Справа № 826/7534/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2015 року письмове провадження № 826/7534/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., вирішив адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції,

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вищої ради юстиції України

про визнання протиправними дій, скасування висновку

Позивач звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до відповідача в якому просить:

визнати протиправними дії Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції щодо здійснення відносно неї перевірки і складання висновку № 11/02-15 на підставі Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», за її відсутності у зв'язку з находженням на лікарняному, без врахування наданих письмових пояснень та з позбавленням права надати додаткові докази на свій захист, дослідження матеріалів перевірки та адміністративної справи № 646/1508/14-п, з порушенням процедури перевірки і права на ознайомлення з матеріалами перевірки до початку засідання комісії;

визнати протиправними дії відповідача щодо ухвалення 24 березня 2015 року Висновку про визнання в діях судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 порушення присяги судді;

визнати протиправним та скасувати Висновок №11/02-15, ухвалений за результатами розгляду матеріалів перевірки за заявами ОСОБА_2 та заступника прокурора Харківської області Стратюка О.М. відповідно до Закону України "Про відновлення довіри до судової влади в Україні".

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач не мав підстав для проведення перевірки позивача на підставі Закону України «Про відновлення довіри до судової влади». Матеріали перевірки не містять доказів того, що особа, яка була притягнута позивачем до адміністративної відповідальності, була учасником акцій масового протесту. Перевірка обставин, за яких ОСОБА_3 був притягнутий постановою судді від 20.02.2014 року до адміністративної відповідальності, проводилась поверхнево, без отримання усіх матеріалів справи, належного аналізу обставин і мотивів прийнятого рішення, зокрема, причетності ОСОБА_3 до протестних акцій, без виклику заявників та інших заінтересованих осіб тощо. Приводом для проведення перевірки стала, зокрема, заява, складена невстановленою особою від імені ОСОБА_2.

Крім цього, у додаткових поясненнях позивач зазначає, що ОСОБА_3 не був учасником акцій протесту чи мирного зібрання після 21.11.2013 року, що прямо відображено в постанові суду від 05.03.2014 у справі про адміністративне правопорушення № 646/1508-14п, згідно з якою провадження у справі стосовно останнього було закрито з нереабілітуючих підстав.

Разом з тим, позивач зазначає, що в порушення ч. 1 ст. 124 Конституції України Комісія взяла на себе функцію вищої судової інстанції і у своєму висновку ревізувала і піддала сумніву законність судового рішення - постанови від 20.02.2014 року про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, яка набрала законної сили.

Відповідач - Тимчасова спеціальна комісія з перевірки суддів загальної юрисдикції, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи. Письмових заперечень проти позову не надав.

Представник третьої особи подав письмові пояснення проти позову, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні суд на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалив про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

ОСОБА_1 є суддею Червонозаводського районного суду міста Харкова.

20 лютого 2014 року суддею ОСОБА_1. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 646/1508/14-п відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України.

Постановою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова Шуліки Ю.В. від 22.02.2014 року, ухваленою на підставі клопотання прокурора м. Харкова, ОСОБА_3 звільнений від відбування адміністративного покарання на підставі Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність деяких законів України" від 21.02.2014 року № 743-VІІ (набрав чинності 28.02.2014 р.).

Постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 05.03.2014 року суддею ОСОБА_1. задоволено клопотання заступника прокурора м. Харкова про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КпАП України, на підставі вказаного Закону, а провадження у справі № 646/1508/14-п - закрито.

Згідно з висновком ТСК з перевірки суддів загальної юрисдикції №11/02-15 перевірка здійснена на підставі п.5 частини 1 статті 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» за заявами ОСОБА_2 та заступника прокурора Харківської області Стратюка О.М. щодо перевірки судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1.

За результатами розгляду вищезазначених заяв комісія 24.03.2015 року склала висновок № 11/02-15, в яким визнала в діях судді ОСОБА_1. порушення присяги судді та направила цей висновок з матеріалами перевірки до Вищої ради юстиції для подальшого розгляду та прийняття рішення.

Зокрема, у висновку комісія стверджувала, що ст. 4 Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність деяких законів України", на яку суддя ОСОБА_1 посилається у мотивувальній частині постанови від 05.03.2014 р., передбачає звільнення від адміністративної відповідальності осіб, які були учасниками масових акцій протесту. Проте суддя, встановивши, що особа не була учасником масових акцій протесту, застосувала до неї норми цього закону.

10 вересня 2015 року Вища рада юстиції відкрила дисциплінарні справи стосовно 28 суддів, у діях яких Тимчасова спеціальна комісія з перевірки суддів судів загальної юрисдикції констатувала ознаки порушення присяги судді, у тому числі відносно судді Червонозаводського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 (висновок ТСК від 24 березня 2015 року № 11/02-15).

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Норми Конституції України є нормами прямої дії (ч. 2 ст. 8 Конституції України).

Згідно ч. 1, 4 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Правові та організаційні засади проведення спеціальної перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - перевірка суддів) як тимчасового посиленого заходу з використанням існуючих процедур розгляду питань про притягнення суддів судів загальної юрисдикції до дисциплінарної відповідальності і звільнення з посади у зв'язку з порушенням присяги з метою підвищення авторитету судової влади України та довіри громадян до судової гілки влади, відновлення законності і справедливості визначено Законом України «Про відновлення довіри до судової влади» (далі - Закон).

З метою реалізації Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 № 1188-VII створено Тимчасову спеціальну комісію з перевірки суддів судів загальної юрисдикції.

Статтею 3 даного Закону визначено зміст перевірки, зокрема: п. 5 ч.1 Закону визначено, що суддя суду загальної юрисдикції підлягає перевірці у разі прийняття ним одноособово або у колегії суддів таких рішень: про накладення адміністративних стягнень на осіб, які були учасниками масових акцій протесту в період з 21 листопада 2013 року до дня набрання чинності цим Законом, на підставі статті 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції, члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовця та про залишення зазначених рішень без змін судом апеляційної інстанції в період з 21 листопада 2013 року до дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону Тимчасова спеціальна комісія здійснює свою діяльність на підставі цього Закону, відповідно до Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, що затверджується на першому засіданні Тимчасової спеціальної комісії.

Відповідно до частини тринадцятої статті 4 Закону Тимчасова спеціальна комісія діє при Вищій раді юстиції.

Статус ВРЮ визначено у статті 1 Закону України «Про Вищу раду юстиції», згідно з якою Вища рада юстиції є колегіальним, постійно діючим, незалежним органом, відповідальним за формування незалежного високопрофесійного суддівського корпусу, здатного кваліфіковано, сумлінно та неупереджено здійснювати правосуддя на професійній основі, а також за прийняття рішень стосовно порушень суддями і прокурорами вимог щодо несумісності та у межах своєї компетенції про їх дисциплінарну відповідальність (частина перша).

Частиною другою статті 19 Закону України «Про Вищу раду юстиції» передбачено, що при Вищій раді юстиції можуть утворюватися тимчасові колегіальні органи (комісії), компетенція, склад та порядок діяльності яких визначаються законом. Вища рада юстиції може залучати до своєї діяльності органи суддівського самоврядування, суддів, суддів у відставці, адвокатів, прокурорів за їхньою згодою для виконання допоміжних і консультативних функцій на громадських засадах, без делегування повноважень Вищої ради юстиції чи її членів.

Регламент ТСК прийнятий рішенням ТСК від 03 липня 2014 року №.1.

Згідно з п.4.2.1 Регламенту заяви про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів) подаються юридичними або фізичними особами у письмовій формі до Комісії протягом 6 місяців з дня здійснення відповідного оголошення про її утворення та надсилаються на поштову адресу ВРЮ.

Відповідно до п. 4.1.1. Регламенту Комісія проводить перевірку суддів судів загальної юрисдикції за наявності підстав для цього, вказаних у статті 3 Закону. Отже, перевірка судді здійснюється Комісією за наявності підстав вказаних у статті 3 Закону в разі находження заяви юридичної чи фізичної особи про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів).

Згідно з положеннями ч. 4. ст. 2 Закону тимчасова спеціальна комісія може повернути заяву заявнику без розгляду лише у разі, якщо до такої заяви не додано копій судових рішень або якщо заява не відповідає вимогам, встановленим цим Законом. Заявник не позбавляється права повторно звернутися із такою заявою після виправлення зазначених недоліків.

Зі змісту висновку вбачається, що перевірку позивача проведено на підставі заяв гр. ОСОБА_2 та заступника прокурора Харківської області Стратюка О.М.

Зокрема, у заяві від 18 вересня 2014 року ОСОБА_2 зазначив, що постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2014 року у справі № 646/1508/14-п (головуючий - суддя ОСОБА_1) ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за статтею 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та призначено йому стягнення у вигляді арешту строком на 15 діб, без зазначення того чи був ОСОБА_3 учасником масових акцій протесту в період з 21 листопада 2013 року по 11.04.2014 року. Заступник прокурора Харківської області Стратюк О.М. у заяві від 12.12.2014 звернувся про проведення відносно позивача перевірки по винесеній 20.02.2014 постанові про застосування до ОСОБА_3 адміністративного арешту строком на 15 діб за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Також відомостей про те чи був ОСОБА_3 учасником масових акцій протесту не навів.

Разом з тим, відповідно до вищевказаного закону та Регламенту, прокурор не є суб'єктом звернення до ТСК із заявою про перевірку суддів, а тому така заява мала бути повернена прокурору відповідно до ч.4 ст. 2 Закону.

Згідно п. 3 ч.1 ст.1 Закону метою перевірки суддів є з'ясування фактів, що свідчать про порушення суддями присяги, наявність підстав для притягнення суддів до дисциплінарної або кримінальної відповідальності.

У той же час, за принципами, визначеними ст. 6 Конвенції Про захист прав та основоположних свобод підтвердженими остаточним висновком Європейська комісія "За демократію через право" (Венеціанська комісія) перевірка, яка проводиться з метою очищення влади є надзвичайним заходом самозахисту демократії тому має бути чітко обмежена зрозумілими рамками. Таки рамки встановлені Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» тому будь який вихід за їх межі є порушенням балансу між захистом демократичного суспільства, з одного боку, та захистом індивідуальних прав, з іншого боку.

Відповідно до п. 4.1.2. Регламенту проведення перевірки передбачає: а) витребування та одержання необхідної інформації від судових та правоохоронних органів відповідно до статті 6 Закону; б) дослідження обставин, вказаних у заяві про проведення перевірки судді, та витребуваних чи доданих матеріалів; в) заслуховування на засіданні Комісії пояснень судді, щодо якого проводиться перевірка, або його представника, за необхідності - інших осіб; г) ухвалення висновку або рішення за підсумками проведеної перевірки судді.

Відповідно до п. 3.4 Регламенту розгляд та вирішення питань на засіданнях і прийняття рішень проводяться Комісією колегіально.

Рішення приймаються тільки тими членами Комісії, які брали участь у розгляді питання на засіданні Комісії.

Згідно п. 3.3.1. Регламенту рішення Комісії вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість від присутніх на засіданні членів Комісії.

Відповідно до ч.1,2 ст. 7 Закону, п.6.9.1, 6.9.3 Регламенту за результатами перевірки суддів Тимчасова спеціальна слідча комісія ухвалює висновок, який повинен бути обґрунтованим і який оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції.

П. 6.9.4. Регламенту передбачено, що у мотивувальній частині висновку коротко викладаються встановлені факти та обставини з посиланням на докази, що їх підтверджують, мотиви, з яких Комісією ухвалено рішення.

Висновок ТСК про порушення суддею присяги разом із матеріалами направляється до Вищої ради юстиції для розгляду та прийняття нею рішення у строк не більше 3-х місяців з дня надходження висновку у порядку, визначеному законом. Порушення даного строку Вищою радою юстиції не є підставою для припинення процедури перевірки судді.

Висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги є обов'язковим для розгляду Вищою радою юстиції.

З матеріалів справи та висновку Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції вбачається, що відповідачем під час перевірки звернень заявників та розгляду письмових пояснень судді від 24.03.2014 року, від 22.10.2014 року питання про те, чи був ОСОБА_3 учасником масових акцій протесту, взагалі не досліджувалось, а цей факт не встановлювався. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не досліджено всіх обставин справи. Комісією лише надано оцінку рішенням судді від 20.02.2014 року та від 05.03.2015 року по справі № 646/1508/14-п, зокрема, вказано про порушення нею закону.

Таким чином слід зазначити, що відповідачем не доведено наявності підстав, визначених п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону для проведення перевірки позивача як судді.

Щодо доводів позивача про звернення до Тимчасової спеціальної комісії 18.09.2014 року із заявою про перевірку судді неіснуючою особою ОСОБА_2, який не зареєстрований і не проживає за вказаною ним у зверненні адресою, суд зазначає наступне.

Суб'єкт владних повноважень за приписами ч. 3 ст. 2 КАС України, які є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає рішення, зобов'язаний приймати такі рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), їх оцінки, а також, добросовісно, розсудливо, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано.

Позивач у зверненні до тимчасової слідчої комісії зазначила про її сумнів стосовно особи заявника. Зазначені побоювання, щодо фальсифікації звернення в наступному були підтверджені позивачем наявними у матеріалах справи доказами.

Не зважаючи на відсутність у Регламенті Тимчасової спеціальної комісії приписів про перевірку достовірності звернень, суд за сукупністю доказів, дійшов до висновку про порушення принципу рівності та об'єктивності дослідження обставин.

Аналізуючи доводи позивача, про ухвалення висновку без урахування її пояснень, заперечень проти обвинувачення та з позбавленням позивача права ознайомитися з матеріалами перевірки до засідання комісії та надати додаткові докази на свій захист, суд зазначає, що відповідно до абз. 5 ч.5. ст. 6 Закону та п. 6.4. Регламенту, неприбуття з будь-яких причин на засідання Тимчасової спеціальної комісії осіб, у тому числі судді, щодо якого проводиться перевірка, його представника, не перешкоджає проведенню засідання Комісії та ухваленню висновку або рішення щодо такого судді.

Якщо суддя, щодо якого проводиться перевірка, не може особисто прибути на засідання Тимчасової спеціальної комісії, він може бути представлений на засіданні комісії через уповноваженого представника.

Таким чином судом встановлено, що позовні вимоги про невідповідність дій Тимчасової спеціальної комісії діючому законодавству частково обґрунтовані.

Разом з тим, самі по собі дії Комісії, навіть здійснені з порушеннями під час проведення перевірки, складання висновку від 24.03.2015 щодо позивача, направлення висновку до Вищої ради юстиції не тягнуть за собою безпосереднього порушення прав позивача, а тому захист цих прав можливий лише у спосіб оскарження рішення ВРЮ , що буде прийнято за наслідками розгляду висновку.

Як зазначалося, згідно з ч.1,2 ст. 7 Закону та п.6.9.1, 6.9.3 Регламенту за результатами перевірки суддів Тимчасова спеціальна комісія ухвалює висновок, який повинен бути оприлюднюється на офіційному веб-сайті Вищої ради юстиції.

Висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги із матеріалами перевірки направляються Вищій раді юстиції для розгляду та прийняття нею рішення у порядку, визначеному законом.

Висновок Тимчасової спеціальної комісії про порушення суддею присяги є обов'язковим для розгляду Вищою радою юстиції.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

З аналізу вищезазначених норм Закону, а також з урахуванням Регламенту Тимчасової спеціальної комісії, вбачається, що права позивача не підлягають захисту у запропонований позивачем спосіб. З огляду на викладене позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 124, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирання законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.О. Арсірій