного переліку не відноситься такий документ як класифікаційне рішення, його номер чи дата. При цьому, відповідно до частини дев'ятої названої норми органам доходів і зборів забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті.

Крім того, відповідно до положень п. 4 розділу ІІІ Порядку роботи відділу митних платежів, підрозділу митного оформлення митного органу та митного поста при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України, затвердженого Наказом міністерства фінансів України 30.05.2012 р. за № 650, "контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності, в тому числі, заявленого коду відомостям наведеним у базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС. При цьому така відповідність поділяється на три категорії: а) ідентичні товари; б) подібні (аналогічні) товари; в) товари, які не підпадають під вимоги підпунктів "а" та "б" абзацу четвертого цього пункту але мають схожі: характеристики, які є визначальними для класифікації товару; у випадку, передбаченому підпунктом "а" абзацу четвертого цього пункту, призначення або принцип дії яких є основним для класифікації товару…".

При цьому, згідно вказаного положення, у випадку, передбаченому підпунктом "а" абзацу четвертого цього пункту, класифікація товару згідно з УКТЗЕД проводиться без додаткових процедур контролю. У випадку, передбаченому підпунктом "б" абзацу четвертого цього пункту, перевіряється відповідність характеристик товару критеріям, визначальним для класифікації товару згідно з УКТЗЕД за наведеними характеристиками товару в Рішенні.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Розділу ІІІ зазначеного Наказу у разі самостійного виявлення ВМП порушення правил класифікації товарів під час проведення контролю правильності класифікації товарів, задекларованих у митних деклараціях, поданих до митного оформлення, ВМП вноситься відмітка за допомогою автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) про прийняття до виконання відповідної митної формальності щодо проведення контролю правильності класифікації товарів та в разі потреби прийняття Рішення.

Зазначений вище порядок здійснення митного контролю при оформленні товару, з урахуванням змісту ч. 4 ст. 69 Митного кодексу України, відповідно до якої у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари, свідчать про те, що в разі заявлення декларантом іншого коду товару (відносно ідентичного чи аналогічного товару), ніж той, що зазначено в класифікаційному рішенні, яке міститься в базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС, призведе до прийняття нового класифікаційного рішення відносно декларованого товару, яке відповідатиме наявному в базі класифікаційному рішенню. Тобто, наявність в базі даних "Класифікаційні рішення" програми "Інспектор 2006" ЄАІС рішення митного органу щодо товару, який є предметом оформлення будь-яким декларантом, або відносно ідентичного чи аналогічного товару, унеможливлює оформлення такого товару за іншим кодом згідно УКТЗЕД, що в свою чергу також було визнано представниками відповідача в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, суд вважає правомірним посилання позивача на наявність класифікаційного рішення № КТ-112-0202-11 від 20.05.2011 як на підставу для визначення коду згідно УКТЗЕД при митному оформленні товару "сигналізатори" та відповідно про безпідставність здійснений відповідачем нарахувань за вказаним товаром.

Перелічені вище обставини, в своїй сукупності, свідчать про протиправність винесених податкових повідомлень-рішень № 033 та № 034 від 16.09.2015, в частині донарахувань здійснених згідно з додатками № 1.2 - 1.7 до Акту перевірки.

А відтак, адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.09.2015 № 033 в частині визначення грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 9 709 632,25 грн. (в тому числі за основним платежем - 6 473 087,98 грн. та за штрафними санкціями в сумі 3 236 544,27 грн.).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.09.2015 № 034 в частині визначення грошового зобов'язання за платежем мито в сумі 1 635 791,45 грн. (в тому числі за основним платежем - 1 090 527,49 грн. та за штрафними санкціями в сумі 545 263,96 грн.).

Присудити на користь Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" () судові витрати в розмірі 170181,36 грн. (сто сімдесят тисяч сто вісімдесят одна гривня 36 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління ДФС у Запорізькій області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.М.Дуляницька