Справа № 808/3627/15
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року 16:08Справа № 808/3627/15 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Яланської В.А. та

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Михайлюченка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

3 липня 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління Державної фіскальної служби України у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 08.06.2015 р. № 25-17.

Ухвалою суду від 6 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №808/3627/15, закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 29 липня 2015 року.

Ухвалами суду від 29 липня 2015 року від 6 жовтня 2015 року провадження у справі зупинялося.

3 листопада у судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що транспортний податок з фізичних осіб, визначений у ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) був запроваджений згідно Закону України " Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи " від 28.12.2014 р. №71-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015 р. Тому вимога щодо сплати даного податку у 2015 році суперечить принципу стабільності податкового законодавства, закріпленого п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Тобто, відповідачем нарахований транспортний податок за період, сплата за який ще не була передбачена чинним законодавством, а тому відповідач неправомірно виніс податкове повідомлення-рішення.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях до позову вх. № 31686 від 29.07.2015 р., зазначивши, що з 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII " Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких Законів України щодо податкової реформи ", а саме ст. 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. зі змінами та доповненнями, тому транспортний податок у розмірі 25000 грн. позивачеві нараховано за 2015 рік. За таких обставин прийняте контролюючим органом податкове повідомлення-рішення від 30.06.2015 №30062015/4 вважає правомірним та просить у позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

У судовому засіданні 03 листопада 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини адміністративної справи та дослідивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №САО 909538 від 23.04.2013 р., громадянка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_1, здійснила первинну державну реєстрацію транспортного засобу TOYOTA HIGHLANDER, легковий універсал - В, білого кольору, державний номер НОМЕР_2, 2012 р.в., об'єм двигуна - 3456 куб.см. - 23 квітня 2013 року.

Згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України Державною податковою інспекцією в Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №25-17 від 8 червня 2015 року, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірного податкового повідомлення-рішення №25-17 від 8 червня 2015 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Транспортний податок з фізичних осіб, визначений у ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) запроваджено згідно Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. №71-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2015 р.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що є об'єктами оподаткування.

Згідно з п.п. 267.2.1. п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону рекомендовано переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Відтак, органам місцевого самоврядування (сільським, селищним, міським радам) необхідно в місячний термін, тобто до 01 лютого 2015 року, прийняти рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Матеріалами справи підтверджено, що транспортний податок в м. Запоріжжі встановлено Рішенням Запорізької міської ради №8 від 15 січня 2015 року.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що сільські, селищні та міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 цього Закону органи місцевого самоврядування відповідно до ПК України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених ПК України.

Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях відповідної місцевої ради вирішуються питання встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК України.

За приписами ст. 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно положень ст. 10 цього Кодексу до місцевих податків належать: податок на майно та єдиний податок, а до місцевих зборів: збір за місця для паркування транспортних засобів і туристичний збір.

В п. 10.2 ст. 10 ПК України встановлено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п. 5.10 ст.5 ПК України зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Ст 12 ПК України визначені, зокрема, повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів.

П.12.3 ст. 12 ПК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Як передбачає п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Зазначена норма узгоджується з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України. Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Таким чином, податкові зобов'язання по місцевому податку можуть визначатися податковим органом лише в разі, якщо міська рада своїм рішенням встановила цей місцевий податок. При цьому, визначення податкових зобов'язань з місцевого податку розпочинається не раніше, ніж настання наступного бюджетного періоду (року), що настає за періодом (роком), в якому прийняте відповідне рішення міської ради.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З аналізу вищевикладеного випливає, що для застосування рішення про встановлення місцевих податків у 2015 році таке рішення мало бути прийняте до 15 липня 2014 року.

Відтак, оскільки рішення Запорізької міської ради № 8 в частині встановлення податку на транспорт на 2015 рік прийняте 15 січня 2015 року, то застосування контролюючим органом його положень стосовно визначення податкового зобов'язання стосовно транспортного податку у розмірі 25000,00 грн. за легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., встановлені ст. 267 ПК України (з урахуванням приписів п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 та п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 цього Кодексу) не можуть застосовуватися раніше наступного бюджетного періоду, тобто раніше 2016 року.

В іншому випадку, застосування контролюючим органом положень вказаного рішення у 2015 році при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення, не відповідає положенням ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

Враховуючи значний об'єм законодавчої бази, яка регулює питання встановлення розміру, порядку адміністрування та сплати транспортного податку, зважаючи на суперечність, непослідовність та неузгодженість зазначених вище норм нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про наявність неоднозначного (множинного) трактування прав та обов'язків платників податків.

Положеннями п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України передбачено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п. 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що складання та направлення ДПІ в Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення №25-17 від 8 червня 2015 є передчасним, а відповідно є таким, що підлягає скасуванню.

В силу ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У даному випадку відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів, що при прийнятті спірного повідомлення-рішення він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України. Разом з цим, позивач довів наявність факту порушення відповідачем його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, доводяться як поясненнями представників сторін, так і матеріалами справи суд вважає, що позов слід задовольнити, шляхом визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області від 8 червня 2015 року №25-17.

3. Судові витрати в сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 копійок присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Хортицькому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко