Справа № 814/3217/14
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/3217/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого -судді Романішина В.Л.,

суддів Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

за участю секретаря Колеснікова-Горобець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, визнання нечинною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення коригування митної вартості товарів від 03.09.2014р. №504000003/2014/000047/1, визнання нечинною та скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №504010000/2014/00012 від 03.09.2014р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у митного органу не було передбачених законодавством підстав для коригування митної вартості товару, митна вартість якого заявлена позивачем до митного оформлення за основним методом - за ціною контракту, оскільки право на прийняття рішення про коригування митної вартості виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та достовірності відомостей про митну вартість товару, чого Миколаївською митницею ДФС встановлено не було. ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» зазначає, що подання підприємством не всіх витребуваних митницею додаткових документів не є підставою для застосування другорядного методу визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо ідентичних товарів, так як витребувані документи не є документами, що засвідчують ціну товару.

Миколаївська митниця ДФС проти позову заперечувала, зазначивши, що подані декларантом документи не містили всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості та мають розбіжності і неточності. Декларанту запропоновано протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, однак ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» їх не надано у повному обсязі, у зв'язку з чим Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням другорядного методу митної вартості. В задоволенні позову відповідач просив відмовити.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.06.2015р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС від 03.09.2014р. №504000003/2014/000047/1, визнано нечинною та скасовано картку відмови від 03.09.2014р. №504010000/2014/00012

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем було надано митному органу усі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), а тому висновки відповідача щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими. Митним органом не подано жодного доказу того, що в нього виникли обґрунтовані сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей щодо митного оформлення товару та не наведено обґрунтованих підстав щодо неможливості застосувати перший метод визначення митної вартості товару.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Миколаївська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою позов ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» залишити без задоволення.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при проведенні перевірки правильності визначення митної вартості у Митниці були обґрунтовані сумніви щодо прийнятності заявленої декларантом ціни товару, зокрема: наданий договір обов'язкового страхування відповідальності містить розбіжності та неточності, не відповідає міжнародним правилам з тлумачення торгових термінів; декларантом не надано відомості про якісні та кількісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; не надано договір із третіми особами, пов'язаний із договором про поставку товарів; вартість аналогічного товару згідно інформації біржових котирувань не відповідає контрактній ціні.

ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.07.2014р. між позивачем, як покупцем, та Компанією Tricon Energy UK, LTD, Лондон, Об'єднане Королівство, як продавцем, укладено зовнішньоекономічний договір поставки, на виконання якого продавцем здійснено поставку товару - рідкої каустичної соди.

Відповідно до п.3.1 Контракту, продавець зобов'язаний поставити продукцію на умовах CFR ДБМП (Україна) згідно з ІНКОТЕРМС-2010 до 30.09.2014р.

Термін CFR «Вартість і Фрахт» застосовується при поставках товару морським транспортом та означає, що продавець виконав поставку, коли товар перейшов через поручні судна в порту відгрузки. При цьому, продавець зобов'язаний оплатити всі витрати, необхідні для доставки товару в названий порт призначення.

Пунктом 5.1 Контракту сторони визначили, що ціна на продукцію за одну тонну в перерахунку на 100% основної речовини складає 399,0 доларів США. Загальна орієнтована вартість продукції складає 3 192 000 доларів США.

З метою переміщення через митний кордон товару, 03.09.2014р. позивачем подано до Миколаївської митниці електронну митну декларацію МД №504010000/2014/002210 з визначенням митної вартості товару за основним методом оцінки - за ціною контракту щодо товарів, що імпортуються.

На підтвердження митної вартості товару до вказаної ВМД позивачем були додані наступні документи: контракт від 16.07.2014р., інвойс №54082 від 04.08.2014р., Коносамент №LC/TRI-001 від 04.08.2014р., вантажний маніфест від 04.08.2014р., сертифікат аналізу, договір страхування від 21.08.2014р., сертифікат походження товару від 04.08.2014р., митну декларацію країни відправлення від 13.08.2014р.

Згідно з наданими документами підтверджувався фактичний обсяг поставки 15998 тонн., загальна сума поставки - 3 192 000 доларів США, вартість товару - 399 доларів США.

За результатами розгляду вказаних документів посадовою особою Митниці, з посиланням на ч.3 ст.53 Митного кодексу України, листом від 03.09.2014р. №10834 повідомлено позивача про необхідність надання додаткових документів, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості (вартості перевезення); 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару та/або сировини; 3) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається.

Така вимога Митниці обґрунтована тим, що подані документи не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості - розбіжність вартості товару у інвойсі №54082 від 04.08.2014р. та договорі обов'язкового страхування відповідальності №652404208.14/284-У від 21.08.2014р. та згідно інформації біржових котирувань ІСІS pricing від 01.08.2014, 08.08.2014, 15.08.2014, 22.08.2014 контрактні ціни на умовах FOB USG NET JUL складають 420-435 доларів США за 1 тонну.

На виконання зазначеної вимоги та для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення, листом від 03.09.2014р. №175/101-10-153 позивачем надано відповідачу додаткові документи, зокрема: біржові котирування Caustic Soda (Europe) міжнародної біржової організації ICIS pricing датовані 01.07.2014, 08.07.2014, 15.07.2014, 22.07.2014; експортну декларацію країни відправника №Х3780 від 13.08.2014р. Також, Митницю повідомлено, що: бухгалтерська документація щодо вартості товару не може бути надана, оскільки за умовами контракту від 16.07.2014р. оплата за поставлений товар здійснюється протягом 45 днів з дати випуску коносамента на вантаж (з 04.08.2014р.); договори (угоди, контракти) із третіми, пов'язанні з контрактом від 16.07.2014р. про поставку товару, митна вартість якого визначається, товариством не укладались, у зв'язку з чим такі документи не можуть бути подані.

За результатами розгляду додатково наданих позивачем документів, 03.09.2014р. Миколаївська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товару від 03.09.2014р. №504000003/2014/000047/1, яким визначила митну вартість задекларованого позивачем товару (рідкої каустичної соди) за ціною 419 доларів США за тонну.

Митна вартість товару скоригована Митницею із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, на підставі митної декларації від 02.03.2014р. №504010000/2014/000463, яка була раніше визнана Миколаївською митницею.

У зв'язку з прийняттям відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, декларанту було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови від 03.09.2014р. №504010000/2014/00012.

Позивач не погодився з такими рішеннями відповідача, однак враховуючи потребу у використанні товару в господарській діяльності, та керуючись ч.7 ст.55 Митного кодексу України, звернувся з проханням випуску товару, що декларується, у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України. З метою здійснення митного оформлення цього товару, декларантом 03.09.2014р. подана до відповідача нова митна декларація №504010000/2014/002211, у якій ціна ввезеного товару була визначена з урахуванням спірного рішення Митниці про коригування митної вартості від 03.09.2014р. №504000003/2014/000047/1, а також сплачено усі обов'язкові платежі та здійснено митне оформлення товару з випуском його у вільний обіг.

Незгода ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» з прийнятими Митницею 03.09.2014р. рішенням про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов ТОВ «Миколаївський глиноземний завод», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано митному органу всі необхідні документи, що дають можливість визначити митну вартість товару за першим методом визначення митної вартості - за ціною договору (контракту), а тому висновки Митниці щодо документального не підтвердження позивачем митної вартості товару є необґрунтованими. Колегія суддів погоджується з таким висновком Миколаївського окружного адміністративного суду. При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті Кодексу передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно п.2 ч.5 ст.54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

В рішенні про коригування митної вартості товарів від 03.09.2014р. №504000003/2014/000047/1 відповідачем зазначено: метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій) не застосовується у зв'язку з тим, що подані документи містять розбіжності:

- розбіжність товару в інвойсі №54082 від 04.08.2014р. та договорі обов'язкового страхування відповідальності №652404208.14/284-У від 21.08.2014р.;

- у листі ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» від 03.09.2014р. №175/101-10-153 зазначено про біржові котирування датовані липнем 2014 року, тоді як фактично надано біржові котирування серпня 2014 року;

- згідно інформації біржових котирувань ІСІS pricing від 01.08.2014, 08.08.2014, 15.08.2014, 22.08.2014 контрактні ціни на умовах FOB USG NET JUL складають 420-435 доларів США за 1 тонну;

- декларантом не надано в повному обсязі витребувані митним органом додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Колегія суддів не може погодитися з обґрунтованістю наведених в рішенні про коригування митної вартості підстав для такого коригування в зв'язку з наступним.

Стосовно розбіжності ціни товару в інвойсі №54082 від 04.08.2014р. та договорі обов'язкового страхування відповідальності №652404208.14/284-У від 21.08.2014р., то апеляційний суд знаходить таку підставу митного органу надуманою, оскільки в договорі страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів зазначення ціни товару не передбачено, так як в такому договорі зазначається лише страховий тариф, що передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2002р. №733 «Про затвердження Порядку та правил проведення обов'язкового страхування відповідальності суб'єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечній вантажів».

Пунктом 7 вказаної Постанови встановлено, що загальна страхова сума небезпечного вантажу 8 класу визначається як добуток кількості вантажу на 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом саме за такою формулою позивачем розраховувалася страхова сума.

Апеляційний суд знаходить обґрунтованими доводи позивача, що визначення страхового платежу не пов'язано з ціною товару, тому в договорі страхування відповідальності ціна товару не зазначена. Доводи апеляційної скарги таких висновків не спростовують.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на ненадання ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» договорів із третіми особами, які пов'язані з поставкою товару за Контрактом від 16.07.2014р., оскільки факт укладання таких договорів безпосередньо позивачем не встановлений.

Компанія Tricon Energy UK, LTD, Лондон, Об'єднане Королівство на запит позивача відмовилось надавати позивачу договори, рахунки та платіжні документи щодо його операцій з іншими суб'єктами господарювання, посилаючись на те, що такі документи містять комерційну таємницю, яка не підлягає розголошенню. При цьому, продавець підтвердив вартість товару 399 доларів США.

Ненадання позивачем договору з третіми особами, пов'язаного з Контрактом про поставку товару та рахунків про здійснення платежів від третіх осіб на користь продавця товару, відсутність яких пояснюється тим, що продавець товару відмовив в їх наданні, не може свідчити про недостовірність відомостей, що викладені в інших документах, поданих декларантом на підтвердження заявленої ним митної вартості товарів. При цьому, витребувані документи не є технічними, товаросупровідними документами або документами, що засвідчують ціну товару. Чинним законодавством, що регулює порядок виконання зовнішньоекономічних операцій, не передбачено обов'язкової вимоги щодо отримання від суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності - продавця товару вказаної документації.

Стосовно вимоги відповідача щодо обґрунтування ціни імпортованого товару, зокрема, посилань, що згідно інформації біржових котирувань ІСІS pricing від 01.08.2014, 08.08.2014, 15.08.2014, 22.08.2014 контрактні ціни на умовах FOB USG NET JUL складають 420-435 доларів США за 1 тонну, то апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що Митницею безпідставно залишено поза увагою можливість застосування суб'єктом господарювання цінових спотових пропозицій на умовах ЕХРОRТ FОВ USG (придбання непланових надлишків). Поставка за Контрактом від 16.07.2014р. була разовою партією, у тому суд знаходить обґрунтованим використання товариством саме цінової спотової пропозиції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскільки спотова ціна - це поточна ринкова ціна, за якою в певний час і в певному місці продається реальний товар або фінансовий актив на умовах негайної доставки і розрахунки зазначай відбуваються через два робочих дні після їх укладення, тоді як за умовами договору поставки від 16.07.2014р. оплата здійснюється протягом 45 днів з дати оформлення коносаменту. Колегія суддів критично ставиться до таких доводів апелянта, оскільки Митницею не здійснено посилання на нормативно-правовий акт, яким встановлено дводенний термін здійснення оплати у випадку застосування цінової спотової пропозиції.

Більше того, податковим органом, на якому лежить тягар доказування правомірності своїх рішень, не надано суду біржових котирувань ІСІS pricing від 01.08.2014, 08.08.2014, 15.08.2014, 22.08.2014, в підтвердження своїх доводів, що контрактні ціни на умовах FOB USG NET JUL складають 420-435 доларів США за 1 тонну.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №4048 від 17.09.2014р. вбачається, що визначена за Контрактом від 16.07.2014р. ціна товару 399 доларів США відповідає фактично сплаченій сумі покупцем на користь продавця - 3 180 642,86 грн. В призначенні платежу у платіжному дорученні містяться посилання на Контракт та вказані інвойси. Тобто, вартість імпортованого товару співпадає з даними платіжного доручення.

Стосовно ненадання позивачем безпосередньо під час митного оформлення бухгалтерської документації щодо вартості фрахту, то апеляційний суд погоджується з доводами позивача, що оскільки платіж за товар здійснювався з відстрочкою платежу, то таких документів не могло бути у товариства на момент митного оформлення товару.

Такий висновок суду цілком узгоджується з положеннями до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно якої підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

На підставі викладеного, із врахуванням принципу презумпції правомірності дій платника податків, колегія суддів доходить висновку, що зазначені відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів від 03.09.2014р. №504000003/2014/000047/1 підстави для такого коригування є необґрунтованими, а надані позивачем до Митниці документи на підтвердження митної вартості задекларованого товару за своїм змістом та обсягом не виключають можливість визначити митну вартість цього товару за основним методом - за ціною договору.

Судова колегія вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 196, 198 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 червня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлено 27.11.2015р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Димерлій О.О.

Єщенко О.В.