Справа № 2а-119/12/0970
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2012-01-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2012 р. Справа № 2a-119/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Кузишин Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: обласного комунального підприємства " Західбудсервіс"

до відповідача: відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції

про скасування постанови від 12.12.2011 року про арешт коштів боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство "Західбудсервіс" (далі - позивач) звернулося з позовом до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції (далі - відповідач), в якому просить скасувати постанови від 12.12.2011р. про арешт коштів боржника.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не враховано те, що обмеження можливості комунального підприємства користуватися та розпоряджатися власними коштами може призвести до незворотніх наслідків, не дає можливості ведення поточної господарської діяльності, проведення розрахунків з кредиторами, виплати заробітної плати працівникам та може призвести до банкрутства підприємства.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача повторно в судові засідання 13.01.2011 року та 24.01.2011 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин суд вбачає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2а-4385/08/0970 виданого 18.06.2009 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом щодо зобовязання обласне комунальне підприємство "Західбудсервіс" виконати обовязкові вимоги контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області від 15.02.2008 року №09-06-14/808 про усунення порушень виявлених ревізією в частині відшкодування нестачі незавершеного будівництва на суму 5770 грн., перерахування до Державного бюджету України коштів за заподіяну шкоду в сумі 8080 грн., відшкодування зайво виплаченої заробітної плати, премій та матеріальної допомоги в сумі 1690 грн., нарахування, виплату заробітної плати та компенсацій за невикористану відпустку колишньому директору ОСОБА_1 в сумі 7790 грн., проведення взаєморозрахунків з державними цільовими фондами на загальну суму 3000 грн., зменшення вартості робіт на суму 3060 грн. та перерахування їх головному управлінню архітектури та житлово-комунального господарства Івано-Франківської області.

Заступником начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції 12.12.2011 року винесено постанову про арешт коштів боржника обласного комунального підприємства "Західбудсервіс" у межах суми 29390,00 грн., що містяться на всіх рахунках у Ів-Фр. ФАТ "Брокбізнесбанк", ПАТ "Креді ОСОБА_2", ПАТ "Укрсоцбанк" (а.с. 10).

Дана постанова винесена з тих підстав, що боржник виконавчий документ в добровільному порядку, в повному обсязі та в строк встановлений державним виконавцем не виконано.

При цьому суд звертає увагу на те, що позивач безспірно визнає наявність такого боргу та має намір його сплати. Дані твердження позивачем відображені в адміністративному позові. Однак позивач не зазначає з яких підстав борг в добровільному порядку ним не сплачено.

Крім того, позивач оскаржуючи вказану постанову про арешт коштів боржника не вказує на незаконні дії відповідача чи про будь-які порушення вимог законодавства при її винесенні, а просить скасувати постанову з тих підстав, що нею обмежена можливість користуватися та розпоряджатися власними коштами, ведення поточної господарської діяльності, проведення розрахунків з кредиторами, виплати заробітної плати працівникам та може призвести до банкрутства підприємства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" із змінами та доповненнями.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з вимогами ст. 55 даного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Положеннями ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Також, частиною 3 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, враховуючи матеріали адміністративної справи та зазначені норми Закону України "Про виконавче провадження" та КАС України, суд констатує, що відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції правомірно вжив заходів до позивача щодо примусового виконання рішення суду шляхом арешту коштів що містяться на банківських рахунках.

При цьому, підстави на які посилається позивач не є достатніми для скасування оскаржуваної постанови, оскільки ним не надано суду будь - яких доказів про те, що банківські рахунки зазначені постановою є захищеними рахунками цільового призначення у відповідності до бюджетного законодавства чи відкриті для виплати заробітної плати.

Суд вважає необхідним також зазначити, що відповідачем постанову від 12.12.2011 року про арешт коштів боржника винесено з тих підстав, що боржник виконавчий документ в добровільному порядку, в повному обсязі та в строк встановлений державним виконавцем не виконав. Водночас виконавче провадження стосується виконання виконавчого листа про зобовязання обласне комунальне підприємство "Західбудсервіс" виконати обовязкові вимоги контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області, в тому числі щодо нарахування, виплати заробітної плати та компенсацій за невикористану відпустку, перерахування до Державного бюджету України коштів за заподіяну шкоду, проведення взаєморозрахунків з державними цільовими фондами тощо.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: Грицюк П.П.

Постанова складена в повному обсязі 27.01.2012 року.