Справа № 464/8615/15-а
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8615/15-а
пр.№ 2-а/464/225/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

при участі: позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної служби МВС України у м.Львові про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови ПС 2 № 683045 від 09.10.2015.

Мотивує позов тим, що 09 жовтня 2015 року інспектором патрульної служби роти 1 батальйону 1 УПС МВС у м.Львові ОСОБА_4 складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії АП2 №240424 та винесено постанову серії ПС2 №683045 у справі про адміністративне правопорушення, якою на нього накладено штраф у розмірі 255 грн. Згідно даних вказаних у протоколі та постанові він 09.10.2015 близько 11:30 год. по вул.Івана Франка, 51 у м.Львові, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 ПДР України «Зупинка заборонена» та здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 15.9 ПДР України. Вказав, що являється фізичною особою-підприємцем та займається доставкою товару до закладів громадського харчування. 09 жовтня 2015 року він повинен був доставити товар у заклад громадського харчування «Містер Дерун», що розташований по вул. Ів.Франка, 51, (як це і зазначено в оскаржуваній постанові), у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Рухаючись автомобілем, він здійснив зупинку на 1 хвилину для розвантаження вантажу для закладу. Зазначив, що не створював перешкод чи небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, діяв як водій транспортного засобу, який обслуговує заклад громадського харчування, розташованого на даній вулиці. Також він не міг здійснити зупинку на віддаленій відстані від закладу та здійснювати розгрузку, залишаючи автомобіль з товаром без нагляду, оскільки несе відповідальність як за збереження товару, так і за збереження автомобіля. Вказує, що відразу до нього підійшов інспектор, без врахування його пояснень склав протокол та постанову. Вважає, що не порушував Правила дорожнього руху України, інспектор притягнув його до адміністративної відповідальності упереджено, передчасно, без повного дослідження обставин справи і без зясування всіх обставин.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3, діючи згідно довіреності №303 від 28.10.2015, в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. В заперечення на позов зазначив, що згідно п.3 Р 33 ПДР дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена»відноситься до заборонених знаків, згідно якого забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійнює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Оскільки позивач в розумінні ПДР не керував таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу), тому інспектором правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за здійснення зупинки в зоні дії знаку 3.34 за порушення вимог п.15.9 ПДР. Покликається на фотофіксацію порушення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2).

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення Серія АП2 №240424від 09.10.2015 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. В оскаржуваній постанові вказано, що позивач 09.10.2015 близько 11:30 год. по вул.Івана Франка, 51 у м.Львові, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21093», державний номер НОМЕР_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 ПДР України «Зупинка заборонена» та здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 15.9 ПДР України.

Здійснюючи розлогий аналіз ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов'язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідно до ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що позивач є фізичною особою - підприємцем, прийняв товар в асортименті на суму 298, 43 грн. для доставки в заклад громадського харчування «Містер Дерун», що по вул.Ів.Франка, 51 у м.Львові. Вказаний факт підтверджено копією товарно -транспортної накладної від 09 жовтня 2015 року, яка долучена до матеріалів справи (а.с.4)

Дійсно, дорожній знак 3.34 Додатку №1 до ПДР України відноситься до групи заборонних знаків, знаком «Зупинка заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно § 1. Загальних положень ПДР, зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо)

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом, позивач 09.10.2015 надавав інспектору усні пояснення стосовно зупинки до 5 хвилин для необхідності здійснити розвантаження вантажу, письмові пояснення занесені до протоколу про незгоду позивача з правопорушенням. Але, незважаючи на те, що відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у постанові відповідачем не було наведено будь-якої оцінки вказаного доказу.

Отже, суд переконаний, що інспектором 09.10.2015 не було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують відповідальність.

Крім того, при розгляді даної справи необхідно відмітити, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладення адміністративного стягнення, складені відносно позивача датовані 09 жовтня 2015 року, тобто в один і той день.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при винесенні постанови порушив права позивача, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, не взяв до уваги і не спростував пояснення позивача стосовно зупинки на 1 хвилину для розвантаження вантажу, а також порядок розгляду справи, передбачений ст.ст.279, 280, 283 КУпАП, тобто відповідач, не провівши повний розгляд справи, не розяснивши позивачу право на захист, передчасно та упереджено виніс постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обовязок субєкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності, суд приходить до висновку про протиправність постанови про адміністративне правопорушення, яка винесена з недотриманням вимог, встановлених КУпАП, в звязку з чим, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача оскаржувану постановусерії ПС2 №683045 від 09.10.2015 про адміністративне правопорушення слід скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст. ст. 69-71, 99, 102, 159-163, 167, 171-2, КАС України, суд,-.

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС2 №683045 по справі про адміністративне правопорушення від 09.10.2015 про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 №3-рп/2015.

Суддя: О.Ю.Горбань