Справа № 2а-6985/10/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2010-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 грудня 2010 року 17 год. 46 хв. № 2а-6985/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., при секретарі судового засідання Безчасній Я.С., за участю представників: позивача ОСОБА_1 (довіреність від 15.01.2010р. № 48), відповідача ОСОБА_2 ( довіреність від 10.03.2010р. № 63), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3
до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва
про скасування податкових повідомлень рішень та рішень, -
В С Т А Н О В И В:

Фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 були заявлені позовні вимоги до ДПІ у Дарницькому районі м. Києва про скасування податкових повідомлень рішень від 26 червня 2009 року № /0/28742, від 26 червня 2009 року № /0/28743, від 26 червня 2009 року № /0/28739, від 26 червня 2009 року № /0/28741, від 10 вересня 2009 року № /1/39842, від 10 вересня 2009 року № /1/39843, від 10 вересня 2009 року № /1/39844, від 10 вересня 2009 року № /1/39845, від 10 грудня 2009 року № /2/53398, від 10 грудня 2009 року № /2/53399,від 10 грудня 2009 року № /2/53397, від 10 грудня 2009 року № /2/53396, від 29 січня 2010 року № /3/2399, від 29 січня 2010 року № /3/2397, від 29 січня 2010 року № /3/2398, від 29 січня 2010 року № /3/2400, рішення ДПІ у Дарницькому районі м. Києва про результати розгляду первинної скарги від 07 вересня 2009 року № 14067/Б/25-012, рішення ДПІ у Дарницькому районі м. Києва від 09 листопада 2009 року № 48692/8/25-012 про внесення змін до рішення від 07 вересня 2009 року № 14067/Б/25-012 про результати розгляду первинної скарги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що податковим органом була порушена процедура проведення перевірки та розгляду його скарг, а тому спірні по справі рішення є неправомірними.

Відповідач проти позову заперечував, надав письмові заперечення. В обґрунтування заперечень посилається на те, що висновки акта перевірки не спростовані позивачем, а тому донарахування сум податкового зобовязання спірними податковими повідомленнями рішеннями є правомірним.

У судових засіданнях представник позивача підтримав заявлені позовні та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримав письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_3 була зареєстрована як фізична особа підприємець 28 лютого 2006 року Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією згідно Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця (Серія В02 № 257163).

Згідно з ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 01 червня 2010 року до видів діяльності Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 відноситься 52.24.1 Роздрібна торгівля хлібом і хлібобулочними виробами, 60.24.1 Діяльність автомобільного вантажного транспорту.

ДПІ у Дарницькому районі м. Києва провела виїзну позапланову перевірку Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2006 року по 31 березня 2009 року, за результатами якої було складено акт № 2873/17/4/НОМЕР_1 від 12 червня 2009 року.

В ході перевірки були встановлені наступні порушення:

- підпункту 8.1.3 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» підпункту 18.1 ст. 18, підпункту «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що призвело до заниження оподатковуваного доходу за 2008 рік на 94 869, 05 грн., за І квартал 2009 року на 73 851, 84 грн. і відповідно суми податкового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб за 2008 рік на 14 230, 36 грн., за І квартал 2009 року на 11 077, 78 грн.;

- підпункту «а» підпункту 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що мало вираз в неподанні податкових декларацій з податку на додану вартість за звітні періоди, що дорівнюють календарному місяцю у строки, визначені законодавством, а саме: декларацію за лютий 2009 року по строку на 20 березня 2009 року, за березень 2009 року по строку на 20 квітня 2009 року;

- підпункту 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 та підпункту 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобовязання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за звітний період січень 2009 року на 7 148, 50 грн., лютий 2009 року 12 468, 75 грн., березень 2009 року 13 205, 77 грн.;

- п. 9 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 303, підпункту «б» підпункту 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що мало виразу у неподанні розрахунків збору за забруднення навколишнього природного середовища за ІV квартал 2006 року, І ІІІ квартал 2007 року, І ІІІ квартал 2008 року.

26 червня 2009 року ДПІ у Дарницькому районі м. Києва на підставі акта перевірки прийняла наступні податкові повідомлення рішення:

1) № /0/28742, яким за порушення п. 9 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 303, підпункту «б» підпункту 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» позивачу визначено суму податкового зобовязання зі збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 1 190, 00 грн., у тому числі 1 190, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»;

2) № /0/28741, яким за порушення підпункту 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 та підпункту 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначила позивачу суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 45 416, 50 грн., у тому числі 32 823, 02 грн. основний платіж та 12 593, 48 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1, підпункту 17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»;

3) № /0/28743, яким за порушення ст. 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», підпункту 8.1.3 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» підпункту 18.1 ст. 18, підпункту «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» визначила позивачу суму податкового зобовязання з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності та інші доходи громадян в розмірі 25 308, 14 грн., у тому числі 25 308, 14 грн. основний платіж;

4) № /0/28739, яким за порушення підпункту 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначила позивачу суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 11 592, 75 грн., у тому числі 3 864, 25 грн. основний платіж та 7 728, 50 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Позивач оскаржив зазначені податкові повідомлення рішення в адміністративному порядку.

ДПІ у Дарницькому районі м. Києва рішенням від 20 липня 2009 року № 31350/15/25-012 продовжила строк розгляду скарги до 06 вересня 2009 року.

Рішенням про результати розгляду первинної скарги ДПІ у Дарницькому районі м. Києва від 07 вересня 2009 року № 14067/Б/25-012 скаргу позивача задовольнила частково, залишила без змін податкове повідомлення рішення від 26 червня 2009 року № /0/28743 та № /0/28739, скасувала податкове повідомлення рішення від 26 червня 2009 року № /0/28742 в частині 170, 00 грн. застосованої штрафної санкції, а в іншій частині зазначене податкові повідомлення рішення залишила без змін, скасувала податкове повідомлення рішення від 26 червня 2009 року № /0/28741 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 70, 00 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення рішення залишила без змін, застосувала штрафні (фінансові) санкції відповідно до вимог підпункту 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в розмірі 12 523, 48 грн.

Рішенням від 09 листопада 2009 року № 48692/8/25-012 про внесення змін до рішення про результати розгляду первинної скарги від 07 вересня 2009 року № 14067/Б/25-012 ДПІ у Дарницькому районі м. Києва скаргу позивача задовольнила частково, залишила без змін податкові повідомлення рішення від 26 червня 2009 року № /0/28743 та № /0/28739, скасувала податкове повідомлення рішення від 26 червня 2009 року № /0/28742 в частині 170, 00 грн. застосованої штрафної санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення рішення залишила без змін, скасувала податкове повідомлення рішення від 26 червня 2009 року № /0/28741 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до вимог підпункту 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в розмірі 340, 00 грн., відповідно до вимог підпункту 17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в розмірі 12 253, 48 грн., застосувала штрафні (фінансові) санкції відповідно до вимог підпункту 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» в розмірі 12 523, 48 грн.

Рішенням від 25 вересня 2009 року № 848/В/25-214 про продовження строку розгляду скарги ДПА у м. Києві продовжила строк розгляду скарги по 15 листопада 2009 року (включно).

За результатами повторної скарги ДПА у м. Києві рішенням від 13 листопада 2009 року № 1011/Б/25-214 залишила скаргу позивача без задоволення, а податкові повідомлення рішення без змін.

Рішенням від 08 грудня 2009 року № 6272/Б/25-0315 ДПА України продовжила строк розгляду скарги по 21 січня 2010 року (включно).

Рішенням від 20 січня 2010 року № 389/Б/25-0315 про результати розгляду повторної скарги ДПА України скаргу позивача залишила без задоволення, а податкові повідомлення рішення без змін.

За результатами адміністративного оскарження ДПІ у Дарницькому районі м. Києва прийняла податкові повідомлення рішення від 10 вересня 2009 року № /1/39842, яким за порушення п. 9 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 303, підпункту «б» підпункту 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» позивачу визначено суму податкового зобовязання зі збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 1 020, 00 грн., у тому числі 1 020, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; № /1/39845, яким за порушення підпункту 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 та підпункту 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначила позивачу суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 45 346, 50 грн., у тому числі 32 823, 02 грн. основний платіж та 12 523, 48 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1, підпункту 17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; № /01/39843, яким за порушення ст. 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», підпункту 8.1.3 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» підпункту 18.1 ст. 18, підпункту «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» визначила позивачу суму податкового зобовязання з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності та інші доходи громадян в розмірі 25 308, 14 грн., у тому числі 25 308, 14 грн. основний платіж; № /1/39844, яким за порушення підпункту 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначила позивачу суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 11 592, 75 грн., у тому числі 3 864, 25 грн. основний платіж та 7 728, 50 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; а також податкові повідомлення рішення від 10 грудня 2009 року № /2/53398, яким за порушення п. 9 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 303, підпункту «б» підпункту 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» позивачу визначено суму податкового зобовязання зі збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 1 020, 00 грн., у тому числі 1 020, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; № /2/53396, яким за порушення підпункту 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 та підпункту 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначила позивачу суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 45 346, 50 грн., у тому числі 32 823, 02 грн. основний платіж та 12 523, 48 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1, підпункту 17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; № /2/53399, яким за порушення ст. 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», підпункту 8.1.3 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» підпункту 18.1 ст. 18, підпункту «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» визначила позивачу суму податкового зобовязання з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності та інші доходи громадян розмірі 25 308, 14 грн., у тому числі 25 308, 14 грн. основний платіж; № /2/53397, яким за порушення підпункту 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначила позивачу суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 11 592, 75 грн., у тому числі 3 864, 25 грн. основний платіж та 7 728, 50 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; податкові повідомлення рішення від 29 січня 2010 року № /3/2399, яким за порушення п. 9 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 303, підпункту «б» підпункту 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» позивачу визначено суму податкового зобовязання зі збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 1 020, 00 грн., у тому числі 1 020, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; № /3/2400, яким за порушення підпункту 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 та підпункту 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначила позивачу суму податкового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 45 346, 50 грн., у тому числі 32 823, 02 грн. основний платіж та 12 523, 48 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1, підпункту 17.1.2 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»; № /3/2397, яким за порушення ст. 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», підпункту 8.1.3 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» підпункту 18.1 ст. 18, підпункту «а» п. 19.1 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» визначила позивачу суму податкового зобовязання з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності та інші доходи громадян в розмірі 25 308, 14 грн., у тому числі 25 308, 14 грн. основний платіж; № /3/2398, яким за порушення підпункту 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» визначила позивачу суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб в розмірі 11 592, 75 грн., у тому числі 3 864, 25 грн. основний платіж та 7 728, 50 грн. штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

В ході перевірки було встановлено, що Фізична особа підприємець ОСОБА_3, перебуваючи на спрощеній системі оподаткування, перевищила обсяг виручки за 2008 рік на 210 820, 10 грн., чим порушила ст. 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва». Зазначений висновок був зроблений податковим органом на підставі довідки про рух кошті по поточному рахунку за період з 07 листопада 2007 року по 31 травня 2009 року. Пояснень по даному факту позивач в ході перевірки не надав.

Згідно довідки Харківського відділення Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» від 01 червня 2009 року № 436-10/96-2027, яка була використана при перевірці, в період з січня 2008 року по грудень 2008 року на поточний рахунок Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 надійшло 710 820, 10 грн., що на 210 820, 10 грн. перевищує обсяг виручки, передбачений ст. 1 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва».

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України «Про спрощена систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98 (в редакції на момент спірних правовідносин) (далі Указ) спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Згідно зі ст. 5 Указу у разі порушення вимог, установлених статтею 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

В розумінні ст. 1 Указу виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до п. 1.5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства субєктами підприємницької діяльності фізичними особами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 11 червня 2004 року № 326, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 2004 року за № 803/9402, (далі Порядок) акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень, зокрема, норм податкового та валютного законодавства, а також невиконання платником податків законних вимог посадової особи податкових органів, яка проводила перевірку.

За результатами документальної перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності субєкта підприємницької діяльності, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового та валютного законодавства (п. 1.6 Порядку).

Факти виявлених порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, обєктивно та в повній мірі, з посиланнями на первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують наявність зазначених фактів (п. 1.7 Порядку).

Згідно з п. 1.8 Порядку акт документальної перевірки повинен бути складений на паперовому носії державною мовою і мати наскрізну нумерацію сторінок.

У разі відсутності первинних документів, що підтверджують факт порушення, до акта перевірки додається пояснення платника податків, що перевіряється.

Відповідно до Порядку за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового та валютного законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які відображаються платником податків у податковій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів обліку платника податків у розрізі періодів;

- у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення платника податків та, за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи щодо встановлених порушень;

- зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи з обліку, а у разі відсутності такого - інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відмови платника податків та, за їх наявності, відповідальних осіб за ведення обліку доходів і витрат субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи надати посадовим особам, що здійснюють перевірку, письмові пояснення щодо причини ненадання документів, факти відмови відображаються в акті.

Втім, роблячи висновок про перевищення позивачем обсягу виручки, податковий орган не перевірив та не зясував чи всі грошові кошти, що надійшли на рахунок позивача в 2008 році, є виручкою в розумінні Указу Президента України «Про спрощена систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» від 03 липня 1998 року № 727/98, тобто сума, що була фактично отримана субєктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). В акті перевірки податковий орган не посилався на первинні документи чи інші докази, які б свідчили про те, що сума коштів, що надійшла на рахунок позивача, в тому числі в розмірі перевищення, була фактично отримана позивачем на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає недоведеними висновки податкового органу, викладені в акті перевірки про перевищення позивачем граничного обсягу виручки за 2008 рік та про його обовязок перейти на загальну систему оподаткування з 01 січня 2009 року, у звязку з цим донарахування позивачу сум податкового зобовязання з прибуткового податку на доходи від підприємницької діяльності та інші доходи громадян та податку на додану вартість спірними податковими повідомленнями рішенням є неправомірним.

В ході перевірки також було встановлено, що в порушення підпункту 8.1.2 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а» п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» Фізична особа підприємець ОСОБА_3 не нарахувала, не утримала та не перерахувала до бюджету податок з доходів найманих працівників в розмірі 3 864, 25 грн., в тому числі за ІV квартал 2007 року 33, 00 грн., за І квартал 2008 року 712, 50 грн., за ІІ квартал 2008 року 730, 50 грн., ІІІ квартал 2008 року 730, 50 грн., ІV квартал 2008 року 802, 50 грн., І квартал 2009 року 855, 25 грн.

Зазначене порушення не було спростовано позивачем та підтверджується особовою карткою платника податку (позивача) з прибуткового податку з робітників і службовців за період 2007 2009 роки, заявами про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на 2007, 2008, 2009 роки, податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ) за ІV квартал 2007 року, за І квартал 2008 року, за ІІ квартал 2008 року, за ІІІ квартал 2008 року, за ІV квартал 2008 року, за І квартал 2009 року, звітами субєктами малого підприємництва фізичної особи платника єдиного податку за 2007 2009 роки, довідками про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку на 2007 2009 роки, поясненнями ОСОБА_3 від 09 червня 2009 року, які перевірялись податковим органом в ході перевірки та були досліджені в ході розгляду справи.

Відповідно до п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є працедавець (самозайнята особа), який виплачує такі доходи на користь платника податку (такої самозайнятої особи).

Згідно з підпунктом 8.1.1 п. 8.1 ст. 8 вищезазначеного Закону податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.

Підпунктом 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 цього ж Закону передбачено, що податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

З огляду на те, що позивач нараховував, утримував, однак не сплачував у встановлені законом строки податок з доходів фізичних осіб, що не було ним спростовано, суд вважає правомірним донарахування позивачу суми податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб спірними податковим повідомленнями рішеннями.

Крім того, в акті перевірки було встановлено, що Фізична особа підприємець ОСОБА_3 у період, що був предметом перевірки, використовувала для здійснення підприємницької діяльності транспортні засоби, розрахунки збору за забруднення навколишнього природного середових до податкового органу не подавала, не вела облік витраченого пального.

В силу п. 14 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів) належить збір за забруднення навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) джерело викиду - обєкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Статтею 44 зазначеного Закону передбачено, що збір за забруднення навколишнього природного середовища встановлюється, зокрема на основі фактичних обсягів викидів, лімітів скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище і розміщення відходів, утворення радіоактивних відходів.

Порядок встановлення нормативів збору і стягнення зборів за забруднення навколишнього природного середовища визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 1999 року № 303 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин)(далі Порядок), який визначає єдині на території України правила встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища, а також його стягнення, збір за забруднення навколишнього природного середовища (збір) справляється, зокрема за: викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин (викиди) стаціонарними та пересувними джерелами забруднення.

Територіальні органи Мінприроди подають до органів державної податкової служби перелік підприємств, установ, організацій, громадян - субєктів підприємницької діяльності, яким в установленому порядку видано дозволи на викиди, спеціальне водокористування та розміщення відходів.

Невключення підприємств, установ, організацій, громадян - субєктів підприємницької діяльності до зазначеного переліку не звільняє їх від сплати збору.

Згідно з п. 9 Порядку базовий податковий (звітний) період збору дорівнює календарному кварталу.

Платники збору складають податкові розрахунки за формою, затвердженою центральним органом державної податкової служби, і подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до органів державної податкової служби за місцем перебування платника збору на податковому обліку - у разі здійснення викидів пересувними джерелами забруднення.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України від 19 липня 1999 року № 162/379, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 серпня 1999 року за № 544/3837 (далі Інструкція), яка визначає єдиний на території України порядок обчислення і сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища (збір), а також відповідальність платників за достовірність даних про обсяги викидів в атмосферне повітря забруднюючих речовин, скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні обєкти, розміщені відходи та за правильність обчислення, повноту і своєчасність сплати збору, платниками збору є субєкти господарювання незалежно від форм власності, юридичні особи, що не здійснюють господарської (підприємницької) діяльності; бюджетні, громадські та інші підприємства, установи і організації, постійні представництва нерезидентів, які зареєстровані в Україні, або нерезиденти, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, громадяни, які здійснюють на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище та розміщення відходів.

В силу п. 7.1 Інструкції платники збору складають податковий розрахунок збору за забруднення навколишнього природного середовища і подають його до органу державної податкової служби за місцем податкової реєстрації (місцеперебуванням на податковому обліку в органах державної податкової служби).

Пунктом 7.2 Інструкції передбачено, що базовий податковий (звітний) період збору за забруднення навколишнього природного середовища дорівнює календарному кварталу.

Податкові розрахунки збору подаються платниками органам державної податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу, за місцем податкової реєстрації платника (місцем перебування на податковому обліку в органах державної податкової служби).

Форма податкового розрахунку збору за забруднення навколишнього природного середовища встановлюється центральним податковим органом відповідно до законодавства. Платники збору за забруднення навколишнього природного середовища до затвердження Державною податковою адміністрацією України форми податкового розрахунку збору за забруднення навколишнього природного середовища подають податкові розрахунки за формою, наведеною у додатку 2 до цього пункту Інструкції.

Згідно з п. 9.2 Інструкції платники несуть відповідальність за правильність обчислення, повноту та своєчасність сплати, а також за правильність складання і своєчасність подання розрахунків органам державної податкової служби та органам Мінприроди України згідно з законодавством.

Штрафні санкції та пеня застосовуються в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.1 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), який є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), включаючи збір на обовязкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення, платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус субєктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обовязок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обовязкові платежі ), пеню та штрафні санкції.

Податкова декларація, розрахунок (податкова декларація) - документ, що подається платником податків до контролюючого органу у строки, встановлені законодавством, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податку, збору (обовязкового платежу) (п. 1.11 ст. 1 вищезазначеного Закону).

Згідно підпункту 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 цього ж Закону платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

В ході судового розгляду було встановлено, що до видів діяльності позивача, на який йому також було видано свідоцтво про сплату єдиного податку, відноситься вантажні автомобільні перевезення.

В ході перевірки було встановлено та не спростовано позивачем, що в період, що був предметом перевірки позивачу належав транспортний засіб ГАЗ 21014 (обєм двигуна 2,4, рік реєстрації).

Крім того, позивач має ліцензію, видану Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті 27 грудня 2006 року, на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі), дозволений вид робіт внутрішні перевезення вантажів (Серія АВ № 298416) (строк дії ліцензії 27 грудня 2006 року 26 грудня 2011 року).

Відповідно до пояснень ОСОБА_3 від 09 червня 2009 року, наданих в ході проведення перевірки, вона з кінця 2006 року займається вантажними перевезеннями та облік витраченого пального не веде.

Посилання позивача на неможливість надати договір про надання транспортно-експедиційних послуг та додаткову угоду до нього, який був наданий позивачем під час перевірки, що підтверджується описом документів від 29 травня 2009 року, у звязку з викраденням документів суд визнає безпідставним з огляду на те, що в постанові про відмову в порушення кримінальної справи від 12 березня 2009 року, на яку посилається позивач, не встановлено факту викрадення цього договору з додатком.

В акті перевірки було встановлено, що позивач для здійснення підприємницької діяльності використовував транспортні засоби, що не було спростовано позивачем та підтверджується вищезазначеними доказами.

З огляду на викладені норми та встановлені обставини, суд дійшов висновку про те, що позивач в період з ІV кварталу 2007 року по І квартал 2009 року була платником збору за забруднення навколишнього природного середовища, однак всупереч вимогам законодавства як платник податку розрахунок з цього збору у встановлені законом строки не подавала.

При цьому суд звертає увагу на те, що в 2009 році позивач вже подавав розрахунку з цього збору, що підтвердив представник позивача та підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податку зі збору за забруднення навколишнього природного середовища станом на 02 червня 2009 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

Таким чином, податкові повідомлення рішення, якими до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції на підставі підпункту 17.1.1 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» за неподачу розрахунку зі збору за забруднення навколишнього природного середовища, є правомірними.

В частині вимог про скасування рішення ДПІ у Дарницькому районі м. Києва про результати розгляду первинної скарги від 07 вересня 2009 року № 14067/Б/25-012, рішення ДПІ у Дарницькому районі м. Києва від 09 листопада 2009 року № 48692/8/25-012 про внесення змін до рішення від 07 вересня 2009 року № 14067/Б/25-012 про результати розгляду первинної скарги суд відмовляє з огляду на таке.

Оспорювані позивачем рішення ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, прийняті податковим органом в процедурі адміністративного оскарження позивачем податкових повідомлень рішень, не породжують жодних правових наслідків, що спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин і не мають обовязкового характеру для платника податків, тобто не можуть порушувати його права.

В спірних правовідносинах актами, що мають певні правові наслідки, породжують права та обовязки для позивача (акт індивідуальної дії) є рішення податкового органу, прийняті за результатами проведеної перевірки та розгляду скарг позивача, тобто в даному випадку спірні податкові повідомлення рішення, яким суд дає оцінку на предмет того, чи порушують вони права, свободи та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та на підставі ч. 2 ст. 11, п. 1 ч. 1 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення ДПІ у Дарницькому районі міста Києва від 26 червня 2009 року № /0/28741, № /0/28743, від 10 вересня 2009 року № /1/39845, № /1/39843, від 10 грудня 2009 року № /2/53396, № /2/53399, від 29 січня 2010 року № /3/2400, № /3/2397, а в решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва від 26 червня 2009 року № /0/28741, № /0/28743, від 10 вересня 2009 року № /1/39845, № /1/39843, від 10 грудня 2009 року № /2/53396, № /2/53399, від 29 січня 2010 року № /3/2400, № /3/2397.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова