Справа № 822/2237/15
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/2237/15

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

25 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Тарасенко А.М.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Катіон" до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3, про визнання протиправними та скасування реєстрації декларацій, рішення і свідоцтва,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Катіон" звернулось в суд з зазначеним вище адміністративним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірні декларації зареєстровані з порушенням встановленого законом порядку, а право власності на сам об'єкт нерухомого майна: приміщення автомайстерні та швейної майстерні, що розташований в АДРЕСА_1, за третьою особою зареєстроване без документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 19 серпня 2015 року адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Катіон" задовольнив частково, а саме: визнав протиправною та скасував реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт - приміщення автомайстерні та швейна майстерня (реконструкція нежитлового приміщення), АДРЕСА_1, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 07.10.2013 року, №ХМ 44; визнав протиправною та скасував реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації - приміщення автомайстерні та швейна майстерня (реконструкція нежитлового приміщення), АДРЕСА_1, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 13.12.2013 року, №ХМ НОМЕР_1; визнав протиправним та скасував рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області Дубас О.О. від 27 лютого 2014 року, індексний номер НОМЕР_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна: приміщення автомайстерні та швейна майстерня, що розташований в АДРЕСА_1; скасував свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна: приміщення автомайстерні та швейна майстерня, що розташований в АДРЕСА_1, видане 27 лютого 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області Дубас О.О., номер НОМЕР_2; в задоволенні інших позовних вимог відмовив.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням його оскаржив ОСОБА_3. В своїй апеляційній скарзі третя особа порушує питання про скасування постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у справі № 822/2237/15 та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову. Аргументуючи доводи апеляційної скарги скаржник вказує на те, що оскаржена постанова підлягає скасуванню з огляду на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; порушення хронології подій, які суду були відомі при дослідженні доказів під час розгляду справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

25 листопада 2015 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності (вх. №3595/15).

Від Державної архітектурно будівельної інспекції України надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні (вх. №15997/15).

Зазначене клопотання відповідача задоволенню не підлягає, оскільки відповідач завчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи. Крім того жодних доказів, що підтверджували б неможливість прибуття в судове засідання уповноваженого представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України суду апеляційної інстанції не надано.

Реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду справи до суду апеляційної інстанції свого уповноваженого представника не направила.

Враховуючи положення частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що неприбуття представників сторін не перешкоджає судовому розгляду справи, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

25 листопада 2015 року до суду апеляційної інстанції прибув представник позивача, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) "Катіон" є користувачем земельної ділянки, розташованої в м. Хмельницькому по вул. Тернопільській, 19, відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ХМ №001317 від 13.01.1999, виданого на підставі рішення Хмельницької міської ради №763 від 24.12.1998, площею 22,3539 га з цільовим призначенням під промислове підприємство. На вказаній земельній ділянці розташоване побудоване ПАТ "Катіон" нежитлове приміщення - модуль П-15, якому було присвоєно нову поштову адресу: "вул. Тернопільська, 19/1 А" та в подальшому змінено назву на підставі спірних декларацій.

З матеріалів справи судом також встановлено, що ОСОБА_3 здійснено самочинну реконструкцію модуля П-15, яка полягає в утепленні приміщення з рахунок монтажу стін з пінобетонних блоків та надбудову другого поверху шляхом спорудження перекриття (горизонтального перегородження). Внаслідок такої реконструкції одноповерхове приміщення змінено на двоповерхове, площа першого поверху була зменшена до 446 кв. м.. площа другого поверху - 462,7 кв.м., а всього площа становила - 908.7 кв.м.

07 жовтня 2013 року за №ХМ 44 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області зареєстрована декларація про початок виконання будівельних робіт, а саме "Реконструкція нежитлового приміщення під СТО та приміщення швейної майстерні, який знаходиться в м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 19/1А. Замовник - ОСОБА_3.

Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації - приміщення автомайстерні та швейної майстерні (реконструкція нежитлового приміщення) по АДРЕСА_1, - вона зареєстрована 13.12.2013 за №ХМ інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області.

Ані в декларації про початок виконання будівельних робіт від 07 жовтня 2013 року за №ХМ 44, ані в декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 13.12.2013 №ХМ92 не наведено інформації про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію, натомість, зроблено посилання на пункт 4 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Зазначена норма дозволяє реєстрацію декларації за відсутності документа, що посвідчує право на землю у випадку реконструкції без зміни розміру фундаменту.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.02.2015 міститься запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на приміщення автомайстерні та швейної майстерні по АДРЕСА_1, номер запису про право власності НОМЕР_3 від 27.02.2014. Також державним реєстратором Дубас О.О. 27.02.2014 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер НОМЕР_4 та видано свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 27.02.2014.

Незгода позивача з діями відповідачів щодо реєстрації декларацій, прийняття рішення про державну реєстрацію і видачі свідоцтва слугувала зверненню з цим позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги та скасовуючи реєстрацію декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області зі справи №16/5025/1391/11 був відомий той факт, що реконструкція приміщення модуль П-15 є самочинним будівництвом, але реєстрація декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації була проведена Інспекцією в порушення вимог частини 2 статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області Дубас О.О. від 27.02.2014 року, індексний номер НОМЕР_4 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна: приміщення автомайстерні та швейної майстерні, що розташований в АДРЕСА_1 прийняте з порушенням вимог статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV, а тому є протиправним і таким, що підлягає скасуванню. Такі висновки ґрунтуються на тому, що державна реєстрація прав на нерухоме майно відбулась на підставі поданих ОСОБА_3 скасованої постанови Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2007 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрованої 13.12.2013 №ХМ, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України. Також, не було враховано наявність самочинного будівництва.

Також, суд дійшов висновку, що скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 права власності за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна: приміщення автомайстерні та швейної майстерні, що розташований в АДРЕСА_1, є підставою для скасування і свідоцтва, яке це право підтверджує.

Колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних міркувань.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Що стосується позовних вимог до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати таке.

Відповідно до положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

За приписами вимог частин 1, 2 статті 41 Закону державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частинами 4 та 5 статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи, затвердження проектної документації, виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Відповідно до частини 1 статті 34 зазначеного вище Закону, замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт Державній архітектурно-будівельній інспекції або її територіальному органу за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності.

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт проводить орган державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації.

Положеннями частини 1 статті 39 зазначеного Закону унормовано, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 10 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації.

Процедуру виконання будівельних робіт визначено Порядком про виконання будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року (далі - Порядок № 466).

Відповідно до вимог пунктів 2, 8, 9, 10 Порядку № 466 будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та: подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу (далі - Інспекція) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорії складності; видачі замовнику Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорії складності. Реєстрації декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається у дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2. Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та вносить їх до єдиного реєстру.

Згідно з пунктом 11 Порядку №466 у разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її замовнику з обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації. У разі виявлення Інспекцією наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Інспекція письмово повідомляє замовника протягом одного робочого дня з дня такого виявлення. У разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією. Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів затверджений постановою Кабінету Міністрів № 461 від 13.04.2011 року (далі - Порядок № 461).

Відповідно до вимог пункту 2 Порядку № 461 прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Згідно з вимогами пункту 17-21 Порядку № 461 реєстрація декларації здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності". Декларація приймається в дозвільному центрі за місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію декларації здійснює Інспекція за місцезнаходженням об'єкта на безоплатній основі. Замовник (його уповноважена особа) подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 1, у разі, коли будівельні роботи виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання, - за формою згідно з додатком 7. Замовник відповідно до закону відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації. Інспекція перевіряє протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. У разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до матеріалів справи позивач подав декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації, а відповідач, в свою чергу, перевіривши повноту даних, зазначених у деклараціях зареєстрував їх.

При цьому, відповідно до вимог законодавства України у сфері містобудування, реєструючи декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 13.12.2013 № ХМ НОМЕР_1, відповідач зобов'язаний був перевірити її на відповідність даних, зазначених в декларації про початок виконання будівельних робіт від 07.10.2013 № ХМ 44.

У відповідності до частини 6 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відмовляють у реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації, якщо така декларація подана чи оформлена з порушенням встановлених вимог.

Згідно з частиною частини 2 статті 39-1 зазначеного Закону, у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, за умови наявності належним чином зареєстрованих декларацій про початок будівельних робіт і про готовність об'єкта до експлуатації, обставини виявлення у них недостовірних даних, які дозволяють кваліфікувати об'єкт як самочинне будівництво, є підставою для скасування реєстрації цих декларацій самою інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю або в судовому порядку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3, не будучи користувачем земельної ділянки, використав частину ділянки, належної ПАТ "Катіон", для будівництва двох прибудов до будівлі, чим змінив зовнішні геометричні розміри фундаменту (що підтверджується порівнянням планів приміщення), однак в декларації про початок виконання будівельних робіт від 07.10.2013 № ХМ44 та в декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 13.12.2013 №ХМ92 не наведено інформації про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію, зроблено посилання на норму закону, яка дозволяє реєстрацію декларації за відсутності документа, що посвідчує право на землю у випадку реконструкції без зміни розміру фундаменту. Отже в деклараціях містяться суперечливі дані, оскільки до загальної площі будівлі включено площу прибудованих приміщень.

Колегія суддів зазначає, що жодних доказів на підтвердження того, що Інспекцією ДАБК у Хмельницькій області проведено перевірку достовірності даних, внесених ОСОБА_3 у декларацію про початок виконання будівельних робіт від 07.10.2013 № ХМ44 та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 13.12.2013 № ХМ НОМЕР_1, а також відповідності збудованого об'єкта містобудівній, дозвільній та проектній документації, та вжиття відповідачем заходів, передбачених статтею 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", відповідачем надано не було.

Ані на момент вчинення спірної реєстрації декларацій, ані на час розгляду справи в суді ОСОБА_3 не надано доказів на підтвердження права власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію, що є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Право користування (оренду) земельної ділянки ОСОБА_3 отримав лише в серпні 2015 року, що підтверджується договором оренди землі №751/01 від 05.08.2015, укладеного Хмельницькою міською радою та третьою особою, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 42127326 від 12.08.2015.

Також відповідачем не надано доказів, здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю щодо здійснення перевірки даних наведених в деклараціях в частині посилання на пункт 4 статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме чи дійсно замовником здійснювалась реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єкту без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.11.2012 у справі №16/5025/1391/11, позов ПАТ "Катіон" до ФОП ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області задоволено частково; в позові щодо знесення самочинного будівництво реконструкції (утеплення із пінобетонних блоків; горизонтального перегородження, яким створено 1-й та 2-й поверхи) частини модуля П-15, розташованого по АДРЕСА_1, відмовлено. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.02.2013 вказане рішення залишено без змін. Однак, постановою Вищого господарського суду України від 24.04.2013 скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.02.2013 в частині відмови у позові ПАТ "Катіон" та прийнято в цій частині нове рішення, яким позов ПАТ "Катіон" задоволено, реконструкція частини модуля П-15 (в результаті якої загальна площа збільшилась з 487,5 кв. м до 908,7 кв. м) визнана судом самочинним будівництвом, а ФОП ОСОБА_3 зобов'язано за власний рахунок знести самочинне будівництво - реконструкцію частини модуля П-15, розташованого по АДРЕСА_1 у м. Хмельницькому.

Отже враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено дотримання вимог Порядку № 461 та Порядку № 466, а також вимог Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Суд апеляційної інстанції погоджується, також, з висновками суду першої інстанції в частині задоволення вимог до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна - приміщення автомайстерні та швейної майстерні, що розташований в АДРЕСА_1 та скасування свідоцтва про право власності на зазначене нерухоме майно.

За змістом статей 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-IV (далі - Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 8 зазначеного Закону унормовано, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор прав на нерухоме майно встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Положеннями статті 15 Закону №1952-IV, регламентовано порядок державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

У відповідності до частини 3 статті 16 Закону №1952-IV, разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Відповідно до частини 3 статті 17 цього ж Закону, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначає Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року (далі - Порядок) .

Згідно з пунктом 36 Порядку, для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Частиною 2 статті 5 Закону №1952-IV визначено, якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, прибудови до будівлі, зведені самочинно ОСОБА_3 зроблені задовго до проведення реконструкції, не охоплені робочим проектом реконструкції та не були раніше прийняті до експлуатації.

Отже, державна реєстрація прав на нерухоме майно відбулась на підставі поданих ОСОБА_3 скасованої ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16.04.2009 постанови Хмельницького міськрайонного суду від 26.03.2007 у справі за позовом ОСОБА_3 до Хмельницького БТІ, якою визнано за позивачем право власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, що складається з першого поверху площею 446,0 кв. м та другого поверху площею 462,7 кв. м, а всього загальною площею 908,7 кв. м, та зобов'язано відповідача здійснити державну реєстрацію на ім'я ОСОБА_3 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрованої 13.12.2013 №ХМ, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України. Крім того, відповідачем не враховано наявність самочинного будівництва.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області Дубас О.О. від 27.02.2014 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на об'єкт нерухомого майна: приміщення автомайстерні та швейної майстерні, що розташований в АДРЕСА_1 прийняте з порушенням вимог статті 19 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є протиправним відтак підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Катіон" є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статтей 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідачі, які є суб'єктами владних повноважень, свою позицію суду не доказали та не обґрунтували її.

В силу частини 1 статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 30 листопада 2015 року.

Головуючийсуддя Боровицький О. А.

Судді Граб Л.С. Сапальова Т.В.