Справа № 163/2758/15-а
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2758/15-а
Провадження № 2-а/163/70/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 Канєва до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1319/20502/2015 від 21.10.2015 року за ознаками ч.3 ст.470 МК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просив скасувати постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 від 21.10.2015 року №1319/20502/2015 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за ознаками ч.3 ст.470 МК України, із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., а провадження у справі закрити. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що порушення порядку ввезення і вивезення автомобіля марки «Ніссан-Альмера», р.н.з. У5097АК, на територію України з його сторони мало місце з поважних причин. Сам він є громадянином ОСОБА_4 Болгарія, упродовж тривалого часу проживає в Україні, має тимчасову посвідку на таке проживання та є інвалідом першої групи, у звязку з ампутацією обох ніг. У його користуванні перебуває вищевказаний транспортний засіб, який має ручне управління, та він регулярно, з періодичністю у 10 днів, здійснював його вивезення за межі України. Після чергового ввезення автомобіля на територію України, він, не справившись з ручним управлінням, здійснив виїзд на обочину і вдарився в дерево, однак, з огляду на те, що був єдиним учасником руху та механічні пошкодження заподіяно лише його власному автомобілю (деформовані двері і переднє крило зі сторони водія) без створення аварійної ситуації, тому працівників державтоінспекції на місце події не викликав. Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, тому він був позбавлений можливості пересуватися та 07.09.2015 року передав його на ремонтні роботи, які завершились лише 23.09.2015 року. На наступний день по закінченню ремонту, здійснив вивезення автомобіля за межі митної території України, однак, не дивлячись на вказані обставини, відносно нього був складений протокол про порушення митних правил.

Непогоджуючись із заявленим ОСОБА_1 адміністративним позовом, представник відповідача подав письмові заперечення від 23.11.2015 року за №03-70-10/15-1277, у яких вказав, що Волинська митниця ДФС позов не визнає та вважає його безпідставним, оскільки винуватість позивача у перевищенні терміну вивезення автомобіля марки «Ніссан-Альмера», р.н.з. У5097АК, передбаченого ст.95 МК України, повністю стверджена протоколом про порушення митних правил, витягом з бази даних ПІК «Інспектор-2006» та АСМО, поясненнями правопорушника та іншими документами. При цьому, позивач жодним доказом не підтвердив наявності у нього фактів непереборної сили або аварії, які б відповідали положенням розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 року № 657, а ремонт транспортного засобу не міг завадити йому вивезти згаданий автомобіль за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті, на іншому транспортному засобі, шляхом буксирування та ін.), оскільки жодною нормою законодавства не встановлено вимог щодо вивезення транспортних засобів за межі митної території України лише власним ходом. Крім цього, ФОП ОСОБА_5, який видав довідку про перебування автомобіля в ремонті, не є підприємством, установою, організацією, які уповноважені на видачу документів, що підтверджують факт обставин непереборної сили або аварії. Крім цього, про наявність фактів непереборної сили або аварії ОСОБА_1 найближчий митний орган не повідомляв. За викладених підстав, вважає, що посадова особа Волинської митниці ДФС при винесенні оскаржуваної постанови діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві, та додатково пояснив, що допущене ним порушення митного законодавства він визнає, однак вказав, що воно мало місце через його необізнаність з відповідними правилами, а саме, необхідністю вивезення транспортного засобу за межі України з періодичністю у 10 днів, оскільки раніше він ввозив цей же автомобіль терміном на один рік, а при останньому ввезені йому інспектор митниці не розяснив про зміну цих правил. При цьому зазначив, що інспектор митниці можливо й розяснював йому такий порядок, однак він його невірно зрозумів, так як одні працівники митниці розяснювали одне, а інші зовсім друге. Окрім цього, вказав, що він дійсно потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, у звязку з чим вимушений був поставити автомобіль на ремонт, при цьому, не маючи можливості здійснити його транзит, оскільки в автомобілі практично було відсутнє ліве крило та ліва дверка. Також йому не було відомо про необхідність повідомлення митного органу про факт аварії та причини неможливості здійснення транзиту. Викладені в позовній заяві розбіжності в частині його обізнаності з вимогами ст.95 МК України пояснив тим, що адвокат при написанні позову невірно його зрозумів, а він, зі своєї сторони, його підписав, оскільки в достатній мірі не розумів усієї термінології митного законодавства. Просив суд врахувати, що він є інвалідом І-ї групи, отримує незначну пенсію в сумі 1200 грн., має на утриманні семимісячну дитину, автомобіль з ручним управлінням є його єдиним засобом для пересування, а тому накладений на нього штраф в сумі 8500 грн. є для нього надмірним тягарем, у звязку з чим просив скасувати постанову відповідача, якщо це дозволяє закон.

