Справа № 826/16222/15
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року м. Київ справа № 826/16222/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Погрібніченка І.М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_2

до 1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправними дій, визнання заяви щодо включення до реєстру кредиторів такою, що підлягає задоволенню, зобов'язання вчинити певні дії, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А., Уповноважена особа, відповідач 1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО, Фонд, відповідач 2) про:

- визнання протиправними дій Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А. щодо порушення вимог ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» за розглядом заяви ОСОБА_2 щодо включення до реєстру кредиторів Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК»;

- визнання протиправною дії Уповноваженої особи щодо невключення за заявою ОСОБА_2 до реєстру кредиторів Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» за договорами банківських вкладів (депозитів): договір № 833062/2014 від 13.08.2014 (на 5 978 доларів США 00 центів); договір № 730503/2014 від 21.01.2014 (на 2 000,00 грн.); договір № 833056/2014 від 13.08.2014 (на 14 000 доларів США 00 центів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- визнання заяви ОСОБА_2 до Уповноваженої особи такою, що підлягає задоволенню Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», щодо включення до реєстру кредиторів Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» за договорами банківських вкладів (депозитів): договір № 833062/2014 від 13.08.2014 (на 5 978 доларів США 00 центів); договір № 730503/2014 від 21.01.2014 (на 2 000,00 грн.); договір № 833056/2014 від 13.08.2014 (на 14 000 доларів США 00 центів), які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду;

- зобов'язання Уповноваженої особи надати до Фонду додаткову інформацію про вкладника - ОСОБА_2 стосовно здійснення виплати по відшкодуванню вкладу за рахунок Фонду за договорами банківських вкладів (депозитів): договір № 833062/2014 від 13.08.2014 (на 5 978 доларів США 00 центів); договір № 730503/2014 від 21.01.2014 (на 2 000,00 грн.); договір № 833056/2014 від 13.08.2014 (на 14 000 доларів США 00 центів);

- зобов'язання Фонду здійснити необхідні дії для включення ОСОБА_2 в загальний реєстр вкладників Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», які мають право на отримання відшкодування за вкладами за рахунок коштів Фонду, за Договорами банківських вкладів (депозитів): договір № 833062/2014 від 13.08.2014 (на 5 978 доларів США 00 центів); договір № 730503/2014 від 21.01.2014 (на 2 000,00 грн.); договір № 833056/2014 від 13.08.2014 (на 14 000 доларів США 00 центів).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21 січня 2014 року та 13 серпня 2014 року між нею (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (Банк) було укладено три договори банківських вкладів, відповідно, № 730503/2014 та № № 833062/2014, 833056/2014.

Позивачем були виконані зобов'язання по депозитним договорам в повному обсязі та внесено на відповідні рахунки Банку грошові кошти в розмірах, відповідно, 2 000,00 грн. на строк до 21 лютого 2015 року, 5 978 доларів США 00 центів та 14 000 доларів США 00 центів на строк до 13 вересня 2015 року.

В подальшому, позивачу стало відомо про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», звернувшись протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, їй, на думку позивача, було неправомірно відмовлено в розгляді такої заяви та як наслідок, невключено до списку кредиторів, чим порушені її права, передбачені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Також, на адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення від 09.09.2015, в яких остання повідомила, що Фонд відшкодував суми її вкладів у розмірі 200 000,00 грн., втім це не є тією сумою, яка має бути відшкодована в повному обсязі. Як вказує позивач, їй не відшкодовано ще 103 468,00 грн. + відсотки.

Позивач та/або її представник в судове засідання не з'явилися, в адміністративному позові та в письмовому клопотанні від 09.09.2015 ОСОБА_2 просила провести розгляд справи без її участі.

Уповноважена особа подала письмові заперечення, в яких вказує на те, що відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

26 березня 2015 року в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» № 54 (6058) було опубліковано оголошення про те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

У той же час, як зазначає відповідач 1, ОСОБА_2 Уповноваженій особі не було заявлено про свої кредиторські вимоги до банку в строк до 24 квітня 2015 року, що виникли на підставі договорів банківських вкладів: № 730503/2014 від 21.01.2014, № 833062/2014 та № 833056/2014 від 13.08.2014, а отже, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягає задоволенню вимога на суму коштів, що перевищує гарантовану суму відшкодування та вважається погашеною.

У своїх запереченнях Уповноважена особа просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача 1 проти позову заперечував.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав письмові заперечення, в яких зауважує, що законодавство не покладає обов'язок на Фонд враховувати під час складання Загального реєстру інші документи, окрім Переліку вкладників, складання якого входить в обов'язок Уповноваженої особи. Виконавча дирекція Фонду складає Загальний реєстр виключно на підставі Переліку вкладників.

Оскільки при складанні Загального реєстру використовується виключно інформація, що наявна в переданому Уповноваженою особою Переліку вкладників, а, як вказує відповідач 2, у нього відсутня будь-яка первинна документація стосовно позивача, Фонд не вчинив жодної протиправної бездіяльності стосовно невключення даних позивача до Загального реєстру.

Також, на переконання відповідача 2, необґрунтованою є вимога позивача про зобов'язання Фонду внести зміни до Загального реєстру - щодо включення позивача до Загального реєстру, оскільки єдиною підставою для включення позивача до Загального реєстру має бути наявність позивача: в складеному Уповноваженою особою Переліку вкладників або в наданій Уповноваженою особою додатковій інформації про вкладників.

У той же час, як вказує представник Фонду, в разі подання Уповноваженою особою додаткової інформації по позивачу, відповідні заходи, в тому числі й виплата будуть вжиті Фондом автоматично відповідно до вимог Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 № 14, а тому, жодних підстав для спонукання Фонду до вчинення відповідних дій у суду немає.

У своїх письмових запереченнях представник Фонду просив в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання представник відповідача 2 не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, в зв'язку з неявкою в судове засідання 24.09.2015 позивача та/або його представника, а також представника відповідача 2, суд дійшов висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача 1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Вкладник) був укладений Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок «Тринадцяти місячний» № 730503/2014 (далі - Договір № 1).

Згідно з пп. пп. 1.2 - 1.4 Договору № 1, Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_1, код банку 380537, надалі - Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент Банк перераховує нараховані проценти за збереження Вкладу та може бути перерахований Вклад по закінченні строку його дії. Нараховані проценти за збереження Вкладу з капіталізацією процентів Банк перераховує на Рахунок.

Сума Початкового Вкладу - 2 000,00 грн.

Мінімальна сума Вкладу - 2 000,00 грн.

Відповідно до пп. 1.7 Договору № 1 дата вимоги Вкладником Вкладу - 21 лютого 2015 року.

Згідно з квитанцією № 900174 від 21 січня 2014 року, ОСОБА_2 внесено на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн.

13 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Вкладник) був укладений Договір банківського вкладу «НВУ «Тринадцяти місячний» № 833056/2014 (далі - Договір № 2).

Згідно з пп. пп. 1.2 - 1.4 Договору № 2, Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_2, код банку 380537, надалі - Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент може бути перерахований Вклад та нараховані, але не отримані вчасно Вкладником проценти за цим вкладом по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження Вкладу Вкладник отримує через касу Банку не раніше дати, що співпадає з першим днем по закінченню кожного розрахункового місяця від дати укладення Договору. Нараховані проценти за збереження Вкладу з капіталізацією процентів Банк перераховує на Рахунок.

Сума Початкового Вкладу - 14 000 доларів США 00 центів.

Мінімальна сума Вкладу - 6 250 доларів США 01 цент.

Відповідно до пп. 1.7 Договору № 2 дата вимоги Вкладником Вкладу - 13 вересня 2015 року.

Згідно з меморіальним ордером № 567603 від 13 серпня 2014 року, ОСОБА_2 внесено на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 14 000 доларів США 00 центів, що еквівалентно на день внесення по відношенню до національної валюти - 183 950,63 грн.

Крім того, 13 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - Банк) та ОСОБА_2 (далі - Вкладник) був укладений Договір банківського вкладу «НВУ «Квартальний» № 833062/2014 (далі - Договір № 3).

Згідно з пп. пп. 1.2 - 1.4 Договору № 3, Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_2, код банку 380537, надалі - Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент може бути перерахований Вклад та нараховані, але не отримані вчасно Вкладником проценти за цим вкладом по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження Вкладу Вкладник отримує через касу Банку не раніше дати, що співпадає з першим днем по закінченню кожного розрахункового місяця від дати укладення Договору. Нараховані проценти за збереження Вкладу з капіталізацією процентів Банк перераховує на Рахунок.

