Справа № 826/4763/13-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/47264/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної екологічної інспекції м. Києва (надалі - Інспекція) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року у справі

за позовом Спільного українсько-німецького підприємства у формі ТОВ "Міжнародний автомобільний сервіс, ЛТД" (надалі - підприємство)

до Головного державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища м. Києва Павленка Віктора Вікторовича

про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Підприємство звернулося з позовом про визнання протиправним та скасування в повному обсязі рішення відповідача №16 від 14.03.2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року, позов задоволено частково. Скасовано рішення Інспекції №16 від 14 березня 2013 року в частині тимчасової з 20 березня 2013 року заборони (зупинення) діяльності підприємства за адресою: 04214, м. Київ, Оболонський район, вул. Північна, 1-А та покладення на підприємство обов'язку отримати та представити до Інспекції дозвіл на розміщення відходів у 2013 році та ліміт на утворення та розміщення відходів на 2013 рік. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення судів в частині задоволення позову мотивовані тим, що позивач не відноситься до переліку власників відходів, яким необхідно одержати ліміти на утворення та розміщення відходів.

Інспекція, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову та прийняти нове про відмову у позові в цій частині.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Інспекцією проведено перевірку позивача на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, про що складено Акт №08/152а від 06.02.2013 року. Відповідно до висновків акту в процесі господарської діяльності позивача утворюються відходи різного морфологічного складу та класу небезпеки, (лампи люмінесцентні, відпрацьовані мастила, акумуляторні батареї та ін., які відносяться до І-ІП класу небезпеки; відходи вторинної сировини та інші відходи).

На підставі Акту перевірки Інспекцією прийнято рішення №16 від 14.03.2013 року відповідно до якого, зокрема, тимчасово з 20.03.2013 року заборонено (зупинено) діяльність підприємства, а підприємство зобов'язано отримати та представити до Державної екологічної інспекції у м. Києві дозвіл на розміщення відходів у 2013 році, ліміт на утворення та розміщення відходів на 2013 рік.

Відповідно до пункту 10 Порядку розроблення, затвердження і перегляду лімітів на утворення та розміщення відходів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 1998 р. N 1218 місцеві державні адміністрації за погодженням з органами Мінекоресурсів на місцях до 1 лютого поточного року визначають перелік власників відходів, яким необхідно одержати ліміти на утворення та розміщення відходів на наступний рік (крім власників, які звільняються від одержання таких лімітів).

Органи Мінекоресурсів на місцях, відповідно до пункту 11 цього Порядку до 1 березня поточного року надсилають на адреси власників відходів повідомлення про необхідність подання на погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів на наступний рік.

Суди попередніх інстанцій встановили, що підприємству відповідне повідомлення про подання на погодження проектів лімітів на утворення та розміщення відходів не надсилалось.

З огляду на наведені положення Порядку суди обґрунтовано зазначили, що отримання дозволу на розміщення відходів та затвердження лімітів на утворення і розміщення відходів не є обов'язковим для всіх без виключення суб'єктів господарювання, цьому передує обов'язок Мінекоресурсів вчинити певні дії, а саме визначити перелік суб'єктів, які мають отримати ліміти, визначити спеціальні місця для розміщення відходів, надіслати повідомлення таким суб'єктам.

За викладеного судами зроблено правильний висновок про невідповідність прийнятого Інспекцією рішення вимогам частини 3 статті другої КАС України та обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без змін, якщо визнає, що суд не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції м. Києва залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2013 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст. 237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець