Справа № 813/6128/14
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року Справа № 813/6128/14

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого - судді Кузана Р.І.,

судді Грень Н.М.,

судді Кухар Н.А.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника:

відповідача 2 Смолинець М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, Державної казначейської служби України, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати дії Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови в оформлені закордонного паспорту неправомірними та скасувати дану відмову, а саме лист від 17.03.14р. № Ш-3;

- у разі визнання вищезазначених дій Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області неправомірними, зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області оформити та видати закордонний паспорт на основі документів поданих, а саме долучених до скарги від 19.03.14р.;

- визнати вимогу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо сплати платежів за «Паспорт громадянина України для виїзду за кордон», крім державного мита в сумі 170 гривен неправомірними;

- стягнути на підставі статті 56 Конституції України з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на користь позивача завдану моральну шкоду в сумі 50000 Євро, що дорівнює 1 000 000 гривен на 27.08.14р., ця прив'язка обумовлена девальвацією національною валюти через ведення в оману та порушення права позивача на пересування, права на проведення досконалого розгляду звернення, нечесне та неповажне ставлення до вимог ОСОБА_1 зі сторони співробітників;

- вирішити питання щодо покладання судових витрат на Відповідача;

- зобов'язати Відповідача повернути Квитанцію про оплату держмита №12/62271 від 18.02.14р. ПАТ «Банк «Київська Русь» не повернуто, а саме не долучено до Листа від 17.03.14р. № Ш-3.

В обґрунтування позовних вимог посилається на Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну» та Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №231 від 31.03.95р. Зазначив про неправомірність відмови відповідача у прийнятті документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон за тим пакетом документів, який визначений чинним законодавством, а також вимоги про сплату 120 грн. та 87,15 грн., передбачених постановами Кабінету Міністрів №795 від 04.06.07р. та №1098 від 26.10.11р. Окріми того, вказаними діями Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області позивачу нанесено моральну шкоду, яку просить стягнути з Державної казначейської служби України.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Просив такий задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 1 - Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судовому засіданні участі повноважного представника не забезпечив. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника та письмові заперечення, зміст яких полягає в наступному. Адміністративна послуга з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон передбачає видачу бланка та надання відповідних консультативних послуг. У зв'язку з цим дії відповідача щодо відмови у видачі позивачу закордонного паспорта вважає правомірними. З цих підстав просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти позовних вимог до Державної казначейської служби України заперечила у зв'язку з безпідставністю та необґрунтованістю таких. Просила в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 в лютому 2014 року звернувся до Сихівського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області з заявою на оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Позивачем для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон були надані наступні документи: заява-анкета; паспорт громадянина України; копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, квитанцію про сплату державного мита в розмірі 170,00 грн. №12/6227 від 18.02.13р., копія відповіді прокурора Сихівського району.

Сихівський районний відділ у м. Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області повідомив позивача, що оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон не розпочато, оскільки позивачем не було здійснено всіх передбачених оплат. А саме, не подано доказів оплати вартості послуг ДМС -87,15 грн. та вартість бланку паспорта - 120,00 грн.

Позивачем подано до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області скаргу на вищевказані дії працівників Сихівського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, у якій ОСОБА_1 просив Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області прийняти долучені для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон документи та розпочати оформлення паспорту.

Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області надіслано відповідачу лист-відповідь від 17.03.14р. №Ш-3 на вказану скаргу, яким повернуто долучені позивачем документи та повідомлено про необхідність додаткової оплати послуг та вартості бланку паспорта.

Позивач не погодившись із такими діями органів Державної міграційної служби України та зазначеною відповіддю звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" врегульовано порядок реалізації права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок.

Згідно з ст. 1 Закону громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну.

Документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України").

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон провадиться громадянам України, які постійно проживають в Україні і досягли 18-річного віку, - за особистим клопотанням про отримання паспорта або через своїх законних представників до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства. Порядок оформлення, видачі, обміну, повернення, вилучення, знищення, визнання недійсним паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспорта громадянина України для виїзду за кордон виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Статтею 7 цього Закону передбачено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію положень вищезазначеного Закону Кабінет Міністрів України постановою від 31 березня 1995 року № 231 прийняв Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення (надалі Правила).

Пунктом 10 згаданих Правил затверджено вичерпний перелік документів, необхідних для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон. А саме, для оформлення паспорта особою подаються наступні документи:

- заява-анкета встановленого зразка;

- паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається);

- копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи;

- дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

- квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Справляння державного мита за видачу паспорта передбачено пунктом 9 Правил №231.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 "Про державне мито" (далі - Декрет) платниками державного мита на території України є фізичні та юридичні особи за вчинення в їхніх інтересах дій та видачу документів, що мають юридичне значення, уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита належить, зокрема, державне мито за видачу громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон або продовження строку його дії у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 10 х 17 грн. (статті 2, 3 Декрету).

З матеріалів справи слідує, що позивач - ОСОБА_1 надав до Сихівського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області усі необхідні документи для оформлення паспорта, які передбачено п. 10 Правил та квитанцію про сплату державного мита в розмірі 170 грн. Однак, позивачу відмовлено у прийнятті документів для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон за тим пакетом документів, а саме зобов'язано сплатити 120 грн. за вартість бланку паспорта та 87,15 грн., за надання відповідачем платних послуг.

Постановою КМУ № 795 від 04.06.07р. (в редакції постанови КМУ від 26.10.11р. № 1098) затверджено Перелік платних послуг, які надаються підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби, і розмір плати за їх надання.

Пунктом 27 постанови КМУ № 795 встановлено плату за надання послуги з оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон в розмірі 87,15 грн.

Посилання відповідача 1 на постанову КМУ від 26.10.11р. N 1098 є необґрунтованими, оскільки порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон регламентовано Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" у межах та на виконання якого постановою КМУ № 231 від 31.03.95р. затверджено Правила оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. Ні вказаним Законом, ні зазначеними Правилами не визначено обов'язок особи сплачувати будь-які інші платежі під час оформлення та видачі паспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1098 від 26.10.11р. затверджено Порядок надання підрозділами Міністерства внутрішніх справ та Державної міграційної служби платних послуг.

Вказаним Порядком визначено перелік послуг, які можуть надаватися Міністерством внутрішніх справ та Державної міграційної служби.

Відповідно до п. 2 Порядку послуги надаються за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб.

Аналіз вказаної постанови КМУ свідчить про те, що платні послуги можуть бути надані за заявою особи, тобто за наявності у неї бажання отримати таку послугу.

Судом встановлено, що позивач не давав згоди на отримання від відповідача платних послуг, передбачених Постановою КМУ № 1098 від 26.10.11р., а тому відсутні підстави вимагати додаткової оплати таких послуг.

Сплата установленого Декретом державного мита покриває вартість витрат, пов'язаних із учиненням відповідачем дій щодо видачі громадянам України закордонного паспорта на право виїзду за кордон (у тому числі й вартість бланка). Тому орган Державної міграційної служби України не вправі вимагати повторної оплати тих самих дій (послуг) на підставі іншого нормативно-правового акта.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2013 року у справі №21-416а13.

Підсумовуючи наведене, суд підкреслює, що порядок оформлення та видачі паспорта визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та Правилами оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, а тому органи Державної міграційної служби України не вправі вимагати у позивача будь-які інші документи (платежі) окрім тих, що зазначені у вказаному Законі та Правилах .

Як встановлено судом, позивач за оформленням та видачею паспорта звертався до Сихівського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області. ОСОБА_1 відмовлено у оформленні і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, у зв'язку з чим він звертався до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області зі скаргою. З огляду на викладені обставини, судом встановлено, що права позивача фактично порушені Сихівським районним відділом у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, як структурним підрозділом відповідача 1.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що дії Сихівського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо вимоги про сплату додаткових платежів та відмови цих підстав в оформленні ОСОБА_1 паспорта громадянина України для виїзду за кордон, вчинені без урахування вимог ЗаконуУкраїни «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» і Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення.

Разом з цим суд зазначає, що скарга подана до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області не може бути підставою прийняття документів для оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оскільки Законом чітко встановлений перелік документів які подаються для такого оформлення. Скарга, в свою чергу, не відноситься до такого переліку. Позивачем у своєму зверненні до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області не подано відповідної заяви , що свідчить про відсутність порушень у діях Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись вказаною нормою та положеннями ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає можливим вийти за межі позовних вимог визнавши протиправними дії Сихівського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в прийнятті заяви на оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з підстав несплати вартості послуги за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон та вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон, оскільки саме Сихівським районним відділом у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області порушено права позивача.

Щодо позовних вимог про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області оформити та видати закордонний паспорт на основі документів поданих, а саме долучених до скарги від 19.03.14р., суд зазначає таке.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.80р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Вищий адміністративний суду України в постанові від 21.10.10р. № П-278/10, зазначив, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, що визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що вказані позовні вимоги, є втручанням у дискреційні повноваження відповідача, відтак позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги про стягнення на підставі статті 56 Конституції України з Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 50000 Євро, що дорівнює 1 000 000 гривен на 27.08.14р.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статей 23 та 1167 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення моральної шкоди протиправними діями відповідача при наданні відповіді щодо виділення йому грошової допомоги.

Оскільки суд з викладених вище мотивів дійшов висновку про відсутність порушень зі сторони Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, доводи позивача про завдання йому моральної шкоди не підтверджені належними та допустимими доказами. Тому позов і в цій частині є безпідставним.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області повернути Квитанцію про оплату держмита від 18.02.14р. №12/62271 ПАТ «Банк «Київська Русь»».

Суд зазначає, що зі змісту листа від 17.03.14р. № Ш-3 слідує, що долучені до скарги документи повернуто разом з наданою Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області відповіддю. Вказане свідчить, що ОСОБА_1 повернуто вищезгадану квитанцію про оплату держмита від 18.02.14р. №12/62271 ПАТ «Банк «Київська Русь»». Доказів протилежного позивачем суду не подано. Відтак підстави для задоволення адміністративного позову в цій частині відсутні.

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що ухвалою суду від 07.08.15р. позивача звільнено від сплати судового збору, позивачем такий не сплачувався, відсутні підстави для стягнення на його користь судового збору з відповідача.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Сихівського районного відділу у м.Львові Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в прийнятті заяви на оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон, з підстав несплати вартості послуги за оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон та вартості бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя Кузан Р.І.

Суддя Грень Н.М.

Суддя Кухар Н.А.