Сума Початкового Вкладу - 5 978 доларів США 00 центів.

Мінімальна сума Вкладу - 50 доларів США 00 центів.

Відповідно до пп. 1.7 Договору № 3 дата вимоги Вкладником Вкладу - 13 вересня 2015 року.

Згідно з меморіальним ордером № 567720 від 13 серпня 2014 року, ОСОБА_2 внесено на вкладний рахунок грошові кошти у розмірі 5 978 доларів США 00 центів, що еквівалентно на день внесення по відношенню до національної валюти - 78 546,92 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») до категорії неплатоспроможних» від 20 листопада 2014 року № 733, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» від 20 листопада 2014 року № 123, згідно з яким, з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ «ВіЕйБі Банк».

17 лютого 2015 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації» № 35.

На підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» від 19 березня 2015 року № 188, Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» від 20 березня 2015 року № 63, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Як встановлено під час розгляду справи та що підтверджується письмовими поясненнями позивача від 09.09.2015, останній банком-агентом згідно реєстру були виплачені грошові кошти в межах гарантованої суми - 200 000,00 грн.

26 березня 2015 року в офіційному друкованому виданні - газеті «Голос України» № 54 (6058) було опубліковано оголошення про те, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Кредитори банку мають право подати кредиторські вимоги в строк до 24 квітня 2015 року включно, але не раніше оголошення «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», тобто з 26.03.2015.

06 квітня 2015 року ОСОБА_2 з заявою про визнання її кредитором звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни. Заяву позивача зареєстровано Відділенням № 86 ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (м. Запоріжжя, вул. Свердлова, 24) за вх. № 86/010 від 06.04.2015.

У відповідь на заяву ОСОБА_2 від 06.04.2015, в.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Шаров В.С. своїм листом від 08.05.2015 вих. № 15-10589 повідомив позивача про не розгляд її кредиторських вимог, оскільки останні не містять підпису, а отже, вважаються анонімними.

15 червня 2015 року позивач з заявою звернулась до Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ворушиліна К.М., в якій наполягала на внесення її до списку кредиторів банку - ПАТ «ВіЕйБі Банк» на основі заяви № 86/010 від 06.04.2015, яка подана в строк до 24 квітня 2015 року і містить підпис ОСОБА_2 Вказану заяву позивача було зареєстровано Фондом 19.06.2015 за вх. № З-17021/15.

У відповідь на вказану вище заяву ОСОБА_2 від 15.06.2015, заступник Директора-розпорядника Фонду Оленчик А.Я. повідомив позивачу, що відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

З заявою від 15.07.2015 позивач повторно з заявою про визнання ОСОБА_2 кредитором звернулась до Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ворушиліна К.М. та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А., в якій просила поновити їй термін щодо розгляду її заяви для визнання кредитором та включити її до списку кредиторів. Вказану заяву позивача було зареєстровано Фондом за вх. № З-21444/15.

У відповідь на вказану вище заяву ОСОБА_2 від 15.07.2015, заступник Директора-розпорядника Фонду Кияк А.Т. повідомив позивачу, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Незгода позивача з діями відповідача 1 щодо порушення вимог ст. 5 Закону України «Про звернення громадян» за розглядом її заяви, невключення її до реєстру кредиторів; необхідність в визнанні її заяви щодо включення до реєстру кредиторів такою, що підлягає задоволенню, а також необхідність в зобов'язанні відповідачів 1, 2 вчинити певні дії, обумовили ОСОБА_2 на звернення до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення представника відповідача 1, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд не погоджується з доводами ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 23.02.2012 № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.07.2012 № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893 (далі - Положення № 2).

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Закон, що регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів є Закон України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР). Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР (в редакції чинній в момент подання позивачем заяви від 06.04.2015) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону № 393/96-ВР законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Аналіз вказаної вище норми дає суду підстави стверджувати, що Закон № 393/96-ВР не є єдиним актом законодавства, яким регулюються правовідносини стосовно звернення громадян до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків.

Законодавець у вказаному Законі визначив, що правовідносини стосовно звернення громадян регулюються й іншими актами законодавства, що видаються відповідно до Конституції України.

Так, за приписами ч. 2 ст. 2 Закону № 393/96-ВР, звернення вкладників до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати Фондом відшкодування в межах гарантованої суми розглядаються в порядку, встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Спеціальний закон, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Метою цього Закону № 4452-VI (в редакції чинній в момент подання позивачем заяви від 06.04.2015) є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч. 2 ст. 1 Закону № 4452-VI).

Виходячи з визначень термінів, викладених в п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI, де, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти, а вкладник - це фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката, суд приходить до висновку, що позивач є вкладником, а отже, на нього, зокрема на правовідносини що склалися між ним та відповідачами 1, 2, поширюються норми законодавства про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи та що підтверджується позивачем, ОСОБА_2 банком-агентом згідно реєстру були виплачені грошові кошти в межах гарантованої суми - 200 000,00 грн.

У той же час, згідно даних позивача, їй не відшкодовано ще 103 468,00 грн. + відсотки.

Використовуючи своє право на звернення до уповноваженої особи Фонду, визначене в ч. 5 ст. 45 Закону № 4452-VI, в якій встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку, ОСОБА_2 06.04.2015 було заявлено кредиторську вимогу, кінцевий термін подання якої був визначений до 24.04.2015.

Заява позивача була прийнята Відділенням № 86 ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» (м. Запоріжжя, вул. Свердлова, 24) та зареєстрована за вх. № 86/010 від 06.04.2015.

Втім, за наслідками її перевірки, було виявлено що заява ОСОБА_2 про визнання її кредитором від 06.04.2015 не містить підпису заявника.

Відсутність свого підпису в заяві від 06.04.2015 позивач не заперечує, що підтверджується заявою ОСОБА_2 про визнання її кредитором від 15.07.2015, адресованій Директору-розпоряднику Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ворушиліну К.М. та Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіній М.А.

Також, з дослідження наявної в матеріалах справи ксерокопії заяви позивача від 06.04.2015 вбачається, що остання не містить підпису ОСОБА_2

З приводу встановленого, суд вважає за необхідне зазначити, що кредиторська вимога - це індивідуальне звернення і повинно бути надано кожною особою окремо.

За загальними правилами, якщо в письмовому зверненні не зазначено місця проживання, воно не підписане автором (авторами), а також, з якого неможливо встановити авторство, таке звернення визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Як встановлено під час розгляду справи, в місячний термін з моменту реєстрації (06.04.2015) кредиторської вимоги позивача від 06.04.2015, уповноваженою особою Фонду ОСОБА_2 було надано відповідь від 08.05.2015 за вих. № 15-10589, в якій кредитора було повідомлено про те, що оскільки її кредиторська вимога не містить підпису, вона вважається анонімною та розгляду не підлягає.

Аналіз встановлених вище обставин та норм чинного законодавства дають суду підстави стверджувати, що з боку уповноваженої особи Фонду не відбулось порушень вимог ст. 5 Закону України «Про звернення громадян», зокрема її частини 6, в якій зазначено, що звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону, оскільки спірні правовідносини регулюються іншим актом законодавства, а саме, законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Разом з тим, суд звертає увагу, що нормами Закону № 4452-VI не врегульовано питань стосовно розгляду звернень кредиторів, оформлених неналежним чином (наприклад, анонімних звернень), терміну з розгляду таких звернень, наслідків розгляду або нерозгляду таких звернень.

Єдине, що врегульовано Законом № 4452-VI стосовно кредиторських вимог кредиторів, це те, що відповідно до ч. 1 ст. 49 названого Закону, уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Припинення приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей є обов'язком для уповноваженої особи Фонду.

Як наслідок, всі наступні вимоги, як то від 15.06.2015 та від 15.07.2015, які надійшли після закінчення 30-денного строку, вважаються погашеними.

Кредиторська вимога від 06.04.2015, яка уповноваженою особою Фонду визнана анонімною та такою що не підлягає розгляду, з чим суд погоджується, вважається неподаною взагалі.

Вважаючи заяву ОСОБА_2 про визнання її кредитором від 06.04.2015 неподаною, а вказані вище наступні вимоги, подані після закінчення 30-денного строку з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 Закону № 4452-VI, є погашеними, беручи до уваги те, що вимоги позивача є взаємопов'язаними та похідними від попередньої вимоги, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 69, 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко