Справа № 2а-1304/11/0970
Суддя: Мигалюк Ю.В.
Дата ухвалення: 2011-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2011 р. Справа № 2a-1304/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мигалюка Ю.В.

секретаря Цюпа У.Л.

за участю сторін та представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Івано- Франківську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріам-Постач»до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2011 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пріам-Постач» звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2011 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що 29.09.2010 року Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі м. Києва проведено перевірку за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій на АЗС № 22, що належить позивачу. За результатами перевірки складено акт, яким встановлено порушення позивачем норм п. 1, 2, 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та винесено рішення про застосування до останнього штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_2 від 01.11.2010 року на суму 57 325,59 грн.

Рішенням про результати розгляду скарги від 11.02.2011 року №2885/6/25-0415 ДПА України частково задоволено скаргу позивача з мотивів не доведення факту непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій та частково скасовано рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 57 325,59 грн.

За наслідками скарги позивача, Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську прийнято нове рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2011 року про застосування до позивача суми штрафних санкцій в розмірі 24 488,79 грн.

Дане рішення, на думку позивача, прийняте з порушенням чинного законодавства, є необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

Також пояснила, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки містять субєктивні припущення, не підтверджені доказами, надлишок та нестача паливно-мастильних матеріалів не можуть бути розцінені як порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та не проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, оскільки фактична кількість паливно-мастильних матеріалів може бути встановлена лише шляхом проведення інвентаризації відповідно до вимог Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків та Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України. Такі факти податковим органом в установленому порядку не перевірялися, а тому визначення фактичних залишків паливно-мастильних матеріалів не відповідає дійсності, висновки прийнято неправомірно, а рішення підлягає скасуванню.

Просить позов задовольнити, скасувати податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2011 року.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що оскаржуване рішення ґрунтується на достовірних висновках та прийняте у відповідності до положень чинного законодавства. Перевіркою, що викладена в акті № 17532/09/15/23/36733468, встановлено порушення позивачем вимог п. 1, 2, 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Позивачем не забезпечено відповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, порушено порядок ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, а проведені працівником АЗС №22 заміри паливно-мастильних матеріалів проводились вірно, висновки є достовірними.

Просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що працівниками Державної податкової інспекції у Дарницькому районі м. Києва 04.10.2010 року на підставі направлення № 285 від 22.09.2010 року проведено планову перевірку господарської одиниці АЗС, магазину (м. Київ, Дніпровська набережна, 8), які належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Пріам-Постач» щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами перевірки складено акт № 17532/09/15/23/36733468 від 04.10.2010 року, в якому зафіксовані факти порушення позивачем вимог п. 1, 2, 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Зокрема, зафіксовано факти не забезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО в сумі 11,67 грн. та встановлено, що підприємством здійснюється реалізація дизельного палива, який не облікований у встановленому порядку на загальну суму 1269,62 грн. та реалізовано бензин А92 на загальну суму 500,54 грн. та бензин А95 на суму 10 445,06 грн. без застосування реєстратора розрахункових операції (далі РРО) (а.с. 7-10) .

З даним актом перевірки позивач був ознайомлений, з результатами перевірки не погодився.

Матеріали проведення перевірки направлені Державній податковій інспекції у м. Івано-Франківськ 12.10.2010 року за вих. № 37949/1/23-328 (а.с. 45).

На підставі вищевказаного акту перевірки, відповідачем згідно ст.ст. 17, 21 та 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» винесено рішення за № НОМЕР_2 від 01.11.2010 року про застосування до позивача штрафних санкцій на загальну суму 57 325,59 грн. (а.с. 11).

За наслідками адміністративного оскарження дане рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій ДПА в Івано-Франківській області залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення (а.с. 55-56).

За наслідками адміністративного оскарження Державною податковою Адміністрацією України скаргу позивача задоволено частково, дане рішення скасоване в частині застосування штрафних санкцій на суму 32 836,80 грн. (а.с. 57-58).

За наслідками скарги позивача, ДПІ в м. Івано-Франківську прийнято нове рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2011 року про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 24 488,79 грн.

Щодо правомірності проведення перевірки суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2 статті 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати контроль за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), наявністю свідоцтв про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно.

