Справа № 820/5383/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 р.Справа № 820/5383/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Прогрес" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2015р. по справі № 820/5383/15

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Прогрес"

до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Прогрес" (далі по тексту ТДВ «СК «Прогрес», позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області (далі по тексту ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, відповідач), в якому просило суд визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 31.01.2015 р. № Ю-1472-25 (заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 1494,00 грн).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 року по справі № 820/5383/15 в задоволенні адміністративного позову Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Прогрес" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області про скасування вимоги - відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 року по справі № 820/5383/15 скасувати, прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що сума єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 1494,80 грн., зазначена в оскаржуваній вимозі № Ю-1472-25, була сплачена позивачем. Крім того, вказує, що за результатами перевірок ТДВ «СК «Прогрес» контролюючими органами (УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова, Відділенням виконавчої дирекції у м. Харкові Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Харківським міським центром зайнятості, Західною міжрайонною виконавчою дирекцією ХОВ ФСС з тимчасової втрати працездатності) видано довідки про відсутність у позивача заборгованості зі сплати страхових коштів. Однак, вищезазначене не було враховане судом першої інстанції, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2015 року Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області видана вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю 1472-25 щодо сплати товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Прогрес" суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірі 1494,80 грн. (а.с.7).

Не погодившись із вказаною вимогою, ТДВ «СК «Прогрес» звернулось до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимога про сплату боргу № Ю 1472-25 від 31.01.2015 року є правомірною та винесена ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області у відповідності з нормами Закону Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту спірної вимоги № Ю 1472-25 від 31.01.2015 року, остання сформована на підставі ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та картки особового рахунку платника.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 2464 VІ (далі по тексту Закон № 2464), який набрав чинності з 01.01.2011 р.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

При цьому, відповідно до ч.8 ст.9 Закону № 2464, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з пп. 3 п.2 ст. 12 Закону України № 2464 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

За приписами ч.12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (ч.6 ст.25 Закону № 2464).

Частиною 4 статті 25 Закону № 2464 передбачено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам, єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до п. 6.3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міндоходів України від 09.09.2013 року № 455, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.09.2013 року за № 1622/24154 (чинної на час виникнення спірних відносин) органи доходів і зборів надсилають платникам вимогу про сплату недоїмки в таких випадках: якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника про суми доходу (прибутку) фізичних осіб - підприємців чи осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів у повідомленнях-розрахунках, де визначено суми єдиного внеску, які підлягають доплаті; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Пунктом 6.4 розділу VI вказаної Інструкції регламентовано порядок формування вимоги про сплату боргу. Так, вимога про сплату боргу формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з карток особових рахунків платників за формою відповідно до додатку 4 до вказаної Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 5 до вказаної Інструкції (для платника - фізичної особи).

Наявність у ТДВ «СК «Прогрес» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 1494,80 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи копією облікової картки позивача (а.с.27).

Як вбачається зі змісту зазначеної копії облікової картки, позивачем самостійно було нараховано єдиний внесок в розмірі 1494,8 грн. згідно з декларацією № НОМЕР_1 від 15.01.2015 року зі строком сплати 20.01.2015 року.

У звязку з несплатою вказаної суми у встановлений законом строк 20.01.2015 року вказана суми набула статусу недоїмки, а відтак, у ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області були наявні передбачені законом підстави для винесення оскаржуваної вимоги № Ю 1472-25 від 31.01.2015 року.

З приводу тверджень позивача про те, що спірна сума, зазначена у вимозі була сплачена позивачем самостійно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, як встановлено частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У свою чергу, у відповідності до ст.72 КАС України, підставами для звільнення від доказування певних обставин є лише встановлення цих обставин судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили; визнання судом цих обставин загальновідомими; визнання цих обставин сторонами, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

З огляду на наведене, колегія суддів, не спростовуючи наявності у відповідача як субєкта владних повноважень обовязку доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, вказує на те, що позивач не звільнений від доказування обставин, які покладено ним в основу позовних вимог. В даному випадку такими обставинами є вчасна сплата суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, яка згідно з обліковою карткою платника ТДВ «СК «Прогрес» є недоїмкою.

Однак, позивач не надав жодних доказів на підтвердження сплати суми єдиного внеску, задекларованої в січні 2015 року, в розмірі 1494,80 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача в обґрунтування доводів про протиправність оскаржуваної вимоги на те, що згідно з довідками УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова від 16.03.2015 року № 11082/0/26, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, № ХМЦЗ-03-2506-26/15 від 24.02.2015 року, Західної міжрайонної виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду з тимчасової втрати працездатності № 43 від 29.01.2015 року у ТОВ «ТДВ «Прогрес» відсутня заборгованість зі сплати страхових внесків, з огляду на таке.

За визначенням п.2 ст.1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону № 2464 страхові кошти, акумульовані на централізованих рахунках органів доходів і зборів, автоматично перераховуються не пізніше наступного операційного дня після їх зарахування на централізовані рахунки Пенсійного фонду, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, на рахунки Накопичувального пенсійного фонду (далі - Накопичувальний фонд), а у випадках, передбачених законом, - недержавних пенсійних фондів відповідно до визначених законом пропорцій.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст.12 Закону № 2464 забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску є завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (ч.5 ст.9 Закону № 2464).

Таким чином, адміністрування єдиного внеску є функцією органів доходів і зборів, однак, сплачені кошти перераховуються до Пенсійного фонду, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Однак, слід вказати, що поняття єдиного внеску як консолідованого обовязкового платежу виникло лише з прийняттям Закону № 2464, який набрав чинності з 01.01.2011 року.

До цього страхові внески сплачувались до кожного страхового фонду окремо, без участі органів доходів і зборів (податкової служби).

Слід відмітити, що функцій адміністрування єдиного внеску органи доходів і зборів набули лише з 11.08.2013 року, коли набрав чинності Закон України від 04.07.2013 року №406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку із проведенням адміністративної реформи" (далі по тексту Закон №406-VII), яким врегульовано питання щодо передачі функцій з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від Пенсійного фонду України до Міністерства доходів і зборів України.

Зокрема, пунктом 102 розділу І Закону №406-VII у пункті 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" слова «територіальними органами Пенсійного фонду України» замінено словами «органом доходів і зборів», та викладено частину четверту статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" в наступній редакції: "4. Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику".

До внесення таких змін адміністрування єдиного внеску здійснювалось органами Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що надані позивачем довідки засвідчують лише відсутність заборгованості зі сплати страхових внесків перед УПФУ в Дзержинському районі м. Харкова, ВВД ФСС від НВП та ПЗ у м. Харкові, Харківським міським центром зайнятості та Фондом тимчасової втрати працездатності за відповідний період, а не перед органами доходів і зборів (Державної фіскальної служби) зі сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної вимоги № Ю 1472-25 від 31.01.2015 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 2464, з дотриманням вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Прогрес" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2015р. по справі № 820/5383/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 01.12.2015 р.