Справа № 813/6269/15
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

813/6269/15

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 грудня 2015 року №813/6269/15

м.Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сасевич О.М., перевіривши матеріали позовної заяви Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області до Приватного акціонерного товариства «Калина ЛТД» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області до Приватного акціонерного товариства «Калина ЛТД» про надання дозволу на погашення податкового боргу у сумі 3 771 636,36 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до вимог ст.107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви, у тому числі з’ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суддею встановлено, що таку подано без додержання вимог, визначених ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту четвертого частини першої та частини другої статті 106 КАС України, у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п’ятою статті 105 цього Кодексу і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Письмовими доказами є документи, які за змістом частини 2 статті 69, частини 4 статті 79, пункту 6 частини 1 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України подаються в оригіналах або належним чином засвідчених копіях.

Статтею 20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючого органу стягувати суму податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом. Ці випадки, розмір та порядок щодо способу стягнення податкового боргу визначені ст.95 ПК України, якою встановлений також алгоритм дій контролюючих органів щодо стягнення податкового боргу.

Стаття 95 ПК України встановлює способи погашення податкового боргу, які застосовуються до платника контролюючими органами: - стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду у розмірі суми податкового боргу або його частини; - погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі за дозволом, наданим судом; - погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, стягнення якої здійснюється органом державної податкової служби на підставі рішення суду у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, згідно вищенаведених норм податкового законодавства, здійснення органом доходів і зборів заходів щодо погашення податкового боргу платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності боржника передує заходу погашення податкового боргу шляхом надання дозволу суду на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків. Вказаною нормою ПК України визначена підстава виникнення права у позивача погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що знаходиться у податковій заставі, а саме недостатність коштів, які перебувають у власності платника податків, для погашення всієї суми податкового боргу.

Так, позовною вимогою контролюючого органу є надання дозволу на погашення суми податкового боргу (тобто 3 771 116,35 грн.) за рахунок майна платника податків (відповідача у справі), що перебуває у податковій заставі.

У позовній заяві позивач як на підставу для задоволення позову посилається на судове рішення, що набрало законної сили - на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 04.08.2014 року у справі №813/4686/14, якою задоволено позовні вимоги органу доходів і зборів про стягнення із ПрАТ «Калина ЛТД» податкового боргу у загальній сумі – 3 771 116,35 грн., тобто незрозумілим й необґрунтованим є та обставина, що позивач просить надати дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, в тому числі і на суму боргу 520,01 грн., що не охоплюється цим судовим рішенням.

Окрім того, ДПІ до позовної заяви не додано також наступних документів (у вигляді належним чином завірених копій або оригіналів) та відомостей: доказів надсилання до усіх банківських та кредитних установ, де перебувають кошти відповідача інкасових доручень; доказів неотримання відповідачем готівкових коштів та доказів звернення стягнення на ці кошти позивачем, відповідно до ст.95 Податкового кодексу України; актуальної довідки (витягу) з відповідною інформацією щодо відповідача, зокрема, і щодо його місця знаходження, або письмових пояснень із зазначенням причин неможливості надання таких.

Більш того, слід звернути увагу, що позивачем до адміністративного позову не було додано облікової картки платника податків (зворотній бік, скорочена форма) по податкових зобов’язаннях.

Таким чином, з матеріалів справи не видається за можливе встановити стан розрахунків відповідача по платежах до бюджету станом на день звернення ДПІ до суду із позовом. З огляду на вищезазначене, позивачу необхідно надати належну облікову картку платника податку (зворотній бік, скорочена форма) по вищевказаним податковим зобов’язанням.

Відповідно до частини 3 статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

При цьому, відповідно до п.5 ч.1 ст.106 КАС України, у позовній заяві зазначаються, у разі необхідності - клопотання про звільнення від сплати/відстрочення сплати судового збору; про витребування доказів.

За визначенням статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

В той же час, позивачем до позовної заяви не додано належного документа про сплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірах, що передбачені частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Загалом, одночасно із зверненням до суду із позовною заявою позивачем подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору обґрунтовано тим, що з набранням чинності з 01.09.2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» №484-VIII від 22.05.2015 року органи доходів і зборів позбавлені пільг щодо сплати судового збору. Цим же Законом Кабінет Міністрів України зобов’язано забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору. Проте, станом на дату подання позову у ДПІ в м.Червонограді відсутні кошторисні призначення на 2015 рік по КВК 330 КПКВ 3301010 «Керівництво та управління у сфері фіскальної політики» КЕКВ 2800 «Інші видатки». У свою чергу, ДПІ у м.Червонограді, зазначає у клопотанні, що направило на адресу ГУДФС у Львівській області лист про необхідність виділення коштів на оплату судового збору, однак наразі це питання залишається не вирішеним.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, також суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Відповідно до ст.88 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Тож, вирішуючи дане клопотання, слід зазначити, що відсутність у позивача додаткових коштів для сплати судового збору за звернення до суду із позовом не є встановленою законом підставою для відстрочення сплати такого. При цьому, поряд з обґрунтуванням відсутності бюджетного фінансування для сплати судового збору станом на дату звернення до суду з даним позовом позивач не навів жодних обставин та доказів, які б давали суду обґрунтовані підстави вважати, що до ухвалення судового рішення позивач матиме можливість сплатити цей судовий збір, а тому задоволенню клопотання не підлягає.

Таким чином, відсутність документа про сплату судового збору свідчить про неналежне невиконання позивачем вимог КАС України.

У відповідності до положень ч.1 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, вважаю, що вищезазначені обставини унеможливлюють вирішити питання про відкриття провадження у справі у порядку ч.1 ст.107 КАС України, а тому позовну заяву належить залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.106, 108, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву Державної податкової інспекції у м.Червонограді Головного управління ДФС у Львівській області до Приватного акціонерного товариства «Калина ЛТД» про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Позивачу усунути у строк включно до 10 грудня 2015 року недоліки позовної заяви, що зазначені у мотивувальній частині даної ухвали.

Роз’яснити позивачу, що у разі неусунення вказаних недоліків у строк до 10 грудня 2015 року включно, позовна заява, яку залишено без руху, підлягає поверненню.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 КАС України.

Суддя Сасевич О.М.