Справа № 826/25207/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову щодо вжиття заходів забезпечення позову

26 листопада 2015 року м. Київ № 826/25207/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
провизнання протиправним та скасування наказу, подання та зобов'язання вчинити дії,
за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача 1: не з'явився,

від відповідача 2: не з'явився,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про визнання протиправним та скасування наказу, подання та зобов'язання вчинити дії.

Разом з позовом суду надано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 13.10.2015 р. № 1953/5 про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 та внести відповідні дані про це до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України до ухвалення рішення в адміністративній справі.

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, зокрема, що очевидним є ознаки протиправності наказу Міністерства юстиції України від 13.10.2015 року №1953/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1», оскільки сплинули визначені ст.107 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» строки для накладення дисциплінарного стягнення.

Представник позивача у судовому засіданні 26.11.2015 підтримав заявлене клопотання про забезпечення адміністративного позову, свої доводи мотивував аналогічно викладеному в заяві.

Відповідачі 1, 2 явку уповноважених представників в судове засідання 26.11.2015 не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце судового розгляду належним чином повідомлені, заперечень та клопотання про розгляд клопотання про забезпечення позову без участі представників відповідачів 1, 2, суду не надали.

На підставі частин третьої та сьомої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 26.11.2015 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши клопотання про забезпечення позову та подані матеріали, суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно частини третьої статті 117 Кодексу адміністративного судочинства України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Разом з тим, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які б унеможливили захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів.

Судом також були враховані посилання представника позивача на те, що своїми незаконними та необгрунтованими діями Мін'юст позбавив ОСОБА_1 права на здійснення незалежної професійної діяльності, можливості реалізувати своє право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею для утримання як себе, так і членів своєї родини. А також твердження, що оскільки на момент прийняття наказу Міністерства юстиції України від 13.10.2015 №1953/5 ОСОБА_1 здійснював відповідні повноваження арбітражного керуючого на семи суб'єктах, то анулювання Міністерством юстиції України свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 може призвести до несвоєчасної сплати заробітної плати працівникам вищезгаданих суб'єктів господарювання та ставить під загрозу своєчасне перерахування податків та зборів до бюджету

Проте, суд прийшов до висновку, що зазначені пояснення не є належними та достатніми доказами, які б суд сприймав як наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та які б свідчили про наявність обставин, що унеможливлюють захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів до забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, до розгляду справи по суті неможливо зробити висновок про протиправність вказаного оскаржуваного наказу суб'єкта владних повноважень, оскільки вирішення вказаного питання на стадії здійснення підготовки справи до судового розгляду фактично є свідченням розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене та виходячи із змісту клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про його необґрунтованість, оскільки позивачем не наведено обставин та фактів, підтвердженими належними доказами, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

За таких обставин, керуючись статтями 117, 118, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Ухвала у повному обсязі виготовлена 30.11.2015.