Справа № 635/7043/15-а
Суддя: Токарєва Н. М.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/7043/15-а Провадження № 2-а/635/89/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року
Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючої судді - Токарєвої Н.М.,

при секретарі - Браварець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання рішення незаконним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, в якому просив визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області № 3253 від 15 червня 2015 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», скасувати рішення; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з травня 2015 року.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ї категорії, тому як безпосередньо брав участь у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в зоні відчуження під час знаходження на спеціальних військових зборах з 05 травня 1986 року по 02 червня 1986 року, що підтверджується відповідним посвідченням на його ім`я серії НОМЕР_1 , виданим Харківською обласною державною адміністрацією 17.02.1994 року; довідкою Центрального архіву Міністерства оборони України № 51/20929 від 23.12.1993 р.; записами у військовому квітку серії НОМЕР_2 , виданим Харківським районним військкоматом Харківської області 26.05.1983р.; карткою обліку доз радіоактивного опромінення; довідкою військової частини НОМЕР_3 від 22.09.1986 р.; довідкою Харківського САТП-2004 № 87 від 22.12.1993 р. У зв`язку з досягненням ним 50-річного віку 25 травня 2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області з заявою про призначення та нарахування йому пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Наприкінці червня 2015 року була отримана відповідь від Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області № 2913-02/24 від 25.06.2015 р. з копією рішення Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області № 3253 від 15.06.2015 р., яким йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки в довідці ЦАМО № 20929 від 23.12.1993 р., наданій для призначення пенсії, дні виїзду в зону відчуження не відображені. Вважає, що таке рішення відповідача щодо відмови йому в призначенні пенсії за віком є неправомірним і незаконним, і таким, що порушує норми абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» В довідці Центрального архіву Міністерства оборони України № 51/20929 від 23.12.1993 р., на яку посилається відповідач при відмові в призначенні пенсії за віком зазначено про те, що ОСОБА_1 , приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_3 (с. Ораное), прибув наказ № 7 від 09.05.1986 р., вибув наказ № 31 від 02.06.1986 року. В наказах командира по виїздам на ЧАЕС військової частини НОМЕР_4 проведені роботи не відображені, дні виїзду не відображені. Придбав сумарну максимально допустиму кількість радіації 25 (двадцять п`ять) рентген. Примітка: весь особистий склад в/ч НОМЕР_3 проводив роботи в зоні № 3 (на території АЕС) з 5 травня 1986 року. Згідно приписів абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: 1. Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, на 10 (десять років). Вважає, що оскаржуване рішення правління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області є незаконним, яке не відповідає положенням Закону України.

В судовому засіданні від 09.10. 2015р. позивач підтримав позовні вимоги і в обґрунтування позову надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

В судове засідання 01.12.2015р. позивач не з`явився, але до суду надав заяву, в якій просив позов розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги у повному обсягу.

Представник відповідача в судовому засіданні від 09.10.2015р. заперечувала проти позовних вимог і в обґрунтування своїх заперечень пояснила, що підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846) до заяви про призначення пенсії за віком додаються посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. ОСОБА_1 звернувся до Управління з письмовою заявою про призначення пенсії за віком як особі, що працювала на території радіоактивного забруднення 25 травня 2015 року. Відповідно до матеріалів пенсійної справи, а саме згідно з трудовою книжкою працював водієм Харківського спеціалізованого автопідприємства 2002 з 04.11.1985 р. по 04.12.1986 р. Згідно з довідкою Центрального архіву Міністерства оборони України від 23 грудня 1993 року № 51/20929 ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС при Військовій частині НОМЕР_3 , яка була розташована в с. Ораное, яке не відноситься до зони відчуження. Прибув до В/ч № НОМЕР_3 на підставі наказу № 7 від 09 травня 1986 року, вибув на підставі наказу № 31 від 02 червня 1986 р. В наказах командира по виїздам на ЧАЕС Військової частини НОМЕР_3 виконання робіт не відображено, дні виїзду на ЧАЕС не відображено. Також в матеріалах пенсійної справи позивача наявна заява ОСОБА_1 від 25.05.2015 р. з проханням призначити пенсію згідно наданої довідки № 51/20929. Позивач зазначає, що інших документів надати не має можливості. Рішенням Управління № 3253 від 15.06.2015 р. ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно з ст. 55 Закону № 796 у зв`язку з тим, що архівна довідка ЦАМО № 20929 від 23.12.1993 р. не містить інформації щодо днів виїзду позивача у зону відчуження. Тобто у Управління немає законних підстав для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому що немає первинних документів, які підтверджують роботу позивача в зоні відчуження. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання 01.12.2015р. представник відповідача не з`явилася, про дату, час, місце судового засідання повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглянувши адміністративну справу в межах заявлених вимог, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, вважає позов ОСОБА_1 обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Отже, основною умовою судового захисту є порушення суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2-ї категорії, тому як безпосередньо брав участь у роботах по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в зоні відчуження під час знаходження на спеціальних військових зборах з 05 травня 1986 року по 02 червня 1986 року, що підтверджується відповідним посвідченням на його ім`я серії НОМЕР_1 , виданим Харківською обласною державною адміністрацією 17.02.1994 р.; довідкою Центрального архіву Міністерства оборони України № 51/20929 від 23.12.1993 р.; записами у військовому квітку серії НОМЕР_2 , виданим Харківським районним військкоматом Харківської області 26.05.1983р.; карткою обліку доз радіоактивного опромінення; довідкою військової частини НОМЕР_3 від 22.09.1986 р.; довідкою Харківського САТП-2004 № 87 від 22.12.1993р.

У зв`язку з досягненням ОСОБА_1 50-річного віку 25 травня 2015 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області з заявою про призначення та нарахування йому пенсії за віком, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Наприкінці червня 2015 року ОСОБА_1 була отримана відповідь від Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області № 2913-02/24 від 25.06.2015 р. з копією рішення Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області № 3253 від 15.06.2015 р., яким було відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки в довідці ЦАМО № 20929 від 23.12.1993 р., наданій для призначення пенсії, дні виїзду в зону відчуження не відображені.

В довідці Центрального архіву Міністерства оборони України № 51/20929 від 23.12.1993 р. значено, що ОСОБА_1 , приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при військовій частині НОМЕР_3 (с. Ораноє), прибув - наказ № 7 від 09.05.1986 р., вибув - наказ № 31 від 02.06.1986 р. В наказах командира по виїздам на ЧАЕС військової частини НОМЕР_4 проведені роботи не відображені, дні виїзду не відображені. Придбав сумарну максимально допустиму кількість радіації 25 (двадцять п`ять) рентген. Примітка: весь особистий склад в/ч НОМЕР_3 проводив роботи в зоні № 3 (на території АЕС) з 5 травня 1986 року.

Відповідно до архівної довідки, виданої Галузевим державним архівом Міністерством оборони України за № 01-10/05/8161 від 15.10.2015р. по архівним документам військової частини № НОМЕР_3 встановлено, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 03.05.1986р. (наказ № 1) по 02.06.1986р. (наказ № 31). Дні виїзду в зони (на об`єкти, населені пункти) не відображені. Знаходився в зоні з 03 травня 1986 року по 02 червня 1986 року; грошову винагороду виплатити у розмірі 100% (наказ № 31). Отримав дозу опромінення 25 (двадцять п`ять) рентген. Місце дислокації частини за вказаний період с. Ораноє. ОСОБА_1 зарахований в ОРО (Окрема рота обслуговування військової частини НОМЕР_3 ).

Відповідно до наказу командира військової частини № НОМЕР_3 «Про перелік частин військової частини № 83279, працюючих в зоні № 3» від 03.06.1986р. № 6 з 05 травня 1986 року Окрема рота обслуговування військової частини НОМЕР_3 працювала в зоні № 3.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: 1. Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, на 10 (десять років).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до Конституції України. Україна є суверенною, незалежною, демократичною, соціальною і правовою державою, де людина її здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Громадянам гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» умови, норми і порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами по пенсійне забезпечення.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який є спеціальним Законом при вирішенні усіх питань, що стосується певних осіб, визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Згідно положень ст. 1 цього Закону він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих віл Чорнобильської катастрофи базується на принципах соціального захисту людей.

Відповідно до п, 1 ч. 1 ст. 9 цього Закону особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередньо участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до ст. 10 цього Закону учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості днів та інші.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 14 цього Закону для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: 2) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.

Відповідно до положень ст. 15 цього Закону підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Таким чином, відповідач Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області незаконно відмовив ОСОБА_1 в призначенні пенсії, оскільки ОСОБА_1 як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року, має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», незалежно від кількості робочих днів у зоні відчуження.

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком з тієї підстави, що в довідці ЦАМО № 20929 від 23.12.1993 р., наданій йому для призначення пенсії, дні виїзду в зону відчуження не відображені є неспроможними, безпідставними, оскільки вони суперечать вимогам Закону.

Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог абз. 2 п. 1 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з наданих позивачем документів, в них достовірно зазначено, що ОСОБА_1 працював в зоні відчуження протягом травня 1986 року, до 02 червня 1986 року, тобто до 01 липня 1986 року, а тому Закон не вимагає підтвердження днів виїзду для осіб, що працювали в зоні відчуження до 01 липня 1986 року.

Частиною 3 ст. 2 КАС України на суди покладений обов`язок у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевірити чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 9, 10, 11, 17, 69, 70, 71, 94, 105, 122, 158-163, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання рішення незаконним, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області № 3253 від 15 червня 2015 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області № 3253 від 15 червня 2015 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області призначити та нарахувати ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з травня 2015 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області (Код ) на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Токарєва