Справа № 2а-1824/10
Суддя: Рябова О. Д.
Дата ухвалення: 2010-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпровський районний суд м.Херсона
П О С Т А Н О В А

26 листопада 2010 року Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді Рябової О.Д.,

при секретарі Дроздовій Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовом ОСОБА_1 до головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1986 року, його віднесено до постраждалого 1-й категорії, що підтверджується посвідченням виданим 08.05.1996р. серія А № 023238, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, його визнано інвалідом III групи, що підтверджується довідкою МСЕК АР Крим від 23.10.2003р. серія 3 -05 ИК № 005800, а також інвалідом війни 3- й групи, що підтверджується посвідченням виданим -к)9.11.2007р серія II № 042451.

Позивач стверджує, що згідно з вимогами статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. № 796 - XII щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії 1986 року виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ щорічно до 5 травня інвалідам війни 3-й групи виплачується разова грошова допомога у розмірі сім мінімальних пенсій за віком.

Порушуючи вимоги законів відповідач з 2005 року не виплачує йому щорічні грошові допомоги у розмірах встановлених відповідними законами.

Постановою Комсомольського районного суду м.Херсона від 24 грудня 2008 року дії відповідача по тім же підставам за період часу з 2005 - 2008 р.р. визнані неправомірними.

ОСОБА_1 просив суд визнати дії головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області протиправними в частині відмови виплати щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації аварії 1986 року у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, встановленому статтею 48 Закону України (796-12) та зобов'язати відповідача виплатити йому вказану дорогу, виплати йому разової грошової допомоги у розмірі сім мінімальних пенсій за віком, як інваліду війни 3-й групи згідно Закону України ( 3551-12) у розмірі сіми мінімальних пенсій за віком за 2009-2010р.р.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та зробив уточнення до позивних вимог. Просив суд задовольнити його вимоги тільки за 2010 рік. Звернув увагу суду, на те що незаконні та не справедливі дії відповідача нанесли йому ще і моральні страждання.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, загальна мотивація яких , зведена к тому, що фінансування вказаних щорічних виплат у розмірах, встановлених законодавством, відповідними законами про державний бюджет на 2009 2010р.р.не здійснювалось. Право позивача на отримання цих щорічних грошових виплат представником відповідача не заперечувалось. Просив суд розглянути справу по суті без його участі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають

задоволенню у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 4 6 Конституції України (254к/96-ВР) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ).

За змістом статті 4 8 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. № 796 - XII щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії 1986 року виплачується у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ щорічно до 5 травня інвалідам війни 3-й групи виплачується разова грошова допомога у розмірі сім мінімальних пенсій за віком.

Вихідним критерієм обрахунку разової допомоги виступає мінімальна пенсія за віком, яка згідно зі ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (1058-4) встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність. Положення частини З статті 28 Закону (1058-4) не є перешкодою для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки частиною 1 цієї статті передбачено лише один мінімальний розмір пенсії за віком. Відповідно до вимог ч.З ст. 4 6 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 жовтня встановлено у розмірі 723 грн., з 1 грудня - 734 гривні, з

розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі з 01.10. - 907 грн., з 01.12.2010р - 922грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №І0-рп/2008 щодо відповідності Конституції України

(конституційності) окремих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі п. 28 розділу 11, яким статті 48 -50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в іншій редакції.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України (254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та.,.законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (2747-15.) у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України (254к/96-ВР), закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому

правовому акту суд застосовує правовий акт, який м4? вищу

*

юридичну силу.

Згідно статті 17 ч.І Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у ст. 1 ч.І Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатися як «майнові права» і, таким чином, як власність.

Тому при розгляді справи «Кечко проти України» (заява №63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення суду).

У зв'язку із цим Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів закону України відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим, та Закону України «Про Державний бюджет» на

відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як Іех зресіаііз.

Законом України « Про Державний бюджет на 2010 рік» дії норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок -Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ не зупинялись, зміни до вказаних законів не вносились. Норми вказаних законів діють на час розгляду справи, оскільки іншим законодавчим актом не зупинені та не змінені.

Таким чином, відмова відповідача виплатити позивачу

відповідні грошові допомоги у розмірах встановлених законом додаткової є протиправною, так як не відповідає нормам як національного законодавства так і міжнародного - ст.1 ч.І Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною законодавства України, і практиці Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 19, 22, 46, 64, 95 Конституції України, статтями 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус

ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» статтями 8, 9, 11, 12, 19, 69, 71, 86, 158, 159, 161, 162, 163 Кодексу Адміністративного судочинства України,-

постановив:

- Адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області задовольнити.

Визнати дії головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області в частині відмови ОСОБА_1 у виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації аварії 1986 року, протиправною.

Визнати дії головного управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області в частині відмови ОСОБА_2 у виплаті йому, як інваліду війни 3-й групи, разової грошової допомоги за 2010 рік у розмірі семи

мінімальних пенсій за віком, протиправною

Зобов'язати головне управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації аварії 1986 року.

Зобов'язати головне управління праці та соціального захисту населення в Херсонській області здійснити ОСОБА_1

виплату, як інваліду війни 3-й групи, разової грошової допомоги за 2010 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м.Херсона шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня отримання її копії.

Суддя Рябова О.Д.