Справа № 806/4862/15
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 року м.Житомир справа № 806/4862/15

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Талько А.М., Бойко Т.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будкомплектація" до управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,

встановив:

Приватне виробничо-комерційне підприємство "Будкомплектація" звернулось з позовом до управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просить:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо включення до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, які підлягають відшкодуванню за рахунок Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будкомплектація", періоди роботи ОСОБА_1 в ремонтно-будівельній дільниці тресту Укрстройматеріали, Житомирській госпрозрахунковій дільниці "Байкал";

- зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області виключити періоди роботи ОСОБА_1 в ремонтно-будівельній дільниці тресту Укрстройматеріали, Житомирській госпрозрахунковій дільниці "Байкал" із розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, які підлягають відшкодуванню за рахунок Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будкомплектація".

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачем безпідставно включено до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених, відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" страховий стаж ОСОБА_1 за періодами, в яких він перебував у трудових відносинах з іншими субєктами господарювання, а відтак позивач не зобовязаний здійснювати таке відшкодування.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом 1 статті 1 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Приписами частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", статей 2, 4 Закону України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пункту 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003, передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пунктів 6.4, 6.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області було направлено відповідачу розрахунок фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне страхування" з травня 2015 року, відповідно до якого, розмір місячного відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсії по пенсіонеру ОСОБА_1 становить 1906,38 грн (а.с. 17).

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказував на те, що відповідачем при обрахунку стажу роботи ОСОБА_1 на ПВКП "Будкомплектація" враховано стаж роботи зі шкідливими умовами на інших підприємствах. Зокрема, ПВКП "Будкомплектація" як юридична особа зареєстровано у 1996 році, у той час як до стажу ОСОБА_1 враховано період роботи з 1980 по 1990 роки. На переконання позивача, наведені обставини спростовують обовязок підприємства відшкодовувати витрати, понесені Управлінням під час виплати пенсії ОСОБА_1

Надаючи оцінку доводам представника позивача, суд враховує наступне.

Встановлено, що підставами для призначення ОСОБА_1 пенсії, відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", були довідки №33 та №35 від 06.12.2014 (а.с. 26, 52), в яких зазначено, що останній працював повний робочий день на Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Будкомплектація" в період з 18.07.1980 по 11.04.1988 за професією майстер, виконавець робіт, та з 01.02.2008 по 22.03.2013 за професією виконавець робіт. Указані роботи передбачені Списком №2. Загальний стаж роботи на даному підприємстві складає 12 років 9 місяців та 14 днів.

Право громадян України на державне пенсійне забезпечення передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Так, статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Умови призначення пенсій за віком встановлені статтею 12 Закону №1788-XII, у силу якої право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Водночас, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону №1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз. 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

У свою чергу, абзацом 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за N 1566/11846, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

За змістом пункту 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 N 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Під час судового розгляду справи беззаперечно встановлено, що Приватне виробничо-комерційне підприємство "Будкомплектація" самостійно видало довідки ОСОБА_1 про роботу останнього на цьому підприємстві, на підставі яких йому була призначена пенсія відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" за Списком №2. Указані довідки на час розгляду справи позивачем не відкликані, виплата пенсії ОСОБА_1 - не припинена.

Дійсно, із трудової книжки ОСОБА_1 прослідковується, що останній працював в ремонтно-будівельній дільниці тресту Укрстройматеріали та Житомирській госпрозрахунковій дільниці "Байкал" у період з 1980 року по 1990 рік (а.с. 53-60).

При цьому, із довідок №33 та №35 від 06.12.2014, виданих позивачем (а.с. 26, 52), указано, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Будкомплектація" в період з 18.07.1980 по 11.04.1988 за професією майстер, виконавець робіт, та з 01.02.2008 по 22.03.2013 за професією виконавець робіт.

У судовому засіданні представник позивача не заперечував того, що указані довідки містять недостовірні відомості в частині підтвердження страхового стажу ОСОБА_1 в період з 18.07.1980 по 11.04.1988 на Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Будкомплектація".

На переконання суду, указані обставини жодним чином не спростовують обовязку позивача відшкодувати понесені відповідачем фактичні витрати на виплату та доставку пенсії ОСОБА_1, оскільки Управлінням призначена пенсія останньому на підставі довідок, які підтверджують його стаж роботи на Приватному виробничо-комерційному підприємстві "Будкомплектація" в період з 18.07.1980 по 11.04.1988.

При цьому, суд зауважує, що за змістом пункту 1 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

Так, статтею 101 Закону №1788-XII встановлено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Отже, відповідальність за подання недостовірних документів, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати передбачена як для страхувальника, так і для пенсіонера. Визначальною обставиною, яка зумовить обовязок відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду, є подання недостовірних відомостей одним із субєктів - страхувальником або пенсіонером.

У ході судового розгляду справи беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком на пільгових умовах на підставі поданих ПВКП "Будкомплектація" до Управління документів, які містять недостовірні відомості.

Зважаючи на те, що позивачем самостійно подано довідку, якою підтверджено стаж роботи ОСОБА_1 на ПВКП "Будкомплектація" в період з 18.07.1980 по 11.04.1988, суд вважає, що відповідач при призначенні останньому пенсії, діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, довів належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при включенні до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, які підлягають відшкодуванню за рахунок Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будкомплектація".

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та були спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного виробничо-комерційного підприємства "Будкомплектація".

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 11 листопада 2015 р.