Справа № 816/3349/15
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р.Справа № 816/3349/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П., Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2015р. по справі № 816/3349/15

за позовом ОСОБА_1

до начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Лубенського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області /надалі - начальник УМВС в Полтавській області/ в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, прийнятих судом, просив суд: визнати неправомірним та скасувати наказ начальника УМВС в Полтавській області № 753 від 13.07.2015 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності"; визнати неправомірними та скасувати накази № 467 від 07.08.2015 та № 487 від 21.08.2015 в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ згідно п. є статті 64 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України; зобов'язати начальника УМВС в Полтавській області звільнити ОСОБА_1 відповідно до висновку ВЛК на підставі свідоцтва про хворобу № 374-С від 14.08.2015 за станом здоров'я та провести повний розрахунок відповідно до п. 1.18 Інструкції про виплату грошового забезпечення особам РНС ОВС з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу; зобов'язати Лубенський МВ УМВС виплатити компенсацію за невикористану відпустку відповідно до статті 56 Положення про проходження служби в ОВС; стягнути з УМВС в Полтавській області 17 507 грн. 28 коп. моральної шкоди.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2015 року до участі у справі в якості відповідачів залучено Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області /надалі - УМВС України в Полтавській області/, Лубенський міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області /надалі - Лубенський МВ УМВС України в Полтавській області/ /а.с. 80/.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто із Лубенського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 1 958 грн. 60 коп. (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят вісім гривень шістдесят копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального та процесуального права, позивач просить постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2015 року скасувати та прийняти нове рішення, яким: - визнати неправомірними та скасувати: наказ УМВС України в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 753 від 13.07.2015; та накази УМВС України в Полтавській області "по особовому складу": № 467 о/с від 07.08.2015, №487 від 21.08.2015, в частині, що стосується ОСОБА_1; - поновити його в органах внутрішніх справ на посаді, - старший інспектор дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС України в Полтавській області з 15.08.2015р.; - стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2015 року по день фактичного розрахунку; стягнути заробіток за час вимушеного прогулу з 15.08.2015р., по день поновлення в ОВС; стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 17 507 грн. 28 коп.; зобов'язати начальника управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, управління міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, звільнити його відповідно до висновку ВЛК на підставі свідоцтва про хворобу № 374-С від 15.08.2015 року за ст. 64 пункт "б" - за станом здоров'я.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції приписів ч. 2 ст. 19, ч. 3 ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 2, ч. 3 ст. 4, ст. 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", ст.ст. 43, 252 Кодексу Законів про працю України, ст.. 2, ст. 12, ч. 1, ч. 10, ч. 15 ст. 14, ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, ч. 1 ст. 18 Закону України "Про міліцію", п. 10, пп. "є" п. 64 Положення про проходження особовим складом органів Внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України РСР № 114 від 29.07.1991 року, п. 1.1.8, п. 2.2.5 Інструкції про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу ОВС, , затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499, ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, що призвело до неправильного вирішення справи, а також на доводи та обставини викладені в апеляційній скарзі.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції (ч. 4 ст. 195 КАС України).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1, з 13.09.2004 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 08.09.2010 обіймав посаду старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району), що підтверджується даними послужного списку, копія якого знаходиться у матеріалах справи /а.с. 48 - 53/.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 23.06.2015 № 321 о/с дск "Про відрядження працівників УМВС України в Полтавській області для участі в проведенні антитерористичної операції та повернення з відрядження" відряджено з 25 червня по 26 липня 2015 року до м. Костянтинівка з табельною вогнепальною зброєю (ПМ) та автоматичною зброєю ряд працівників УМВС України в Полтавській області, в тому числі, капітана міліції ОСОБА_1 (М-253164), старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) /а.с. 6/.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 03.07.2015 № 638 "Про призначення та проведення службового розслідування" у зв'язку із надходженням 02.07.2015 до УМВС від старшого зведеного УМВС України в Полтавській області, відрядженого до зони проведення АТО м. Костянтинівка, Донецької області, майора міліції ОСОБА_3 інформації про затримання працівниками ВСП ЗС України двох працівників зведеного загону УМВС, які під час несення служби відкрили хаотичний вогонь із автоматичної зброї у бік населених пунктів, призначено за вказаним фактом службове розслідування /а.с. 70/.

Пунктом 3 зазначеного наказу капітана міліції ОСОБА_1 згідно зі статтею 17 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України відсторонено від виконання службових обов'язків із збереженням посадового окладу, окладу за спеціальне звання, надбавки за вислугу років, інших надбавок і доплат, крім премії.

10.07.2015 комісією, призначеною для проведення службового розслідування, складено висновок службового розслідування за відомостями заступника начальника РМГБОП УМВС України в Полтавській області майора міліції ОСОБА_3 щодо затримання працівниками ВСП ЗС України двох працівників міліції зведеного загону УМВС, які в стані алкогольного сп'яніння вели хаотичний вогонь із автоматичної зброї у бік населених пунктів поблизу м. Дружківка Донецької області /надалі - висновок службового розслідування/. Висновок службового розслідування затверджено начальником УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 10.07.2015.

13.07.2015 УМВС України в Полтавській області прийнято наказ № 753 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", згідно із пунктом 1 якого за порушення службової дисципліни, недотримання статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, недотримання правил поведінки і професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виявилося в перебуванні під час служби у стані алкогольного сп'яніння та безпідставного використання автоматичної зброї, старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району), капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ /а.с. 72/.

Із вказаним наказом позивач ознайомився 17.07.2015, про що свідчить його підпис на зворотному боці наказу. При цьому судом із пояснень позивача з'ясовано, що зазначена ним дата ознайомлення " 17.06.2015" є опискою в частині місяця ознайомлення. На наказі від 13.07.2015 № 753 позивач зробив також відмітку про незгоду із наказом.

На підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 13.07.2015 № 753 та подання Лубенського МВ від 05.08.2015 УМВС України в Полтавській області видано наказ від 07.08.2015 № 467 о/с "По особовому складу", яким капітана міліції ОСОБА_1, старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району), звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (у запас за порушення дисципліни) /а.с. 73/.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 21.08.2015 № 487 о/с "По особовому складу" пункт наказу УМВС України в Полтавській області від 07.08.2015 № 467 о/с про звільнення з ОВС України за п. 64 "є" (у запас за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_1 змінено в частині дати звільнення та вислуги років, встановлено уважати його звільненим 15 серпня 2015 року, вислуга років станом на 15 серпня 2015 року складає 12 років 08 місяців 28 днів /а.с. 76/.

До трудової книжки позивача внесено запис про звільнення з органів внутрішніх справ 15.08.2015, підстава - наказ від 07.08.2015 № 467 о/с /а.с. 29/.

25.08.2015 позивач отримав трудову книжку, військовий квиток, припис для постановки на військовий облік, витяги з наказів в частині його звільнення від 07.08.2015 № 467 о/с, від 21.08.2015 № 487 о/с, про що свідчить розписка позивача, копія якої наявна у справі /а.с. 77/.

Позивач не погодився із наказами УМВС України в Полтавській області № 753 від 13.07.2015 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності"; № 467 о/с від 07.08.2015, № 487 о/с від 21.08.2015 в частині його звільнення, у зв'язку з чим звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та дійшов висновку, що оскаржувані дії та рішення відповідача в частині, що стосуються позивача, прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.

Водночас, оскільки позивачу при звільненні не виплачено грошову компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги щодо зобов'язання Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області виплатити таку компенсацію та, обираючи належний спосіб захисту прав позивача, вийшовши за межі позовних вимог з метою повного захисту прав та інтересів позивача, визнав за необхідне стягнути із Лубенського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 1 958 грн. 60 коп.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Питання пов'язані з проходження публічної служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки врегульовані спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, Законом України "Про міліцію" (чинного на час виникнення спірних правовідносин), Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114. Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, визначено Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV ( по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про міліцію", працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Відповідно до Присяги працівника органів внутрішніх справ України, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1991 року № 382, працівник органів внутрішніх справ України присягає з високою відповідальністю виконувати свій службовий обов'язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ.

В силу статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок, згідно із статтею 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 7 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такий вид дисциплінарних стягнень: звільнення з органів внутрішніх справ.

Право начальників щодо накладення дисциплінарних стягнень визначено статтею 13 Дисциплінарного статуту.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту, зокрема, у частині першій зазначено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Відповідно до абз. 15 ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Тобто, законодавець вказує, що в залежності від обставин справи: характеру вчиненого порушення, особи, відносно якої проводилось службове розслідування застосовуються заходи дисциплінарного впливу, звільнення серед яких - є крайнім заходом.

Колегія суддів звертає увагу, що п. 86 Статуту встановлено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 (надалі - Інструкція № 230).

Відповідно до пункту 2.1. Інструкції № 230 підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Згідно із пунктом 2.5. Інструкції № 230 підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункт 2.6. Інструкції № 230).

Матеріали справи свідчать, що у зв'язку із надходженням 02.07.2015 до УМВС від майора міліції ОСОБА_3 інформації про затримання працівниками ВСП ЗС України двох працівників зведеного загону УМВС, які під час несення служби відкрили хаотичний вогонь із автоматичної зброї у бік населених пунктів, наказом УМВС України в Полтавській області від 03.07.2015 № 638 призначено за вказаним фактом службове розслідування /а.с. 70/.

Згідно із положеннями пунктів 5.1. - 5.4. Інструкції № 230 службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником.

Початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення. Завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування.

Якщо вину особи рядового або начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Під час судового розгляду справи встановлено, що службове розслідування, призначене наказом УМВС України в Полтавській області від 03.07.2015 № 638, завершено 10.07.2015 затвердженням висновку службового розслідування /а.с. 55 - 58/.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено і зафіксовано у висновку службового розслідування, що 02.07.2015 до УМВС від старшого зведеного загону УМВС України в Полтавській області, який відряджений до зони проведення АТО, заступника начальника РМГБОП УМВС майора міліції ОСОБА_3 надійшла інформація, що 02.07.2015 о 08.00 в зоні проведення АТО (м. Костянтинівка Донецької області) після проведення інструктажу особовий склад, виділений до несення служби, заступив на забезпечення охорони громадського порядку.

Командирами взводів, виходячи з оперативної обстановки і переліку охороняємих об'єктів, було розподілено особовий склад та визначено період несення служби. Після проведення інструктажу екіпіровані засобами захисту та озброєні автоматичною зброєю, працівники зведеного загону прибули до місць несення служби.

Близько 20.30. майору міліції ОСОБА_3 від представника АТЦ надійшла інформація, що на охороняємому об'єкті "4 лінія оборони", де проводиться охорона фортифікаційних спору та роботи по облаштуванню вогневих рубежів, 2 працівники міліції зведеного загону УМВС, будучи в нетверезому стані, відкрили хаотичний вогонь із автоматичної зброї у бік населених пунктів, що призвело до затримання останніх працівниками ВСП ЗС України і доставлення їх до м. Краматорськ.

Встановлено, що на об'єкті " 4 лінія оборони" несли службу старший інспектор дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Лубенського міського відділу (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС, капітан міліції ОСОБА_1 спільно із міліціонером-водієм ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під вартою осіб Гребінківського РВ УМВС молодшим сержантом міліції ОСОБА_5.

Вищевказані працівники доставлені до медичного закладу м. Краматорськ для проведення освідування на стан алкогольного сп'яніння, за результатами якого встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували в стані алкогольного сп'яніння (висновок № 458 та № 457 відповідно).

Близько 02.30 03.07.2015 капітана міліції ОСОБА_1 та молодшого сержанта міліції ОСОБА_5 повернуто до місця розташування зведеного загону УМВС (м. Костянтинівка), зброя та частково боєприпаси в наявності (відстріляні близько 70 набоїв).

