Справа № 807/239/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/8278/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Мікули О.І.,
суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі за позовом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області до Виноградівської районної ради, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Позивач - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області звернулося в суд з позовом до відповідача- Виноградівської районної ради, третьої особи- Закарпатський обласний військовий комісаріат, в якому просило визнати протиправними дії посадових осіб районної ради з підготовки до розгляду, розгляду, голосування та прийняття рішення Виноградівської районної ради № 469 від 27 листопада 2014 р. «Про вжиття заходів щодо відновлення діяльності районного військового комісаріату» та скасування рішення Виноградівської районної № 469 від 27 листопада 2014 р. «Про вжиття заходів щодо відновлення діяльності районного військового комісаріату».
Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що під час підготовки і проведення двадцять шостої сесії Виноградівської районної ради шостого скликання її посадовими особами порушено норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту роботи районної ради шостого скликання, затвердженого рішенням районної ради від 30 грудня 2010 р. № 26, які передбачають процедуру підготовки, обговорення та прийняття рішень органами місцевого самоврядування; рішення Виноградівської районної ради № 469 від 27 листопада 2014 р. «Про вжиття заходів щодо відновлення діяльності районного військового комісаріату» не відповідає за змістом тексту рішення, яке було проголосоване депутатами районної ради; таке є неправомірним, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна», вимогам Типового договору оренди відповідного майна, затвердженого Фондом державного майна України та Договору оренди № 11/14 від 08 січня 2014 р. укладеного між Відділом з питань приватизації майна в районі та Управлінням Закарпаттярибоохорона. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, представник відповідача подав до суду заперечення на апеляціну скаргу та заяву про розгляд справи у їх відсутності, тому з врахуванням вищенаведеного суд відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.
Заслухавши суддю- доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що головою Виноградівської районної ради 01 липня 2014 р. після отримання районною радою клопотання т.в.о. військового комісара Іршавсько-Виноградівського об`єднаного районного військового комісаріату майора ОСОБА_1 від 25 червня 2014 р. № 1246 була проведена нарада з зацікавленими сторонами, в тому числі за участі начальника Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області ОСОБА_2 .
Учасниками наради здійснювався виїзд на місце можливого розміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його створення за адресою АДРЕСА_1 . Також учасниками наради, на той час, було попередньо погоджено необхідність надання в користування нежитлових приміщень комунальної власності для потреб військового комісаріату. Тоді ж обстежувалися нежитлові приміщення, які можуть бути надані Управлінню охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області.
25 вересня 2014 року головою Виноградівської районної ради прийнято розпорядження «Про скликання двадцять шостої сесії районної ради шостого скликання» № 32.
На засіданнях ради 07 листопада 2014 року та 27 листопада 2014 року розглядалось, зокрема, питання «Про вжиття заходів щодо відновлення діяльності районного військового комісаріату». Прийнятим відповідачем рішенням від 27 листопада 2014 року № 469 передбачено, зокрема, «не продовжувати дію договорів оренди на новий термін з Управлінням охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області...».
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Виноградівська района рада при винесенні 27 листопада 2014 року рішення №469 «Про вжиття заходів щодо відновлення діяльності районного військового комісаріату» діяла в межах та у спосіб встановлений законодавством України.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з положеннями п.20 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання: щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Ч.5 ст.60 вищезгаданого Закону передбачає, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Згідно з ч.8 вищезгаданої статті право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Процедура прийняття рішення Виноградівською районною радою передбачена її Регламентом.
Проаналізувавши статті Регламенту роботи районної ради шостого скликання, затвердженого рішенням районної ради від 30 грудня 2010 року №26, на порушення яких покликається позивач, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Районною радою та її виконавчим апаратом при підготовці та прийнятті рішення № 469 від 27 листопада 2014р. «Про вжиття заходів щодо відновлення діяльності районного військового комісаріату» не було допущено порушень Регламенту районної ради, оскільки наявні відповідні проекти рішень, де висвітлювалося вказане питання, такий проект включався до порядку денного на розгляд та проголосований відповідно депутатами районної ради, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з протоколів двадцять шостої сесії районної ради шостого скликання (а.с. 11), порядком денним та регламентом роботи сесії (а.с.9), випискою з протоколу засідання постійної комісії (а.с.8), а тому оскаржуване рішення прийнято та підписано уповноваженим органом та її посадовою особою в межах та в спосіб встановлений законом та відповідно до Регламенту роботи районної ради шостого скликання.
Згідно з ч.4 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районна рада, діючи від імені територіальних громад сіл, селищ міста району та здійснюючи управління об`єктом їхньої спільної власності, забезпечує задоволення спільних потреб територіальних громад.
Ч.4 ст. 43 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що органи місцевого самоврядування забезпечують районні (міські) військові комісаріати службовими будинками, підсобними господарськими приміщеннями і приміщеннями для призовних пунктів (дільниць) згідно із законодавством.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень має право та в його компетенцію входить прийняття рішень щодо майна, яке перебуває у комунальній власності. Крім того, враховуючи ситуацію в державі пов`язану з проведенням антитерористичної операції, відновленням призову на строкову військову службу, збільшення чисельності Збройних сил України, необхідності створення належних умов для проведення мобілізації, районна рада як представницький орган місцевого самоврядування прийняла оскаржуване рішення зважаючи на обґрунтовану необхідність відновлення діяльності Виноградівського районного військового комісаріату. Клопотанням військового комісаріату конкретизовано потребу у нежитлових приміщеннях саме за адресою АДРЕСА_1 .
Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що в Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенті роботи районної ради шостого скликання відсутні зобов`язуючі норми щодо запрошення невизначеного кола осіб на сесію, зокрема, у данному випадку позивача, є норми, які зобов`язують оприлюднювати в ЗМІ та на офіційному сайті інформацію про час та місце проведення сесій ради депутатів, які є відкритими, а тому покликання апелянта на відсутність його особистого запрошення на сесію, як на порушення його прав, є безпідставним, оскільки ніхто не забороняв представникові позивача бути присутнім на пленарних засіданнях чи засіданнях постійної комісії.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Виноградівська района рада при прийнятті рішення 27 листопада 2014 року №469 «Про вжиття заходів щодо відновлення діяльності районного військового комісаріату» діяла в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством України.
Крім того, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що, розглядаючи цю адміністративну справу, такий виходив з того, що предметом оскарження є виключно дії та рішення суб`єкта владних повноважень, а саме: дії посадових осіб районної ради з підготовки до розгляду, голосування та прийняття рішення Виноградівської районної ради № 469 від 27 листопада 2014 року, а також його скасування, відповідна правова оцінка в межах вказаної справи надавалась судом виключно щодо питання дотримання посадовими особами районної ради вимог законодавства та процедури прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, а також його відповідність встановленим нормам Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту роботи районної ради шостого скликання, затвердженого рішенням районної ради від 30 грудня 2010 р. № 26, які передбачають процедуру підготовки, обговорення та прийняття рішень органами місцевого самоврядування, що узгоджується з приписами ч.3 ст.2 КАС України, а тому покликання апелянта на те, що відповідач фактично порушив його права щодо продовження терміну дії договору оренди приміщення, як особи яка має переважне право на його продовження перед іншими особами, а також відповідач, приймаючи рішення, не продовжувати договір оренди на новий термін, районна рада не вирішила питання про відшкодування затрат понесених ним на проведення капітального та поточного ремонтів, не приймаються до уваги, оскільки з таких підстав вказаний спір знаходиться поза межами юрисдикції адміністративного суду та повинен вирішуватися в порядку господарського судочинства.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року у справі № 807/239/15 без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик