Справа № 808/7602/14(ДО/808/805/14)
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2015 рокусправа № 808/7602/14(ДО/808/805/14)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі № 808/7602/14 (ДО/808/805/14) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,- В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:

-визнати незаконним та скасувати наказ Міністра внутрішніх справ України № 1667 о/с від 26.08.2014 в частині його звільнення з органів внутрішніх справ у відповідності з п. 66 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністра внутрішніх справ України № 879 від 11.08.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області" в частині звільнення його з органів внутрішніх справ,

- поновити його, лейтенанта міліції, на посаді старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області;

- стягнути з головного Управління МВС України в Донецькій області на його користь грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з березня 2006 р. сумлінно працював в органах внутрішніх справ, з лютого 2014 р. - на посаді лейтенанта міліції. Вказав, що його було звільнено незаконно, оскільки керівництво МВС України безпідставно звинуватило його у порушені Присяги працівника органів внутрішніх справ України, а тому оскаржувані накази в частині, яка стосується притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, є безпідставними та протиправними. Будь-яких вчинків, дискредитуючих звання працівника міліції, він вчиняв.

Крім того, позивачу не було відомо про призначення та проведення службового розслідування, з матеріалами службового розслідування та його висновками позивач ознайомлений не був.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністра внутрішніх справ України № 879 від 11.08.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області", в частині звільнення лейтенанта міліції, старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області, з органів внутрішніх справ. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністра внутрішніх справ України №1667 о/с від 26.08.2014, в частині звільнення лейтенанта міліції, старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік). Поновлено лейтенанта міліції ОСОБА_1 старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області на посаді старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області, з 11.08.2014 року. Стягнуто з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 11.08.2014 по 21.04.2015 у розмірі 21468 гр. 03 коп.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що висновки службового розслідування щодо скоєння ОСОБА_1 вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, а відтак, висновок щодо наявності підстав для звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідно до п.66 Положення є необґрунтованим.

Міністерство внутрішніх справ України, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог відповідач зазначив, що оскаржувані накази видані з дотриманням вимог чинного законодавства та Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Крім того вказав, що висновками службового розслідування доведено скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. В ході службового розслідування встановлено, що окремі працівники Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області, у томі числі і позивач, відмовились виконувати свій професійний обов'язок та активно співпрацювали з ополченцями ДНР, надавали їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян м.Красний Лиман. Такими діями позивач самоусунувся від виконання своїх професійних обов'язків щодо захисту державних інтересів та інтересів громадян України, чим порушив вимоги Закону України "Про міліцію" та Присягу співробітника органів внутрішніх справи України.

Також зазначив, що оскільки ОСОБА_1 проходив службу у Краснолиманському міському відділі Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, то й питанням поновлення позивача на посаді та виплати грошового забезпечення повинен вирішувати виключно зазначений відділ.

У судовому засіданні, проведеному у режимі відеоконференцзв'язку, ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Інші сторони по справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з березня 2006 р. працював в органах внутрішніх справ, з лютого 2014 р. призначений на посаду старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області, має спеціальне звання - лейтенант міліції.

Наказом Міністра внутрішніх справ України № 807 від 11.08.2014 за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до вимог п. 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, створено комісію, якій доручено провести за вказаним фактом службове розслідування.

За результатами проведення службового розслідування, 11.08.2014 р. складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області. (а.с.99-117)

Як зазначено у висновку,в ході службового розслідування встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з іншими працівниками міліції активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавали їм допомогу, в тому числі, і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають у м. Красний Лиман та Краснолиманському районі.

Про конкретні обставини, які свідчать про вчинення ОСОБА_1названих дій, із зазначенням часу, місця події та її учасників у висновку не йдеться.

На підставі зазначених висновків службового розслідування, Міністерством внутрішніх спав України прийнято наказ № 879 від 11.08.2014 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області", згідно з яким, за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, порушення ст. 65 Конституції України, ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України "Про міліцію" та Присяги працівника органів внутрішніх справ України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, керуючись ст.ст. 2, 5, 7, 12, 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, лейтенанта міліції ОСОБА_1, старшого оперуповноваженого карного розшуку Краснолиманського міського відділу ГУ МВС України в Донецькій області, звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. (а.с.176-179)

26.08.2014 року Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ № 1667 о/с по особовому складу, згідно з яким лейтенант міліції ОСОБА_1, старший уповноважений карного розшуку Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області звільнений з органів внутрішніх справ у запас із поставленням на військовий облік/ за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. (а.с.13)

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України "Про міліцію" передбачено, що основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення і розкриття злочинів, розшук осіб, які їх вчинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних посягань; виконання кримінальних покарань і адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 цього Статуту передбачено, що дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Підстави звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу, в тому числі за вчинення адміністративного чи кримінального правопорушення, встановлені пунктами 63-65 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114 (далі - Положення).

Окремо пунктом 66 Положення передбачено підставу для звільнення з органів внутрішніх справ за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу.

Отже, дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за своєю суттю межує з адміністративним або кримінальним правопорушенням і полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органів внутрішніх справ і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Зазначене обумовлене тим, що працівники міліції мають особливий правовий статус, який полягає у віднесенні вимог морального змісту до їх службово-трудових обов'язків. При прийнятті на службу позивач зобов'язувався не використовувати службове становище з метою наживи в особистих інтересах чи інтересах інших осіб, не допускати діянь, відповідальність за скоєння яких передбачена Кримінальним кодексом України, не допускати вчинення проступків, що дискредитують високе звання працівника ОВС, тощо.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що дискредитація звання рядового і начальницького складу є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ і в пункті 66 Положення не йдеться про можливість застосування даної підстави для звільнення виключно в разі притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Звільнення за п.66 Положення №114 може мати місце лише тоді, коли достеменно доведено, що особа скоїла проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

У висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУМВС України в Донецькій області від 11.08.2014 р. йдеться про те, що ОСОБА_1 активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м.Красний Лиман та Краснолиманському районі

Однак, відповідачами не були вказані конкретні дії позивача, що стали підставою для зазначених висновків та можуть розглядатися у якості підтвердження останніх.

Згідно до положень ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Як зазначено вище, твердження апелянта, що позивач активно співпрацював з ополченцями ДНР, надавав їм допомогу, в тому числі і службову інформацію, відомості щодо анкетних даних як працівників міліції, так і громадян, які мешкають в м. Красний Лиман та Краснолиманському районі, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Крім того, ні в ході судового розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході апеляційного перегляду справи відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження фактів вчинення позивачем будь-якого правопорушення з викладених у висновку службового розслідування, що не відповідає вимогам ст.71 КАС України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявність такого проступку повинна бути доведена певними доказами, отриманими із дотриманням певної процедури, при цьому обов'язок доведення факту скоєння дисциплінарного проступку покладається на орган, який приймає рішення щодо притягнення працівника до відповідальності, визначеної законом. Відповідачами такі докази суду надано не було.

Твердження апелянта щодо того, що саме Краснолиманський міський відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області повинен поновлювати ОСОБА_1 на роботі та виплачувати грошове забезпечення за час вимушеного прогулу колегія суддів не ставить під сумнів, оскільки позивач проходив службу саме у зазначеному відділі, про що також зазначено і судом першої інстанції.

Відтак, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відсутні законні підстави для звільнення позивача, оскільки належних пояснень та доказів на підтвердження факту скоєння позивачем вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу МВС, відповідачами не надано.

Колегія суддів із зазначеним висновком погоджується та не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України з огляду на законність постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року у справі № 808/7602/14 (ДО/808/805/14) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу складено у повному обсязі 30.11.2015р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.О. Коршун