Представник відповідача в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав з мотивів, викладених у письмових запереченнях, та на доводи позивача, наведені в судовому засіданні, додатково вказав, що останньому ще у 2014 році були розяснені умови транзиту транспортного засобу, а також попереджено про відповідальність за порушення його строків, що стверджується витягом з бази даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску. Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Автомобіль марки «Ніссан-Альмера», р.н.з. У5097АК, кузов №JN1FCAN15U0010397, був ввезений позивачем на митну територію України 07.09.2015 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС для особистого користування в режимі «транзит», тобто відповідно до ч.1 ст.381 МК України.

Цим же транспортним засобом позивач заїхав до зони митного контролю митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС 24.09.2015 року.

Під час здійснення митних формальностей, головним державним інспектором ВМО №1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 було встановлено, що згідно інформації, яка міститься в електронних базах даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ, ОСОБА_1 07.09.2015 року ввіз на митну територію України вищевказаний автомобіль, як транспортний засіб особистого користування в митному режимі «транзит».

Цього ж дня, головним державним інспектором ВМО №1 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_6 складено протокол про порушення митних правил №1319/20502/2015 щодо ОСОБА_1 за ознаками складу порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, який вручено останньому під підпис. У складеному протоколі, у графі «Пояснення, зауваження особи, що притягується до відповідальності» позивач зазначив, що з протоколом не згідний, оскільки не знав часу ввезення автомобіля. У протоколі одночасно визначено дату, час та місце розгляду справи (а.с.35-37, 39-41).

21.10.2015 року заступником начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_3, з участю ОСОБА_1, розглянуто матеріали справи про порушення митних правил за вищевказаним протоколом про порушення митних правил та винесено постанову, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8 500 грн. (а.с.50-51).

Перевіряючи законність та обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення в розрізі доводів позивача та на предмет його відповідності чинному законодавству України, суд виходить з наступного.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

У п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України, товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Пунктом 1 частини 1 статті 95 МК України встановлено такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті, до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102).

Частиною 3 ст.470 МК України встановлено, що перевищення передбаченого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено у п.2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 (далі - Порядок №657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні:

аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку №657 встановлено, що, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Отже, з огляду на встановлені у ст.95 МК України терміни транзиту, вказаний термін для вивезення (транзиту) автомобіля марки «Ніссан-Альмера», р.н.з. У5097АК, з митної території України закінчився 12.09.2015 року, у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці, а в іншому випадку 17.09.2015 року.

ОСОБА_1 здійснив вивезення з території України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС даного транспортного засобу 24.09.2015 року, тобто понад, встановлений ст.95 МК України, строк більше, як на 10 діб, оскільки транзит здійснював в зоні діяльності однієї митниці, через яку й ввозив транспортний засіб, що має ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України.

В наданих відповідачу письмових поясненнях та в судовому засіданні позивач вказав, що причиною несвоєчасного вивезення автомобіля з митної території України стало те, що при його ввезенні на Україну 07.09.2015 року, інспектором митниці не було розяснено його обовязку про необхідність здійснення вивезення цього транспортного засобу кожні 10 днів (а.с.42).

Однак, як вбачається з копії витягу з бази даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску, ОСОБА_1 здійснював ввезення автомобіля марки «Ніссан-Альмера», р.н.з. У5097АК, кузов №JN1FCAN15U0010397, на митну територію України, як на умовах тимчасового ввезення терміном до одного року, так і транзиту. При ввезенні даного автомобіля на територію України 26.08.2014 року, він був поміщений у режим «транзиту» та позивачу одночасно було розяснено його умови і попереджено про відповідальність, як громадянину-резиденту України на підставі посвідки на постійне проживання серії ВЛ №2859 від 17.04.2007 року, з визначеним місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, під час вивезення цього ж автомобіля 13.08.2015 року та 06.09.2015 року, ОСОБА_1 за порушення терміну транзиту до відповідальності притягнуто не було, у звязку з закінченням термінів притягнення до відповідальності, при цьому позивача обліковано, як громадянина з постійним місцем проживання у ОСОБА_4 Болгарія за адресою: YAMBOL GR/YAMBOL 87, тобто уже, як громадянина-нерезидента України. Також з зазначеного витягу слідує, що 28.08.2015 року ОСОБА_1 ввіз даний автомобіль на територію України в режимі тимчасового ввезення до 1 року для особистого користування, як нерезидент України, тобто з визначеним постійним місцем проживання у ОСОБА_4 Болгарія - YAMBOL GR/YAMBOL 87 (а.с.39-40).

Копією Тимчасової посвідки на постійне проживання серії ВЛ №2859, виданої ВГІРФО УМВС України у Волинській області безстроково, стверджено, що ОСОБА_1, у відповідності до положень п.50 ч.1 ст.4 МК України, є резидентом України (а.с.23).

Наведене дає підстави вважати, що позивач, будучи з 17.04.2007 року резидентом України, свідомо переміщував через митний кордон України приналежний йому транспортний засіб, а саме здійснював його ввезення та вивезення на власний розсуд, як резидент, так і нерезидент України, що відповідно до положень ст.381 МК України має різні умови та юридичні наслідки. Поміж цього, така позиція позивача, на переконання суду, не свідчить про його необізнаність з правовою різницею митних режимів, у які він неодноразово упродовж останнього року поміщував транспортний засіб, та, відповідно, знав про відповідальність за їх порушення.

Крім цього, позивач зазначає, що його автомобіль перебував на ремонті внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

З копії довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_5 від 29.09.2015 року та акту виконаних робіт від 23.09.2015 року цього ж підприємця вбачається, що автомобіль марки «Ніссан-Альмера», р.н.з. У5097АК, кузов №JN1FCAN15U0010397, знаходився на ремонті з 07.09.2015 року по 23.09.2015 року, в ході якого виконавцем надано наступні послуги: ремонт переднього лівого крила, заміну передньої лівої дверки, заміну замка лівої дверки, заміну ручки дверей, підготовку та фарбування: переднього крила лівого, дверки передньої лівої з 2-х сторін, використано матеріали для підготовки та фарбу, дверку передню ліву (бувшу у використанні). Вартість ремонтних робіт склала 6234,00 грн. (а.с.6, 24).

Разом з тим, зазначені довідка та акт не містять інформації про причини, за наявності яких, автомобіль піддавався ремонту.

Отже, перебування автомобіля в ремонті, можливо й підтверджує певні факти, однак у спірних правовідносинах судом до уваги не приймається, оскільки доказів того, що ремонт автомобіля мав місце саме внаслідок аварії, в тому числі дорожньо-транспортної пригоди, на що посилається позивач, чи дії обставин непереборної сили в контексті понять, наведених у Порядку №657, стороною позивача не надано.

Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що надані позивачем довідка та акт не містять номера, а тому, в контексті ч.3 ст.70 КАС України, не може вважати їх у судовій справі належними та допустимими доказами, як такі, що одержані з порушенням закону, внаслідок чого при вирішенні справи до уваги судом не приймаються. Поміж цього, фізична особа підприємець ОСОБА_5, у відповідності до вищенаведеного Порядку №657, не є уповноваженою особою на видачу документів, що підтверджують факт аварії чи обставин непереборної сили.

Посилання позивача на ту обставину, що працівники державтоінспекції на місце дорожньо-транспортної пригоди не викликались з тих підстав, що він був єдиним учасником руху та механічні пошкодження заподіяно лише його власному автомобілю без створення аварійної ситуації, також не відповідає вимогам закону, оскільки такі дії повністю охоплюються диспозицією ст.124 КУпАП.

У відповідності до вимог Порядку №657, суд також враховує те, що до закінчення строку транзитного перевезення позивач не звертався до митних органів для продовження такого строку, письмово не інформував про факт аварії або дію обставин непереборної сили, не інформував про місцезнаходження транспортного засобу, при цьому, жодних документів на підтвердження неможливості вчинити такі дії суду не надав, а саме по собі незнання вимог чинного законодавства України, на що посилається позивач, з огляду на положення ст.68 Конституції України, не дає підстав органу владних повноважень для звільнення особи від юридичної відповідальності.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що в справі про порушення митних правил №1319/20502/2015 відповідачем дотримані законодавчі вимоги щодо порядку складення протоколу про порушення митних правил та оскаржуваної постанови, тобто вимоги ст.ст.488, 491, 494, 526, 527 МК України, що також не заперечується позивачем.

Аналізуючи пояснення ОСОБА_1 слід дійти висновку, що вони фактично зводяться до даних про його особу та його скрутного матеріального становища, що, як наслідок, унеможливлює сплату накладеного на нього штрафу в сумі 8500,00 грн.

З приводу таких доводів, суд вважає за необхідне розяснити позивачу наступні положення чинного процесуального законодавства України.

Частиною 1 статті 522 МК України визначено, що справи про порушення митних правил, передбачених статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органом доходів і зборів. Від імені органів доходів і зборів справи про порушення митних правил розглядаються керівниками органів доходів і зборів або їх заступниками, які, згідно положень ч.2 ст.234-2 КУпАП, уповноважені накладати адміністративні стягнення.

Розглядаючи адміністративний позов ОСОБА_1 за правилами КАС України, суд лише перевіряє процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності та врахування відповідачем усіх обставин справи, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При цьому, згідно з положеннями п.3 ч.3 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно - дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі адміністративного судочинства.

Тому, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбачені ч.3 ст.2 КАС України, критеріям, не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

За таких обставин, при розгляді адміністративного позову суд не наділений компетенцією на безпосереднє прийняття процесуального рішення у справі про адміністративне правопорушення, яка охоплює й справи про порушення митних правил, в тому числі щодо накладення адміністративного стягнення, а також звільнення особи від відповідальності, в тому числі з підстав врахування даних про особу правопорушника та застосування положень ст.22 КУпАП (звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 17, 71, 86, 159, 160, 163, 167, 171-2, 186 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 Канєва до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил №1319/20502/2015 від 21.10.2015 року за ознаками ч.3 ст.470 МК України- відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання її копії. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписаний 27.11.2015 року.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук