Справа № 335/10991/15-а
Суддя: Гашук К. В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Гашук К.В., розглянувши у скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
27 жовтня 2015 року ОСОБА_1 , через представника адвоката Гребенщікова А.Г. звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він у період з 01.08.1975 року по 10.06.2005 року проходив військову службу у Збройних Силах України. Звільнений з військової служби з 10.06.2005 року, на час звільнення мав вислугу 29 повних років в календарному обчисленні та військове звання «майор». З 11.06.2005 року Запорізьким обласним військовим комісаріатом йому призначено пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року. З 01.01.2007 року по 01.04.2015 року виплата пенсії здійснювалася ГУ ПФУ в Запорізькій області. Проте, з 01.04.2015 року відповідачем без будь-яких письмових чи усних повідомлень, йому було припинено виплату пенсії.
У зв`язку із зазначеним, 08.06.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії. 18.06.2015 року ГУ ПФУ в Запорізькій області було надано відповідь № 394/У-9, якою у поновленні пенсії було відмовлено з посиланням на зміст частини 4 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, а також на той факт, що він працює на державній службі.
Посилаючись на те, що дії відповідача щодо припинення виплати пенсії є незаконними, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити йому з 01.04.2015 року виплату призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Ухвалою суду від 27.10.2015 року відкрито скорочене провадження у справі.
Відповідач надав суду заперечення проти позову, у яких вказав, що виплата пенсії позивачу тимчасово зупинена на виконання вимог ч. 4 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІІ, відповідно до якої, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Оскільки пенсія позивачу призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і він працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» виплата пенсії йому була зупинена правомірно. Системний аналіз Закону № 213 підтверджує правомірність зупинення виплати пенсії позивачу на період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 рік, оскільки ч. 5 розділу І цього Закону вносить зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу», а отже ч. 5 розділу ІІІ цього Закону не може одночасно скасовувати цю статтю. Таким чином для повного скасування норм щодо пенсійного забезпечення державних службовців необхідно прийняття відповідного спеціального Закону. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, надані суду заперечення, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 11 червня 2005 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
З 20.04.2011 року по теперішній час позивач працює на посаді головного спеціаліста відділу цивільного захисту населення та дій надзвичайних ситуаціях Управління з питань попередження надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Запорізької міської ради та є державним службовцем.
З 1 квітня 2015 року відповідачем виплату вказаної вище пенсії позивачу припинено з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213), яким внесені зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262) в редакції Закону № 213, яка набрала чинності з 1 квітня 2015 року, і яка на час розгляду справи не визнана такою, що не відповідає Конституції України, тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.
Станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв`язку з чим відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії позивачу.
Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.
Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року прийнятий не був, у зв`язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.
З 1 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв`язку з чим передбачені статтею 54 Закону № 2262 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.
З огляду на вказане суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 2262 підлягає відновленню у зв`язку з відсутністю зазначених у статті 54 вказаного Закону підстав для її невиплати. При цьому, поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.
За таких обставин суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Крім того, позивач ОСОБА_1 при подачі позову звільнений від сплати судового збору. За таких підстав судовий збір підлягає віднесенню на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9-12, 94, 158, 160-163, 167, 183-2 КАС України, суддя, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відновити з 1 червня 2015 року виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
В задоволенні іншої частини позову відмовити.
Судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок віднести на рахунок держави.
Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: К.В.Гашук