Справа № 813/8825/14
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Справа № 876/4578/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Макарика В.Я., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до головного управління державної фіскальної служби у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до головного управління державної фіскальної служби у Львівській області в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області, яка виразилась у відмові включити ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової служби з 21.07.1993 року по 01.12.1996 року та з 05.06.1996 року по 25.02.2000 року та зобов'язати Головне управління ДФС у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 21.07.1993 року по 01.12.1996 року та з 05.06.1996 року по 25.02.2000 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Львівській області, яка виразилась у відмові включити ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в органах Державної податкової служби з 21.07.1993 року по 01.12.1996 року та з 05.06.1996 року по 25.02.2000 року та зобов'язано Головне управління ДФС у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби з 21.07.1993 року по 01.12.1996 року та з 05.06.1996 року по 25.02.2000 року.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції головне управління державної фіскальної служби у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального права, висновки суду суперечать фактичним обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим. Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Право на пенсійне забезпечення, відповідно до п. «б» ст.12 цього ж Закону, мають особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

А згідно ст.12 р.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(«Пенсії за вислугу років»), пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно п.«и», ч.1 ст.17 (Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії) Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із наступними змінами і доповненнями, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначених у пунктах «б»-«д» ст. 12 даного Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються:

- час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону. Державну службу спеціального звязку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України. Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

При цьому апелянт зазначає, що на день звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, так і станом на 13.02.2015 у позивача відсутні: визначений вищезазначеним законом вік (45 років); вислуга років.

Позивач, як станом на день подання позову до суду, так і станом на 13.02.2015, не набув права на пенсію на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Окрім зазначеного, враховуючи вимоги п. «и», ч.1 ст.17 (Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії) зазначеного Закону, до вислуги років для призначення пенсії враховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи, зокрема податкової міліції згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно центральним органом виконавчої влади.

Однак, вищезазначене не було взяте до уваги судом, оскільки в Постанові Кабінету Міністрів №393 чітко зазначено, що до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на службу в податкову міліцію на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними, відповідно, центральним органом виконавчої влади (Міністерством доходів і зборів України).

Станом на 02.02.2015 перелік посад Міністерством доходів і зборів України (ДФС України) не затверджений, що також не взято до уваги судом першої інстанції.

Головне управління Міндоходів у Львівській області вважає безпідставними твердження позивача та суду щодо протиправності бездіяльності органу державної влади, яка виразилась у відмові включити до вислуги років позивача для призначення пенсії стажу роботи в органах ДПС за зазначений позивачем період, оскільки станом на 13.02.2015 позивач зі служби не звільнений і пенсія йому не призначається.

Відповідно, відсутній документ, у якому було б зазначено інформацію про вислугу років позивача для призначення пенсії.

Окрім зазначеного, знову ж таки необхідно враховувати положення п. «и» ч.1 ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до вище наведеного, просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2015 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія судів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно записів у трудовій книжці позивач з 21.07.1993 року по 01.12.1993 року перебував на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування доходів громадян ДПІ у Жидачівскому районі Львівської області; з 05.06.1996 року по 13.08.1996 року - на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування доходів громадян ДПІ у Миколаївському районі Львівської області; з 13.08.1996 року по 16.03.1998 року на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування доходів громадян ДПІ у Жидачівскому районі Львівської області; з 16.03.1998 року по 25.02.2000 року на посадах старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту фізичних осіб та старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу податкових розслідувань. З 28.02.2000 року по даний час проходить службу в органах податкової міліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління Дрогобицької ОДПІ.

21.11.2014 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про зарахування до вислуги його років стаж роботи набутий ним як державним службовцем в податкових органах. 19.12.2014 року листом №186/10/13-01-04-02 позивач отримав відповідь відповідача, котрою йому було відмовлено в зарахуванні стажу роботи в органах ОДПС до вислуги років для призначення пенсії, оскільки станом на момент розгляду заяви позивача перелік посад центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання державної фінансової політики не затверджений.

Розглядаючи спір суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Статтею 1 цього Закону визначено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Посадовими особами відповідно до частини 2 статті 2 вказаного Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Згідно абзаців 1-3 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 року № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв'язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 року № 503-р до категорії посад державних службовців були включені посади працівників ДПА, які не мають спеціальних звань.

З оглядду на це суд першої інстанції правильно вважав, що посадові особи податкових органів є державними службовцями і відповідно до цього мають право на призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначає згідно преамбули Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової службиста деяких інших осіб».

Відповідно до пункту «и» статті 17 цього Закону особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції відхилив доводи відповідача про відсутність затвердженого переліку посад, як на підставу відмови позивачеві у зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії часу попередньої роботи в державних органах - державних податкових інспекціях, що стало наслідком визнання судом протиправної бездіяльності відповідача щодо не зарахування позивачу до вислуги років для призначення пенсії стажу роботи в державних органах, а також є наслідком зобовязання судом відповідача зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії стаж роботи в органах Державної податкової служби.

Крім того, суд відхилив посилання відповідача щодо недосягнення позивачем пенсійного віку, як на підставу заперечень проти позову, як необгрунтовані, оскільки вважав, що предметом даного позову є визнання протиправною відмови в зарахуванні позивачу стажу в податкових органах до вислуги років для призначення пенсії, тобто відмовляючи позивачу в такому зарахуванні відповідач позбавив позивача можливості скористатися правом виходу на пенсію за вислугою років.

Проте колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим. Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Право на пенсійне забезпечення, відповідно до п. «б» ст.12 зазначеного Закону, мають особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до ч.1 ст.2 вказаного Закону військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Згідно ж ст.12 р.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(«Пенсії за вислугу років»), пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д» статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Згідно п.«и», ч.1 ст.17 (Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії) Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» із наступними змінами і доповненнями, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначених у пунктах «б»-«д» ст. 12 даного Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються:

- час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, державну пожежну охорону. Державну службу спеціального звязку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України. Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 народився 04.09.1975 року, тобто у позивача відсутній визначений вище зазначеним законом вік (45 років), та відповідно він не набув права на пенсію на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Крім того колегія суддів зазначає, що згідно вимог п. «и», ч.1 ст.17 (Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії) зазначеного Закону, до вислуги років для призначення пенсії враховуються час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи, зокрема податкової міліції згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно центральним органом виконавчої влади.

Станом на час розгляду справи як у суді першої інстанції так і у суді апеляційної інстанції такий перелік посад Міністерством доходів і зборів України (ДФС України) не затверджений.

Більше того, апелянтом зазначено, що на час розгляду справи у суді першої інстанції позивач зі служби не звільнений і пенсія йому не призначається. Тому не має документа, у якому було б зазначено інформацію про вислугу років позивача для призначення пенсії.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 1 ч. 3 ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного управління державної фіскальної служби у Львівській області - задовольнити, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2015 року по справі № 813/8825/14 скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_2

Повний текст постанови виготовлений 27.11.2015 року