Справа № 2а-10189/10/2670
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2010-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 вересня 2010 року № 2а-10189/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., при секретарі судового засідання Ємельяновій А.С. вирішив адміністративну справу

за позовомПрокуратури Соломянського району міста Києва
до проСоломянської районної у місті Києві державної адміністрації скасування розпорядження від 14.02.2008 року №244
за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 16.09.2010 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст складено і підписано 20.09.2010р.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Прокурор Соломянського району міста Києва (далі Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Соломянської районної у місті Києві державної адміністрації (далі Відповідач) про скасування розпорядження від 14.02.2008 року №244.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2010 року відкрито провадження у справі №2а-10189/10/2670 і призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання Позивач, Відповідач прибули.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами перевірки дотримання та виконання вимог земельного законодавства встановлено не дотримання вимог чинного законодавства щодо законності прийнятих рішень органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями різних форм власності в частині правил паркування автотранспорту та правил благоустрою.

Відповідач заперечує проти позову з підстав, викладених в письмових запереченнях від 06.09.2010 р. та в судовому засіданні посилається на необґрунтованість позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши наявні матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

Київською міською радою 27.11.2003р. було прийнято рішення № 216/1090 "Про заходи щодо поліпшення роботи по організації руху, розвитку мережі паркінгів, автостоянок, місць для паркування та інших об'єктів дорожнього сервісу в м. Києві".

Пунктом № 3 даного рішення районним у м. Києві радам було рекомендовано створити районні комунальні підприємства по паркуванню та зберіганню транспортних засобів та дозволити цим підприємствам стягувати збір за паркування та здійснювати експлуатацію платних місць паркування відповідно до Правил паркування транспортних засобів в м. Києві.

Рішенням Солом'янської районної у м. Києві ради від 22.10.2003р. на виконання рішення Київради створено КП «Солом'янка Автопарк-сервіс».

Рішенням Київської міської ради № 261/922 від 15.03.2007 р., а також рішенням Київської міської ради № 930/1591 від 26.06.2007 р. створено комунальне підприємство «Київтранспарксервіс», яке визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів, стягнення паркувального збору та виготовлення єдиних абонементних талонів з паркування автомобільного транспорту.

Водночас, п. 4 рішення Київської міської ради № 930/1591 від 26.06.2007 скасовано п. 3 Рішення Київської міської ради № 1309 від 29.10.2003 в частині надання районним комунальним підприємствам права оператора з паркування та зберігання транспортних засобів, здійснення експлуатації платних місць паркування та стягнення збору за паркування.

Розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.02.2008 №244 Комунальне підприємство «Солом'янка Автопарк-сервіс» зобов'язано облаштувати цілодобові паркувальні майданчики для зберігання транспортних засобів за наступними адресами: вул. Кадетський гай, 6, пров. Польовий,7, вул. Смоленська,6 у м. Києві.

За наслідками перевірки прокуратурою району внесено протест від 17.05.2010 року №3859вих-10 щодо скасування розпорядження від 14.02.2008 №244 та приведення його у відповідність до вимог рішення Київської міської ради №930/1591 від 26.06.2007 року. Про розгляд вказаного документу Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація повідомила листами від 27.05.2010 року №6300/01, від 21.06.2010 року №7482/01, але по суті протест не розглянутий, що свідчить про ухилення від його розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника Позивача та Відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Місцеві державні адміністрації, згідно ст. 119 Конституції України, на

відповідній території забезпечують виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади, законність і правопорядок; додержання прав і свобод громадян та ін.

Статтею 140 Конституції визначено, що питання організації управління

районами в містах належить до компетенції міських рад, ст. 142 Конституції України передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Відповідно до ст. ст. 26, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування» районні у містах ради (у разі їх створення) та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління рухомим і нерухомими майном та іншими об'єктами, що належать до комунальної власності територіальних громад районів у містах, а також здійснюють інші повноваження, передбачені цим законом, в обсягах і межах, що визначаються міськими радами, які вирішуються виключно на пленарних засіданнях останніх і не можуть бути зміненими міськрадою без згоди відповідної районної у місті ради протягом даного скликання.

Водночас, відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначальними принципами діяльності місцевих державних адміністрацій являються, зокрема, верховенство прав, законність, тощо.

При цьому, вимоги, що ставляться до актів, що видаються службовими особами місцевих державних адміністрацій, передбачено положеннями ст. 6 вказаного вище Закону.

Повноваження місцевих державних адміністрацій у сфері використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля визначено вимогами ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішень про організацію стоянок автомобільного транспорту, здійснення контролю за їх діяльністю відповідно до закону.

Статтею 9 Земельного кодексу України визначені повноваження Київської та Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин, до яких належать:

а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності в порядку, передбаченому цим Кодексом; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб міста; д) припинення права користування земельними ділянками у випадках, передбачених цим Кодексом; е) прийняття рішення щодо звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок; є) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок із земель державної власності, що проводяться органами виконавчої влади; ж) встановлення та зміна меж сіл, селищ, районів у містах; з) організація землеустрою; и) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; і) здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ї) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) чи припинення використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами в разі порушення ними вимог земельного законодавства; й) інформування населення щодо надання, вилучення (викупу) земельних ділянок; к) внесення у встановленому порядку пропозицій до Верховної Ради України щодо встановлення та зміни меж міст; л) вирішення земельних спорів; м) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Отже, розпорядження земельними ділянками в межах міста Києва віднесено до виключної компетенції Київської міської ради.

Згідно ст. 11 Земельного кодексу України, повноваження районних в м. Києві рад у галузі земельних відносин визначаються міськими радами.

Рішенням Київської міської ради від 27.11.2003 №216/1090 «Про заходи щодо поліпшення роботи по організації дорожнього руху, розвитку мережі паркінгів, автостоянок, місць для паркування або інших об'єктів сервісу в м. Києві» було дозволено районним у м. Києві комунальним підприємствам, створеним районними у м. Києві радами у відповідності до цього рішення, стягувати збір за паркування та здійснювати експлуатацію платних місць паркування.

В подальшому, рішенням Київської міської ради від 26.06.2007 № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві», визначено єдиним оператором з паркування транспортних засобів, стягнення паркувального збору та виготовлення єдиних абонементних талонів з паркування автомобільного транспорту у м. Києві.

Також, вищезазначеним рішенням внесено зміни до рішення Київської міської ради від 27.11.2003 № 216/1090 в частині скасування дозволу районним у місті Києві комунальним підприємствам, створеним районними у м. Києві радами, стягувати збір за паркування та здійснювати експлуатацію платних місць паркування.

Розпорядженням Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.02.2008 №244 Комунальне підприємство «Солом'янка Автопарк-сервіс» зобов'язано облаштувати цілодобові паркувальні майданчики для зберігання транспортних засобів за наступними адресами: вул. Кадетський гай, 6, пров. Польовий,7, вул. Смоленська,6 у м. Києві.

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що предметом судового розгляду в даній адміністративній справі є Розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.02.2008 №244 «Про облаштування тимчасових цілодобових паркувальних майданчиків для зберігання транспортних засобів за адресами: вул. Кадетський гай, 6, пров. Польовий,7, вул. Смоленська,6 у м. Києві», як рішення субєкта владних повноважень. Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) даного рішення з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

«На підставі» - означає, що субєкт владних повноважень: 1) повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобовязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» - означає, що субєкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» - означає, що субєкт владних повноважень зобовязаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зазначені критерії, хоча і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для субєкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення.

Проаналізувавши рішення Відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, Суд звертає увагу на наступне.

З часу винесення Київською міською радою рішення від 26.06.2007 № 930/1591, Київська міська рада позбавила права районні у м. Києві комунальні підприємства здійснювати експлуатацію місць платного паркування на території м. Києва.

Крім того, з метою упорядкування паркування транспортних засобів на вулицях, майданах та міжквартальних територіях міста, підвищення культури паркування, підвищення дисципліни сплати збору за послуги паркування, збільшення фінансових, надходжень до бюджету м. Києва, Київською міською радою прийнято рішення від 25.12.2008 № 1051/1051 «Про Правила благоустрою у м. Києві», яким визначено єдиний порядок організації та функціонування платних місць для паркування транспортних засобів на території міста Києва.

Пунктом 17.3.2. Правил паркування, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 «Про Правила благоустрою м. Києва» встановлені особливі умови користування земельними ділянками, на яких розташовані спеціально обладнані та відведені місця, які полягають в розробці та погодженні в установленому цими Правилами порядку схем організації дорожнього руху, згідно яких у Оператора виникає право надання платних послуг паркування транспортних засобів та не потребує розроблення проектів відведення цих земельних ділянок.

Пунктом 17.3.1. Правил паркування транспортних засобів у м. Києві, затверджених рішенням Київської міської ради «Про Правила благоустрою міста Києва» від 25.12.2008 №1051/1051, передбачено, що організація та експлуатація місць платного паркування транспортних засобів здійснюється лише оператором або підприємствами, з якими оператор уклав відповідний договір.

Щодо твердження Відповідача, що Рішення Київської міської ради від 26.06.2007 № 930/1591 в частині вважати таким, що втратив чинність абзаців другого та третього пункту 3 рішення №216/1090 від 27.11.2003р., суперечить Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» на підставі постанови Вищого господарського суду України №6/385 від 14.04.10, Рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009, суд не бере до уваги, оскільки Відповідачем також не надано доказів, що це рішення визнано недійсним, таким що втратило чинність або скасовано в судовому або іншому порядку.

Таким чином, згідно з рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 року №1051/1051 «Про Правила благоустрою міста Києва» визначено Правила паркування транспортних засобів у місті Києві, що прийняті відповідно до статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», пункту 44 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та пункту 2 статті 22 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ».

Згідно з вимогами Правил паркування транспортних засобів у місті Києві - оператор (уповноважена організація) - комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що визначено органом місцевого самоврядування для здійснення організації та експлуатації місць платного паркування транспортних засобів згідно з діючим порядком.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 26.06.2007р. № 930/1591 «Про вдосконалення паркування автотранспорту в м. Києві» визначено комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтранспарксервіс» (Відповідача) єдиним стягувачем збору та виготовлення абонементних талонів з паркування автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, вирішуються такі питання, зокрема, визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у містах, (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах.

Відповідно до п.4 резолютивної частини рішення Конституційного суду України № 11 -рп/2001 від 13.07.2001р. положення ст.26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" про те, що до компетенції сільських, селищних, міських рад належить прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, треба розуміти так, що ці питання, виходячи із спеціального конституційно-правового статусу міста Києва як столиці України, може вирішувати Київська міська рада.

Згідно з ст.22 Закону України „Про столицю України - місто-герой Київ" Київська міська рада та Київська міська державна адміністрація, кожна в межах своєї компетенції, встановленої законами України, мають право, в тому числі, встановлювати порядок утримання та експлуатації об'єктів, розташованих у місті, та прилеглої до них території, правила благоустрою, торговельного, побутового, транспортного, житлово-комунального та іншого соціально-культурного обслуговування, визначати особливості землекористування та використання інших природних ресурсів.

Згідно з ч.2 ст. 118 Конституції України виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Особливості здійснення виконавчої влади у містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про столицю України - місто-герой Київ" місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради та їх виконавчі органи. Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Рішенням Київської міської Ради від 15 липня 2004 року №457/1867 було затверджено Порядок передачі (надання) земельних ділянок в користування або у власність у місті Києві, відповідно до пункту 1 статті 3 якого передача земельних ділянок в оренду або надання їх в постійне користування здійснюється відповідно до рішення Київської міської ради, яке приймається на підставі документації із землеустрою.

Станом на дату винесення оспорюваного розпорядження повноваження щодо вирішення питань передачі в користування земельних ділянок, зокрема, для організації стоянок, Київською міською радою жодному субєкту владних повноважень, зокрема Соломянській районній у місті Києві державній адміністрації, делеговано не було.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного суд погоджується з твердженнями прокурора, про те, що Відповідач не мав права на передачу території Соломянського району м.Києва у користування третій особі.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій» територією є частина земної поверхні у визначених межах (кордонах) з властивими їй географічним положенням, природними та створеними діяльністю людей умовами та ресурсами, а також з повітряним простором та розташованими під нею надрами.

Передача за оскаржуваним розпорядженням у користування земельної ділянки підтверджується пунктами 1.2, 1.3 та 1.4 тексту самого розпорядження. Судом вбачається, що облаштування цілодобового паркувального майданчика є передачею земельної ділянки для використання. Використання в режимі цілодобового паркування, тобто безперервного циклу, який унеможливлює використання за іншим призначенням, остаточно кваліфікує передачу в таке використання як розпорядження земельною ділянкою.

Суд звертає увагу, що Відповідачем не доведено існування діючого рішення Київради про делегування повноважень Солом'янській районній у місті Києві раді по визначенню єдиного оператора з паркування, надання Київською міською радою Відповідачу у користування земельних ділянок для здійснення такої господарської діяльності як паркування.

Отже, Суд прийшов до висновку про те, що Відповідачем прийнято розпорядження з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки Відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Таким чином, розпорядження від 14.02.2008 року №244 прийнято з порушенням ст.ст. 19, 119, 140, 142 Конституції України, ст.ст. 26, 30, 41 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст. ст. 3, 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. ст. 9, 11, 116 Земельного кодексу України, рішенням Київської міської ради № 261/922 від 15.03.2007, № 930/1591 від 26.06.2007, від 25.12.08 № 1051/1051.

Враховуючи вищевикладене, для належного захисту порушених прав Позивача, Суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування Розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.02.2008 №244 «Про облаштування тимчасових цілодобових паркувальних майданчиків для зберігання транспортних засобів за адресами: вул. Кадетський гай, 6, пров. Польовий,7, вул. Смоленська,6 у м. Києві».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокурорський нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів Кабінетом Міністрів України, міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади, органами державного і господарського управління та контролю, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими Радами, їх виконавчими органами, військовими частинами, політичними партіями, громадськими організаціями, масовими рухами, підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності, посадовими особами та громадянами здійснюється Генеральним прокурором України і підпорядкованими йому прокурорами.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру», при виявленні порушень закону прокурор або його заступник у межах своєї компетенції мають право: опротестовувати акти Прем'єр-міністра України, Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, виконавчих органів місцевих Рад, підприємств, установ,організацій, громадських об'єднань, а також рішення і дії посадових осіб; вносити подання або протест на рішення місцевих Рад залежно від характеру порушень; порушувати у встановленому законом порядку кримінальну справу, дисциплінарне провадження або провадження про адміністративне правопорушення, передавати матеріали на розгляд громадських організацій; давати риписи про усунення очевидних порушень закону; вносити подання до державних органів, громадських організацій і посадовим особам про усунення порушень закону та умов, що їм сприяли; звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовом на захист інтересів держави, звертатись до суду з позовами про захист прав іншої особи або про визнання незаконними дій чи рішень органів і посадових осіб.

Відповідно до 2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.08 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних прав», пунктом 8 частини першої статті 3 КАС України визначено, що позивачем в адміністративній справі може бути суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. Однак такий суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у адміністративній справі лише у випадках, передбачених частиною четвертою статті 50 КАС України, до переліку яких віднесено також випадки, встановлені іншими законами (пункт п'ятий частини першої статті 50 КАС України).

Згідно з частинами першою та четвертою статті 21 Закону України «Про прокуратуру», протест на акт, що суперечить закону, приноситься прокурором, його заступником до органу, який його видав, або до вищестоящого органу. У разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися із заявою до суду про визнання акта незаконним. У цьому випадку прокурор у адміністративній справі може бути позивачем і не повинен визначати орган чи особу, в інтересах якої він звертається до суду з позовною заявою.

Щодо твердження Відповідача стосовно порушення Позивачем терміну звернення до суду, Суд зазначає таке.

Протест №3859-вих-10 прокурором Соломянського району м. Києва внесено Голові Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації 17.05.2010 року. Листом від 27.05.2010 року №6300/01 Голова Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації повідомила прокурора Соломянського району м. Києва, що вимоги, порушені в протесті, можуть бути вирішені після розгляду позовної заяви КП «Солом'янка Автопарк-сервіс».

Листом від 11.06.2010 року №4644-вих-10 прокурор Соломянського району м. Києва з викладенням вимог ст. 21, 23 Закону України «Про прокуратуру», просив Голову Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації терміново розглянути протест по суті і прийняти рішення про задоволення чи відхилення протесту.

Листом від 21.06.2010 року №7482/01 Голова Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації повідомила, що прокурора Соломянського району м. Києва, що вимоги, порушені в протесті, можуть бути вирішені після розгляду позовної заяви КП «Солом'янка Автопарк-сервіс».

Відповідно до частини 4 ст. 21 «Про прокуратуру» у разі відхилення протесту або ухилення від його розгляду прокурор може звернутися з заявою до суду про визнання акта незаконним. Заяву до суду може бути подано протягом п'ятнадцяти днів з моменту одержання повідомлення про відхилення протесту або закінчення передбаченого законом строку для його розгляду. Подача такої заяви зупиняє дію правового акта.

Лист від 21.06.2010 року №7482/01 надійшов до прокуратури Соломянського району м. Києва та зареєстрований, що підтверджується штампом реєстрації вхідної кореспонденції, 29.06.2010 року.

Таким чином, Позивачем не порушено терміну звернення до суду. Крім того, щодо застосування ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд зазначає, що за матеріалами позовної заяви встановлено, що відсутність правових підстав для винесення оспорюваного розпорядження Відповідачем, Позивачем встановлено за результатами перевірки, проведеною прокуратурою Соломянського району м. Києва у 2010 році.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що викладені в позовній заяві вимоги Позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163 та 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Розпорядження Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 14.02.2008 №244 «Про облаштування тимчасових цілодобових паркувальних майданчиків для зберігання транспортних засобів за адресами: вул. Кадетський гай, 6, пров. Польовий,7, вул. Смоленська,6 у м. Києві»

Постанова відповідно до частини першої ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.О. Маруліна