Справа № 2а-1646/11/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2011-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2011 р. Справа № 2a-1646/11/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Круглій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом Долинської обєднаної державної податкової інспекції до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2011 року Долинська обєднана державна податкова інспекція звернулася з адміністративним позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивувала тим, що за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетом, яка виникла у звязку з несплатою штрафних санкцій по єдиного податку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що в звязку з несвоєчасною сплатою єдиного податку згідно податкових повідомлень - рішень №/0 та №/0 від 20.01.2011 до відповідача застосовані штрафні санкції в загальному розмірі 422,67 грн. Оскільки штрафні санкції платником у встановлений строк сплачені не були, податковим органом ОСОБА_2 булла надіслана відповідна податкова вимога. У звязку з відмовою від одержання, дана податкова вимога була розміщена на дошці податкових оголошень, проте у встановлений законодавством термін наявна сума заборгованості відповідачем не була сплачена, тому податковий борг підлягає до стягнення в судовому порядку.

Відповідач проти позову заперечив, суду пояснив, що єдиний податок сплатив повністю, а вищевказані податкові повідомлення- рішення є незаконними. Відмовився від одержання податкової вимоги, оскільки, на його думку, не повинен сплачувати нараховані штрафні санкції, так як повністю погасив податкове зобовязання перед бюджетом.. В задоволенні позову просив відмовити.

Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши подані докази, суд прийшов до висновку що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 19.10.2001 року Долинською районною державною адміністрацією видано свідоцтво про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_2. Відповідно до поданої заяви від 11.12.2008 року відповідач перейшов з січня 2009 на спрощену систему оподаткування і отримав свідоцтво платника єдиного податку.

Відповідно до дослідженого судом в якості письмового доказу по справі акту №157/170/НОМЕР_1 від 20.01.2011 за наслідками проведеної перевірки податковим органом виявлено порушення відповідачем п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 ЗУ «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», внаслідок чого на підставі п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 ЗУ "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»були прийняті вищезгадані повідомлення-рішення про нарахування штрафних санкцій в розмірі 422,67 грн. Дані санкції залишились несплачені, що і зумовило звернення податкового органу до суду з даним адміністративним позовом. При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, позов подано в порядку ЗУ "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», зокрема на підставі п.17.3. ст.17 даного Закону.

Однак на переконання суду застосування податковим органом до спірних правовідносин ЗУ "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»є помилковим, так як положення даного Закону не поширюються на ОСОБА_2, як платника податків.

Так згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори виключно в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України Про систему оподаткування визначені види податків і зборів (обовязкових платежів), що справляються на території України.

Згідно ч.3 ст.11 ЗУ «Про державну підтримку малого підприємництва»від 19 жовтня 2000 року №2063-ІП поряд з діючою системою оподаткування, обліку та звітності, передбаченою законодавством, на вибір суб'єкта малого підприємництва може застосовуватися спрощена система оподаткування, обліку та звітності для суб'єктів малого підприємництва. Тобто законодавець відокремлює спрощену систему оподаткування від загальної системи, визначеної Законами України, в тому числі і Законом України Про систему оподаткування.

Відповідно до статті 11 вказаного Закону України застосування субєктами малого підприємства спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності здійснюється в порядку, встановленому законодавством України.

Такий порядок визначає Указ Президента України від 03.07.98 №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєкта малого підприємництва»в редакції Указу Президента України від 28.06.99 №746/99( надалі-Указ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Указу, спрощена система оподаткування, обліку звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції( товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

В силу положень Указу, для субєктів малого підприємництва-фізичних осіб, що відповідають зазначеним критеріям, оподаткування відбувається за спрощеною системою, тобто зі сплатою єдиного податку, ставка якого встановлюється місцевими радами, замість цілого ряду інших податків і зборів, сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобовязань платника податку, а доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладається єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподаткованого доходу за підсумками звітного року такого платника,( ст.2,6,Указу).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 не має заборгованості по сплаті єдиного податку за основним платежем. Дана обставина сторонами не заперечується, тому відповідно до ч.3 ст.72 КАС України доказуванню перед судом не підлягає, як така, що визнається сторонами, і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цієї обставини та добровільності її визнання.

Відповідно до п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 ЗУ "Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податку зобовязаний сплатити штраф у разі коли він не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання протягом граничних строків, визначених виключно цим Законом. Зокрема згідно п.п.5.3.1 п.5.3. ст.5 ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації протягом 10 календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п.4.1.4 п.4.1 ст. 4 цього Закону. Однак граничні строки сплати єдиного податку передбачені не цим Законом, а ст.2 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, яка визначає, що субєкт підприємницької діяльності фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Таким чином положення п.п.5.3.1 п.5.3. ст.5 ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»не застосовується до платників єдиного податку, так як порядок його сплати регулюється вищевказаним Указом Президента, яким не передбачено стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженої суми податкового зобовязання, тому за таких обставин визначені положеннями норм ЗУ «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»строки та відповідні санкції не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Крім того суд враховує, що відповідно до ст. 14, 15 ЗУ «Про систему оподаткування»єдиний податок не входить до податків і зборів, що справляються на території України.

В звязку з вищевикладеним правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 штрафних санкцій за несвоєчасну сплату єдиного податку в розмірі 422,67 грн у суду немає, а відтак позовні вимоги до задоволення не підлягають.

На підставі ч.2 ст. 19 Конституції України, Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 09.06.2011 року.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3