Справа № 804/7663/15
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

804/7663/15

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2015 року

справа № 804/7663/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства „АПК-Інвест” до Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень та дій, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з’ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачем подано митну декларацію

до Дніпропетровської митниці ДФС для митного оформлення товару в режимі „імпорт”. З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, декларанта зобов’язано надати додаткові документи. Проте, необхідні документи надані не були, а тому у митного органу є підстави вважати за можливе неврахування в заявленій митній вартості товару всіх витрат, які передбачені статтею 58 МКУ, в повному обсязі.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог постанова суду не оскаржена.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції залишити без змін вказуючи на її законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі зовнішньоекономічного контракту від 07.03.2014 року № AGLG_01, укладеного позивачем з компанією Golden Gain Inc.Ltd, КНР, придбано L-Треонін 98,5% у формі порошку; лізін моногідрохлорид 98,5% кормовий в формі порошку.

Пунктом 2.2 контракту передбачено, що до загальної вартості контракту входить вартість навантаження, упаковка товару, маркування товару, транспортування до товару до місця поставки, вартість покриття ризиків до моменту поставки товару, анотація до товару.

Пунктом 3.1 контракту передбачено можливість у додатках до контракту змінювати умови поставки.

Також, сторонами встановлено вартість товару у розмірі 50 580,0 доларів США та умови поставки CIF Одеса. (додатку № 5)

Позивачем заявлено митну вартість на основним методом визначення митної вартості товарів – за ціною договору.

З метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару у відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, відповідачем запропоновано позивачу надати додаткові документи.

Так, позивачем на вимогу митного органу було надано виписку з бухгалтерської документації, копію експортної декларації від 30.01.2015, прайс-листи виробника від 10.01.2015 та прайс-лист продавця від 14.01.2015, проформу – рахунок від 14.01.2015, лист позивача від 23.03.2015, листи покупця та продавця товару, лист покупця щодо зазначення вартості страхування від 18.03.2015, паспорт безпеки продукту віл 21.11.2014, висновок ДП „Укрпромзовнішекспертищза” № 754 від 19.03.2015.

Рішення обґрунтовано тим, що надані прайс-листи не відповідають поняттю дійсної вартості; у протиріч заявленим умовам постачання CIF Одеса у прайс-листі продавцем заявлено відповідальність за завантаження товару та його якість, інших умов постачання не зазначено, що дає підстави вважати, що ціна у прайс-листі базується на умовах поставки FOB. Лист продавця від 19.03.2015 року щодо включення у ціну товару витрат згідно умов постачання суперечить вказаному вище прайс-листу. Лист ДП „Укрпромзовнішекспертиза” від 19.03.2015 року № 754 носить лише консультаційний характер. А також, страхові документи повинні містить вартість страхування. Отже, декларантом не надано обґрунтування зменшення вартості товару.

Судом першої інстанції встановлено, що товар був випущений відповідачем у вільний обіг під гарантії у відповідності до частини 7 статті 55 МК України.

На звернення позивача щодо підтвердження заявленої митної вартості товару, відповідач листом від 15.06.2015, відмовив позивачу у визнанні заявленої митної вартості декларантом з урахуванням додаткових документів і залишив чинним рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до статтей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Сстаттею 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до частини 6 статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов’язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов’язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є виключно наявність обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/ або недостовірні відомості про митну вартість товарів.

Отже, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.

Таким чином, у разі виявлення відповідачем розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.

З огляду на те, що відповідач виявив розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, останній вправі витребувати від декларанта додаткові документи та здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують сумнів у правильності визначення митної вартості товарів.

Також судом першої встановлено, що прайс-лист продавця від 14.01.2015 року не містить інших умов поставки ніж CIF Одеса. Доводи, що продавець несе відповідальність за навантаження та якість товару, не свідчать про інші умови поставки. Окрім того, продавець товару у листі від 19.03.2015 року підтвердив умови поставки товару позивачу CIF Одеса, транспортні та інші додаткові витрати, пов’язані із доставкою партії товару до порту призначення, включено до вартості товару.

Вищезазначене спростовує довоги відповідача щодо наявності у прайс-лист інших умов поставки товару. Так, зазначений відповідачем недолік у оформленні документів не вплинув на визначення митної вартості товару.

Пунктом 5 частини 10 статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Оскільки вартість страхування включена продавцем до вартості (митної) товару на умовами поставки CIF Одеса, то остання не підлягає включенню окремо до митної вартості товарів згідно пункту 5 частини 10 статті 58 МК України.

Також, наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Відповідно до норм МК України декларант не повинен й обґрунтовувати зменшення митної вартості товару у порівнянні з попередніми поставками, що спростовує довоги митного органу про необхідність надання позивачем такого обґрунтування.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо безпідставності доводів відповідача про те, що платіжні доручення від 19.01.2015 за №94 та від 10.02.2015 за №113 містять посилання лише на зовнішньоекономічний контракт (без посилання на додаток до контракту, інвойс, рахунок проформу тощо), що не дає можливості ідентифікувати ці платіжні доручення з імпортованою партією товару, з наступних причин. Адже, у рішенні про коригування митної вартості товарів №110120000/2015/400008/1 від 24.03.2015 та у вимозі про надання додаткових документів від 17.03.2015 відповідач не вказує про зазначений вище недолік платіжних доручень.

Так, сума грошових коштів у платіжних дорученнях від 19.01.2015 за № 94 та від 10.02.2015 за № 113 відповідає сумі грошових коштів, яка вказана у інвойсі від 21.01.2015.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2015 року у справі № 804/7663/15 – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров