Справа № 810/2340/15
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 810/2340/15

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Нагорної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу районного відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» до районного відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоцерківвода» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до районного відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення штрафу від 27.04.2015 р. ВП №47016703.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нову про відмову в задоволенні позовних вимог, так як, на думку апелянта, оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26.03.2015 р. постановою державного виконавця РВ ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області було відкрито виконавче провадження ВП № 47016703 з примусового виконання наказу Господарського суду Київської області, виданого 24.03.2015 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 р. у справі № 911/3750/14, відповідно до якого ТОВ «Білоцерківвода» було зобов'язано передати ТОВ «Новація-1» частину магістрального водоводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами Білоцерківського водоканалу (за адресою: м. Біла Церква, вул. Ставищанська, 130) і водозабором на р. Рось; шламонакопичувач, площею 14,5 га; вузол розвантаження і переробки вапна.

У вказаній постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику було встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до семи днів з дня її винесення.

Листом від 26.03.2015 р. № 2020 державний виконавець повідомив боржника - ТОВ «Білоцерківвода» про відкриття вказаного виконавчого провадження, надіслав вимогу про добровільне виконання судового рішення щодо передачі присудженого майна стягувачу - ТОВ «Новація-1», а також попередив про наслідки невиконання судового рішення та вимог державного виконавця.

Зазначений лист та копію постанови від 26.03.2015 р. ВП № 47016703 про відкриття виконавчого провадження позивач отримав 27.03.2015 р.

03.04.2015 р. державним виконавцем боржнику і стягувачу було направлено вимогу № 2312 про те, що станом на 03.04.2015 р. у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, що підтверджують виконання рішення господарського суду, а тому боржнику у строк до 07.04.2015 р. слід надати державному виконавцю документи, підтверджуючі факт передачі стягувачу присудженого майна.

Зазначена вимога була отримана позивачем 06.04.2015 р.

07.04.2015 р. державним виконавцем за участі понятих та у присутності представника стягувача було складено акт про передачу присудженого майна представнику стягувача, а також про відмову боржника (позивача) виконати рішення господарського суду добровільно.

08.04.2015 р. відповідачем було прийнято постанову ВП № 47016703 про накладення на ТОВ «Білоцерківвода» штрафу у розмірі 680,00 грн. за невиконання у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

27.04.2015 р. відповідачем було прийнято постанову ВП № 47016703 про накладення на ТОВ «Білоцерківвода» штрафу у розмірі 1 360,00 грн. за повторне невиконання боржником у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

Вважаючи зазначену постанову протиправною ТОВ «Білоцерківвода» звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова від 27.04.2015 р. ВП №47016703 про повторне накладення на ТОВ «Білоцерківвода» штрафу за невиконання рішення суду була винесена відповідачем за відсутності належних та необхідних правових підстав.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження» ( далі - Закон № 606-XIV ).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 1 Закону № 606-XIV визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Частиною 1 статті 7 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому повноваження у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 75 Закону № 606-XIV передбачено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно зі ст. 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Отже, законодавством на державного виконавця покладено зобов'язання забезпечувати повне та своєчасне виконання боржником своїх обов'язків в межах виконавчого провадження та вживати відповідні заходи реагування, зокрема, у вигляді накладення штрафу в разі їх невиконання.

Водночас, правовою підставою для притягнення боржника до відповідальності у вигляді штрафу в подвійному розмірі за повторне невиконання рішення суду є одночасна сукупність наступних обставин: 1) рішення суду фактично не виконано; 2) відсутні поважні причини невиконання боржником його обов'язків.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що 24.03.2015 р. на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 р. Господарським судом Київської області було видано наказ про примусове виконання постанови, яким ТОВ «Білоцерківвода» було зобов'язано передати ТОВ «Новація-1» частину магістрального водоводу «Дніпро-Рось» на ділянці між очисними спорудами Білоцерківського водоканалу (за адресою: м. Біла Церква, вул. Ставищанська, 130) і водозабором на р. Рось; шламонакопичувач, площею 14,5 га; також вузол розвантаження і переробки вапна.

26.03.2015 р. відповідачем було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47016703, яка отримана позивачем 27.03.2015 р. та відповідно до якої боржнику було встановлено строк для добровільного виконання рішення суду до семи днів з дня її винесення.

27.03.2015 р. ТОВ «Білоцерківвода» звернулось до відповідача із заявою про зупинення виконавчого провадження з тих підстав, що товариство оскаржує в касаційному порядку постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 р., а також у в'язку з тим, що фактично боржник не має на балансі майна, щодо якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №47016703.

03.04.2015 р. державним виконавцем було складено та направлено на адресу боржника - ТОВ «Білоцерківвода» вимогу № 2312, відповідно до якої боржника було зобов'язано надати у строк до 07.04.2015 р. надати документи, підтверджуючі сплату боргу, передачу предметів і вчинення дій, які зазначені в резолютивній частині виконавчого документу, а також вимагалось від боржника бути присутнім 07.04.2015 р. о 12:00 год. під час виконавчих дій за адресо: м. Біла Церква, вул. Ставищанська, 130, водозабір на р. Рось та передати витребуване майно на користь стягувача.

Зазначена вимога була отримана позивачем 06.04.2015 р.

07.04.2015 р. об 11:10 год. ТОВ «Білоцерківвода» звернулось до відповідача із заявою про відкладення вчинення виконавчих дій у зв'язку з відрядженням уповноваженої особи боржника (керівництва та начальника юридичного відділу).

У цей же день, 07.04.2015 р. до відповідача надійшла заява від стягувача - ТОВ «Новація-1» про відкладення вчинення виконавчих дій до 16:00 год. у зв'язку з неможливістю стягувача прибути раніше.

Проведення виконавчих дій відповідачем було відкладено до 16:00 год. 07.04.2015 р., про що винесено відповідну постанову від 07.04.2015 р.

07.04.2015 р. державним виконавцем Карпенко Н.В. було складено акт про передачу присудженого майна представнику стягувача - ТОВ «Новація-1», а також про відмову боржника (позивача) виконати рішення господарського суду добровільно.

08.04.2015 р. відповідачем було винесено постанову про накладення на ТОВ «Білоцерківвода» штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин у розмірі 680,00 грн.

Зазначена постанова була оскаржена позивачем до суду. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.05.2015 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2015 р., у задоволенні позову було відмовлено.

08.04.2015 р. державним виконавцем було складено вимогу № 2550, відповідно до якої від ТОВ «Білоцерківвода» вимагалось виконати рішення суду протягом трьох днів після отримання даної вимоги.

Відповідно до зворотного поштового повідомлення отримувачем зазначеної вимоги вказано Бондаренко, а датою її отримання - 21.04.2015 р.

Водночас, у матеріалах справи відсутні жодні документи, які б підтверджували, що зазначена особа (Бондаренко) дійсно є уповноваженим представником ТОВ «Білоцерківвода» та взагалі є працівником даного товариства, а отже, у суду відсутні достатні та необхідні правові підстави вважати, що така вимога була отримана позивачем.

15.04.2015 р. відповідач листом № 2648 повідомив ТОВ «Білоцерківвода» про відмову в задоволенні його заяви про зупинення виконавчого провадження, яка була складена позивачем 27.03.2015 р.

16.04.2015 р. відповідачем до Білоцерківського міського відділу ГУ МВС України в Київській області було направлено подання про вирішення питання про притягнення директора ТОВ «Білоцерківвода» ОСОБА_2 до відповідальності за ознаками злочину за ст. 382 КК України за невиконання рішення суду.

27.04.2015 р. відповідачем було прийнято постанову ВП № 47016703 про накладення на ТОВ «Білоцерківвода» штрафу в розмірі 1 360,00 грн. за повторне невиконання боржником у встановлений державним виконавцем строк рішення суду.

З мотивувальної частини зазначеної постанови вбачається, що підставою для її прийняття стало те, що боржнику - ТОВ «Білоцерківвода» державним виконавцем було направлено вимогу про виконання його зобов'язання щодо передачі витребуваного майна на користь стягувача (ані дати цієї вимоги, ані її номера не вказано), однак станом на 08.04.2015 р. будь-які документи, які б свідчили про виконання вимог державного виконавця у матеріалах справи відсутні, а ТОВ «Білоцерківвода», ухиляючись від виконання своїх обов'язків, надає недостовірну інформацію та здійснює тиск на державного виконавця, а також те, що 08.04.2015 р. боржнику було направлено вимогу про виконання рішення суду, але станом на 24.04.2015 р. будь-які документи, які б свідчили про виконання вимог державного виконавця у матеріалах справи відсутні/ Т. 2 а.с. 39-40 /.

Разом з тим, які саме дії повинен був вчинити боржник для виконання наказу Господарського суду Київської області від 24.03.2015 р. та які саме документи він мав передати державному виконавцю, що свідчили б про належне виконання ним своїх обов'язків у межах виконавчого провадження ВП №47016703, у постанові про відкриття виконавчого провадження, у вимозі державного виконавця від 03.04.2015 р. № 2312 чи в будь-яких інших матеріалах даного виконавчого провадження не зазначено.

Крім того, ані до суду першої інстанції, ані в ході апеляційного провадження апелянтом не було надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання рішення суду, надання державному виконавця недостовірної інформації і здійснення на нього тиску.

При цьому, колегія суддів зазначає, що у відповідності до приписів ст. 89 Закону № 606-XIV, тиск на державного виконавця не є правовою підставою для притягнення боржника до відповідальності в межах виконавчого провадження у вигляді штрафу за повторне невиконання рішення суду.

Судова колегія відзначає й те, що відповідно до оскаржуваної постанови від 27.04.2015 р. про накладення штрафу ТОВ «Білоцерківвода» було притягнуто до відповідальності саме за повторне невиконання рішення суду без поважних причин та накладено штраф у подвійному розмірі, тобто за правопорушення, передбачене у ч. 2 ст. 89 Закону № 606-XIV, однак в самій постанові державний виконавець посилається виключно на ч. 1 ст. 89 Закону № 606-XIV, в якій визначено зовсім інший (менший) розмір штрафної санкції та інший склад правопорушення.

Окрім цього, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду жодних доказів, які б вказували на те, що оскаржувана постанова від 27.04.2015 р. була винесена ним за наявності такої обов'язкової кваліфікаційної ознаки складу правопорушення, регламентованого ст. 89 Закону № 606-XIV, як відсутність поважних причин невиконання боржником рішення суду.

Більш того, апеляційний суд відзначає, що 08.06.2015 р. відповідачем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 47016703 у зв'язку з фактичним виконанням рішення суду, в якій, зокрема зазначено, що про факт прийняття об'єктів, зазначених у резолютивній частині виконавчого документа директором ТОВ «Новація-1» свідчить акт державного виконавця від 07.04.2015 р.

Тож, в зазначеній постанові державним виконавцем встановлено, що станом на 07.04.2015 р., тобто до винесення оскаржуваної постанови від 27.04.2015 р. про накладення штрафу, рішення суду вже було виконано, а отже, фактично до позивача було застосовано штрафні санкції за невиконання раніше виконаного судового рішення.

Крім того, судова колегія встановила, що 24.06.2015 р. постановою Вищого господарського суду України було скасовано рішення Господарського суду Київської області від 29.10.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015р., на виконання якої Господарським судом Київської області було видано наказ від 24.03.2015 р., що став підставою для відкриття виконавчого провадження ВП №47016703., а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вищевикладені докази у їх сукупності, у відповідності до вимог ст. 86 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку були відсутні належні та необхідні правові підстави для притягнення позивача до відповідальності за повторне невиконання рішення суду без поважних причин, а відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови від 27.04.2015 р. про накладення штрафу було порушено вимоги ч. 2 ст. 89 Закону № 606-XIV.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання боржником документів, які б вказували на фактичне виконання рішення суду, щодо його ухилення від виконання своїх обов'язків у межах виконавчого провадження, щодо тиску на державного виконавця та надання недостовірної інформації є необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Отже, дослідивши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, а отже, апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів правомірності оскаржуваної постанови від 27.04.2015 р. та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення адміністративного позову та вважає, що судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на це, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга районного відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу районного відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 26.11.2015 р.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.