Справа № 826/11153/15
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
26 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Кучми А.Ю.
суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.,
за участю секретаря Козлової І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Вінницькій області на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2015 у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до Державного підприємства «Укрспецналадка», третя особа: Військова частина НОМЕР_1 про стягнення неправомірно отриманих коштів в загальній сумі 41 270,00 грн,-
В С Т А Н О В И Л А:
ДФІ у Вінницькій області звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державного підприємства «Укрспецналадка», в якому просило стягнути неправомірно отримані кошти в загальній сумі 41 270,00 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2015 закрито провадження у справі.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 15.09.2015 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала суду скасуванню.
Згідно зі ст.ст. 199 ч. 1 п. 3, 204 ч. 1 п. 4 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її і направляє справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІ-й квартал 2013 року на підставі направлення № 579 від 23.05.2013 ДФІ у Вінницькій області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2011 по 01.06.2013.
На підставі проведеної ревізії контролюючим органом складено акт № 08-07/13 від 21.08.2013.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що між Військовою частиною НОМЕР_1 та ДП «Укрспецналадка» укладено договір № 146/11 від 07.11.2011 предметом якого є виконання завершального етапу робіт по будівництву інфраструктури могильника радіоактивних відходів (об`єкт «М», смт. Багерово, АР Крим), вартістю робіт визначених на підставі договірної ціни, яка є твердою в сумі 296512,00 грн строком виконання до 20.12.2011.
В акті ревізії контролюючий орган дійшов висновку, що командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з ДП «Укрспецналадка» укладено даний договір з порушенням вимог п. 5 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві затверджених Постановою КМ України № 668 від 01.08.2005, так не містить основних істотних умов, а саме умови страхування ризиків випадкового знищення або пошкодження об`єкта будівництва, порядку залучення субпідрядників та джерела фінансування будівництва об`єкту.
ДП «Укрспецналадка» порушені вимоги п. 3.3.2 Правил визначення вартості будівництва затверджених наказом Державного комітету архітектури, будівництва та житлової політики України № 174 від 27.08.2000, де встановлено, що договірна ціна на будівництво об`єкта формується претендентом на виконання робіт (генпідрядником) із залученням субпідрядних організацій і погоджується замовником, як наслідок договірна ціна сформована без урахування субпідрядника.
В порушення п. 3.3.3.2 ДБН Д. 1.1-1-2000 до Актів, ф.№ КБ-2в за листопад та грудень 2011 року ДП «Укрспецналадка» включені адміністративні витрати та прибуток в загальній сумі 4119,29 грн та 9779,04 грн, відповідно, які замовником на стадії складання твердої договірної ціни не погоджені, що призвело до завищення вартості виконаних робіт по даному об`єкту на суму 16 678,00 грн, із урахуванням ПДВ.
Таким чином, згідно висновків ДФІ по об`єкту будівництва інфраструктури могильника радіоактивних відходів встановлено завищення вартості будівельних робіт на загальну суму 40 448,00 грн, з ПДВ, яке прийнято та оплачено командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 в повному обсязі, чим порушені вимоги частини першої ст. 9 Закону України № 996-ХІ від 16.07.1999 та завдано матеріальної шкоди (збитків) державному бюджету на загальну суму 40 448,00 грн.
Також контрольним заходом встановлено, що через порушення генпідрядною організацією ДП «Укрспецналадка» вимог п. 3.3.3.2, п. 3.3.9 ДБН Д. 1.1.-1-2000, завищена вартість та обсяги виконаних будівельних робіт по будівництву інфраструктури могильника радіоактивних відходів (об`єкт «М», смт. Берегове, АР Крим) на суму 41 270,00 грн, які оплачені замовником в повному обсязі, що призвело у свою чергу до завищення послуг з технічного нагляду на суму 1109,62 грн, із яких відшкодовані в ході ревізії 77,87 грн.
На підставі висновків акту, контролюючий орган звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути кошти в сумі 41 270,00 грн з Державного підприємства «Укрспецналадка».
З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку, ДП «Укрспецналадка» є контрагентом Військової частини НОМЕР_1 бюджетної установи, за наслідками ревізії якої ДФІ встановлено нанесення державному бюджету матеріальної шкоди (збитків) на суму 41 270,00 грн.
Як передбачено ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України, № 499/2011 від 23.04.2011 державна фінансова інспекція України (Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Згідно п.п.4 п.4 Положення Держфінінспекція України вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
У пп. 15, 21 п. 6 Положення № 499/2011 встановлено, що Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Тобто, Положенням чітко встановлено, що Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Зазначені норми кореспондуються з положеннями п.п. 7, 10, 13 ст. 10 Закону України № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право: пред`являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.
Законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються (частина друга ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Вищевказані висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-461а14, від 25.11.2014 у справі № 21-442а14, від 20.01.2015 у справах № № 21-601а14, 21-603а14, від 27.01.2015 у справі № 21-436а14.
Колегія суддів вважає, що в даному випадку, ДФІ мало звернутись до суду в інтересах держави в особі Військової частини НОМЕР_1 з метою відшкодування виявлених збитків, завданих державі. Та в подальшому вживати заходи реагування вже до суб`єкта фінансового контролю у відповідністю із приписами чинного законодавства.
Крім того, у відповідності до п. 1 частини шостої ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Колегія суддів звертає увагу, що вимога ДФІ про стягнення неправомірно отриманих коштів є похідною від визнання дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, тому цей спір є публічно-правовим.
Так, з системного аналізу правових позицій Верховного Суду України, висловлених у постановах від 28.10.2014 та 25.11.2014, (справи №№ 21-462а14, № 21-442а14 відповідно), 23.06.2014 (справа № 21-358а15), випливає, що відшкодування виявлених під час ревізії збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, здійснюється у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Зважаючи на те, що йдеться про позов суб`єкта владних повноважень про стягнення коштів до Державного бюджету, тобто про відносини, які за своєю суттю є публічно-правовими.
Таким чином, колегія суддів вважає відсутніми підстави для застосування частини першої ст. 157 КАС України, оскільки в силу норм чинного законодавства, ДФІ може звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Відповідно до пункту 1 статті 204 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 160, 199, 204, 205, 206 КАС України, суд апеляційної інстанції, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції у Вінницькій області задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2015 скасувати.
Справу за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції у Вінницькій області до Державного підприємства «Укрспецналадка», третя особа: Військова частина НОМЕР_1 про стягнення неправомірно отриманих коштів в загальній сумі 41 270, 00 грн направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Стягнути з Державної фінансової інспекції у Вінницькій області судовий збір у розмірі 1218 грн.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: А.Ю. Кучма

Судді: В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя Кучма А.Ю.

Судді: Безименна Н.В.

Аліменко В.О.