Загальні умови і порядок контролю за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) встановлені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Так, статтями 15 та 16 Закону визначено, що контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок.

Слід зазначити, що статтею 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» визначені підстави та порядок проведення планових та позапланових виїзних перевірок своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обовязкових платежів) і у звязку з цим, ці норми не поширюються на перевірки щодо контролю за дотриманням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», який регулює питання порядку проведення розрахунків і не відноситься до законодавства з питань оподаткування.

При здійсненні контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), органи державної податкової служби керуються вимогами Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», яким контроль за проведенням готівкових розрахунків покладено на органи державної податкової служби статтею 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», в частині дотримання умов допуску посадових осіб органів державної податкової служби до проведення планових та позапланових перевірок та чинними наказами Державної податкової адміністрації України.

Так, згідно підпункту 3.1 пункту 3 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації та проведенні перевірок платників податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 27.05.2008 N 355, працівниками органів ДПС відповідно до щомісячних планів органу ДПС здійснюються планові перевірки щодо контролю за здійсненням субєктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі, а також операцій купівлі-продажу іноземної валюти (далі розрахункові операції) та касових операцій, а також наявністю свідоцтв про державну реєстрацію, патентів і ліцензій та позапланові перевірки у випадках, передбачених законодавством.

За результатами проведеної перевірки складається акт. Форма акта перевірки наведена у додатку 1 до Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12.08.2008 N 534.

Перевірка належних позивачу АЗС та магазину передбачена у завданні щодо проведення перевірок субєктів господарської діяльності у сфері готівкового обігу, перевірку проведено на підставі направлення № 285 від 22.09.2010 року, в якому зазначено вид перевірки планова.

Таким чином, порушень при здійсненні податковим органом перевірки судом не встановлено.

Щодо правомірності застосування штрафних санкцій згідно рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2011 року та прийняття податковим органом висновків, викладених в акті перевірки № 17532/09/15/23/36733468 від 04.10.2010 року за порушення вимог п.п. 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суд зазначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № 1776-111 від 01.06.2000 року.

Відповідно до пункту 1 статті 3 даного Закону, в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та в безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязанні проводити розрахункові операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані, у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно пункту 2 статті 3 даного Закону субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та в безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послуги або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Згідно пункту 12 статті 3 Закону субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та в безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно пункту 13 статті 3 Закону субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та в безготівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Як було встановлено в судовому засіданні, податковим органом складено акт перевірки, в якому зафіксовані факти порушення позивачем вимог п. 1, 2, 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Зокрема, зафіксовано факти не забезпечення відповідності сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО в сумі 11,67 грн. та встановлено, що підприємством здійснюється реалізація дизельного палива, яке не обліковане у встановленому порядку на загальну суму 1269,62 грн. та реалізовано бензин А92 на загальну суму 500,54 грн. та бензину А95 на суму 10 445,06 грн. без застосування РРО.

Досліджуючи в судовому засіданні подані матеріали та додані сторонами докази судом встановлено, що даний висновок податковим органом прийнятий шляхом самостійного визначення фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів в резервуарах АЗС (проведення контрольних замірів оператором АЗС ОСОБА_3Ю.). В подальшому отримані дані контрольних замірів порівняно з даними «Х» звітів РРО знятими на час перевірки і встановлено надлишок дизельного палива в кількості 189,65 л на загальну суму 1269,62 грн., нестачу бензину А92 в кількості 69,04 л на загальну суму 500,54 грн. та нестачу бензину А95 в кількості 157,35 л на загальну суму 10 445,06 грн. При визначенні зазначених відхилень податковим органом враховувалась похибка на бензин та дизельне паливо 0,8% і на скраплений газ 1%.

Такий висновок, на думку суду, не є правомірним, оскільки процедура встановлення фактичної кількості паливно-мастильних матеріалів в резервуарах АЗС та приведення її у відповідність з бухгалтерським обліком є складною та проводиться у відповідності до даних інвентаризації проведеної відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Так, відповідно до вимог даного Закону бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до положень Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним Наказом Міністерства палива та енергетики України. Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та звязку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року №281/171/578/155 облік нафти і нафтопродуктів операція, яка проводиться на підприємстві під час технологічного процесу і яка полягає у визначенні обєму і маси нафти або нафтопродуктів для подальших облікових операцій.

Природні втрати нафтопродуктів це втрати (зменшення маси при збереженні якості у межах вимог нормативних документів), що є наслідком фізико-хімічних властивостей нафтопродуктів, впливу метеорологічних факторів і недосконалості існуючих на даний час засобів захисту нафтопродуктів від випаровування і налипання при транспортуванні, прийманні, зберіганні і відпуску.

Система вимірювання кількості і визначення показників якості нафти сукупність ЗВТ (засобів вимірювальної техніки), технологічного та допоміжного обладнання, що призначена для обліку нафти з визначенням її кількісних показників та формування актів приймання-здавання нафти і паспортів якості шляхом як автоматичного виконання функцій, так і одним із методів, передбачених ГОСТ 26976-86 «Нефть и нефтепродукты. Методы измерения массы» (далі - ГОСТ 26976) та цією Інструкцією.

Засіб вимірювальної техніки технічний засіб, який застосовується під час вимірювань і має нормовані метрологічні характеристики.

Пунктом 4.1.1 Інструкції зазначено, що для забезпечення достовірності і єдності вимірювань маси та обєму нафти і нафтопродуктів підприємства зобовязані користуватися ЗВТ, що мають чинні відбитки повірочних тавр та/або свідоцтва про їх повірку чи державну метрологічну атестацію. Повірку ЗВТ здійснюють територіальні органи Держспоживстандарту України та повірочні лабораторії, уповноважені згідно із Законом України» на здійснення повірки відповідних ЗВТ. Програмне забезпечення засобів вимірювальної техніки підлягає атестації відповідно до порядку, встановленого Держспоживстандартом України. ЗВТ мають застосовуватися з дотриманням вимог, зазначених в експлуатаційних документах відповідних ЗВТ. Керівник підприємства наказом призначає осіб, на яких покладається здійснення постійного контролювання за комплектністю, станом ЗВТ, правильністю їх застосування (п. 4.1.5 Інструкції). На підприємствах мають бути створені метрологічні служби або призначені наказом керівника підприємства особи, відповідальні за забезпечення єдності вимірювань (п. 4.1.6). У процесі своєї діяльності підприємства мають керуватися чинними нормативно-правовими актами у сфері обліку та контролювання якості нафти і нафтопродуктів та цією Інструкцією.

Відповідно до вимог пункту 4.3.2.7 Інструкції рівень нафти, нафтопродукту та підтоварної води або льоду в резервуарах має вимірюватись металевими рулетками з вантажем, метроштоками, стаціонарними рівнемірами або іншими засобами вимірювання, допущеними до застосування Держспоживстандартом України. Границі допустимої похибки вимірювання рівня світлих нафтопродуктів та підтоварної води не повинні перевищувати +- 2 мм, нафти та газового конденсату - +- 4 мм, мазуту - +- 5 мм, інших нафтопродуктів - +- 2 мм.

Перед кожним вимірюванням рівня нафти і нафтопродукту у вертикальних і горизонтальних резервуарах здійснюється перевірка базової висоти згідно з підпунктом 4.3.2.6 цієї Інструкції. Після завершення приймання нафти і нафтопродуктів вимірювання здійснюється при закритих вхідних і вихідних засувках після 30-хвилинного відстоювання в горизонтальних резервуарах і годинного у вертикальних резервуарах. Щоб уникнути спотворення лінії змочування на стрічці рулетки або на шкалі метроштока при вимірюванні рівня, стрічку рулетки або метрошток необхідно опускати повільно, поки вантаж рулетки чи метрошток не торкнеться дна, не допускаючи при цьому відхилення від вертикального положення, не торкаючи внутрішнє обладнання і зберігаючи спокійний стан поверхні нафти або нафтопродукту. Відлік на стрічці рулетки або шкалі метроштока здійснюють з точністю до 1 мм одразу після появи змоченої частини стрічки рулетки чи метроштока над замірним люком. Для визначення рівня світлих нафтопродуктів допускається застосування спеціальних чутливих паст. У разі вимірювання рівня нафтопродуктів у горизонтальних циліндричних резервуарах нижній кінець метроштока чи вантажу рулетки має потрапляти на нижню твірну резервуара.

Вимірювання рівня нафти або нафтопродукту здійснюються двічі. У разі виявлення розбіжностей між результатами двох вимірювань понад допустиму похибку (+- 2 мм) вимірювання необхідно повторювати доти, доки різниця між результатами трьох поспіль проведених вимірювань не буде в границях допустимої похибки вимірювання. При цьому за результат вимірювань береться середнє арифметичне значення результатів трьох найближчих вимірювань.

У зимовий час за низької температури навколишнього середовища в резервуарах можуть одночасно міститись лід і підтоварна вода. Відповідно до вимог пунтку 4.3.2.8 Інструкції одночасно з перевіркою базової висоти резервуара визначається рівень підтоварної води за допомогою водочутливої пасти, яка наноситься на поверхню вантажу рулетки або нижній кінець метроштока з двох протилежних боків тонким шаром. Використання пасти дає змогу визначати рівень підтоварної води за 1-2 хвилини. Перед застосуванням водочутливої пасти необхідно перевірити її придатність. Товщину льоду визначають як різницю між значенням базової висоти, зазначеним на табличці резервуара, і фактичним результатом вимірювання відстані від верхнього зрізу замірного люка (або спрямувального патрубка) до поверхні льоду.

Згідно із пунктом 10.4.2 Інструкції під час приймання-передавання зміни оператори АЗС: визначають залишки нафтопродуктів на кінець зміни з урахуванням залишків на початок зміни (цей залишок переноситься з графи «обліковий залишок попередньої зміни»), надходження нафтопродуктів за зміну, які підтверджено відповідними документами, та кількості відпущених за зміну нафтопродуктів за сумарними показниками лічильників усіх ПРК, ОРК (обліковий залишок); вимірюють загальний рівень нафтопродуктів і рівень підтоварної води в кожному резервуарі та за результатами вимірювань визначають об'єм нафтопродуктів (фактичний залишок);

Залишок нафтопродуктів на кінець зміни відповідно до замірів відображають в гр.21 типової форми № 17-нп. Різниця між гр.16 та гр. 21 відображають в гр. 22 (надлишок) та 23 (нестача).

У змінному звіті № 915 за 29.09.2010 року відображено надлишок дизельного пального в кількості 241,93 л (гр. 22) та нестача бензину А-92 в кількості 205,56 л, бензину А-95 1552.99 л, а бензину pulls 95 20, 54 л, зрідженого газу 86,84 л.

Пунктом 13.14 Інструкції зазначено, що остаточне рішення щодо здійснення взаємозаліку надлишків і нестач нафтопродуктів приймає керівник підприємства після розгляду матеріалів, поданих постійно діючою інвентаризаційною комісією.

Глава 13 Інструкції визначає Порядок проведення інвентаризації. Відповідно до вимог пункту 13.1 Інструкції інвентаризація нафти та нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях (крім бюджетних) здійснюється відповідно до Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року N 69, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.08.1994 року за N 202/412.

Так, відповідно до положень Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України, від 11.08.1994 року № 69 відповідальність за організацію інвентаризації несе керівник підприємства, який повинен створити необхідні умови для її проведення у стислі строки, визначити обєкти, кількість і строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обовязковим (п. 2 Інструкції).

В судовому засіданні встановлено, що фактична кількість паливно-мастильних матеріалів в резервуарах АЗС податковим органом в установленому вище порядку не встановлювалась.

Відповідно до пункту 1.6 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 10.08.2005 року № 327, за результатами невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності субєкта господарювання, які мають відношення до фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства.

Згідно із п.п. 2.3.2 та 2.3.4 цього Порядку за кожним відображенням в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно зазначити докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення. Не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також субєктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб»єкта господарювання.

Представником відповідача в судовому засіданні не доведено суду правомірність складання висновків податковим органом, не надано відповідних доказів.

Таким чином, факти, викладені податковим органом в акті перевірки та прийняті висновки не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

З огляду на наведене суд вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, прийнятим на підставі висновків перевірки, що не відповідають дійсності, а тому позов слід задовольнити, повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2011 року Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріам-Постач» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 24 488,79 грн. скасувати.

На підставі наведеного, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 08.04.2011 року Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пріам-Постач» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 24 488,79 грн. (двадцять чотири тисячі чотириста вісімдесят вісім гривень 79 коп.)

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі буде складена 23.05.2011 року.

Суддя: Мигалюк Ю.В.