Близько 00.55 04.07.2015 дані працівники міліції повернулися до УМВС в Полтавській області, де згідно журналу видачі та прийому озброєння та спецзасобів здали автоматичну, табельну вогнепальну зброю та спецзасоби.

В ході проведення службового розслідування були опитані заступник командира роти міліції громадської безпеки особливого призначення УМВС майор міліції ОСОБА_3, старшина роти конвойної служби міліції Полтавського МУ УМВС ОСОБА_6, молодший сержант міліції ОСОБА_5, капітан міліції ОСОБА_1, лікар-невропатолог Лубенської ЦМЛ ОСОБА_7, оглянуті фотоматеріали із місця, де несли службу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та були затримані працівниками ВСП ЗС України.

Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що капітан міліції ОСОБА_1 та молодший сержант ОСОБА_5 згідно книги нарядів зведеного загону УМВС України в Полтавській області 02.07.2015 були задіяні на чергуванні захисного рубежу № 4 поблизу населеного пункту м. Дружківка Донецької області, а також згідно книги інструктажів зведеного загону УМВС від 26.06.2015 проінструктовані під підпис про недопущення вживання алкогольних напоїв та порушення службової дисципліни.

З огляду на викладене, за висновком службового розслідування від 10.07.2015, затвердженим начальником УМВС України в Полтавській області 10.07.2015, запропоновано за порушення службової дисципліни, недотримання статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, недотримання правил поведінки професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, що виявилося у перебуванні під час служби у стані алкогольного сп'яніння та безпідставного використання автоматичної зброї, старшого інспектора дозвільної системи сектору охорони громадського порядку Лубенського МВ (з обслуговування м. Лубни та Лубенського району) УМВС капітана міліції ОСОБА_1 звільнити з органів внутрішніх справ.

В ході розгляду справи обставини, встановлені під час службового розслідування, знайшли своє підтвердження.

Так, згідно із наказом УМВС України в Полтавській області від 23.06.2015 № 321 о/с дск "Про відрядження працівників УМВС України в Полтавській області для участі в проведенні антитерористичної операції та повернення з відрядження" /а.с. 6/ позивач був відряджений з 25 червня по 26 липня 2015 року до м. Костянтинівка.

Відповідно до Книги видачі та приймання озброєння та спеціальних засобів 25.06.2015 позивачу видано АК-74, магазин (4), патрони (120), бронежилет Корсар 4, каску /т. 1 а.с. 128/.

27.06.2015 командиром зведеного загону УМВС України в Полтавській області майором міліції ОСОБА_3 проінструктовано працівників міліції, в тому числі позивача, зокрема, про недопущення вживання спиртних напоїв та недопущення порушення службової дисципліни, про що свідчить витяг із Книги інструктажів /т. 1 а.с. 64 - 65/.

Згідно Книги нарядів позивача разом із ОСОБА_5 поставлено на чергування на захисний рубіж № 4 з 8 год. 00 хв. 02.07.2015 по 8 год. 00 хв. 05.07.2015, при цьому позивача визначено старшим групи /т. 1 а.с. 66 - 67/.

Відповідно до письмових пояснень майора міліції ОСОБА_3 близько 20 год. 30 хв. 02.07.2015 йому від представника МВС України на ім'я "Сибіряк" (позивний) надійшла інформація, що співробітники ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на даний час затримані та в стані алкогольного сп'яніння знаходяться в штабі АТО, у зв'язку з тим, що останні, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, відкрили автоматичний вогонь. Близько 21 год.10 хв. ОСОБА_3 разом із ОСОБА_8 прибув до штабу АТО, де на території дислокації працівників ВСП ЗС України під охороною перебували вищевказані працівники зведеного загону УМВС. Після цього ОСОБА_3, ОСОБА_6 разом із затриманими працівниками в супроводі представників МВС штабу АТО прибули до медичного закладу в м. Краматорськ для освідування на стан алкогольного сп'яніння затриманих працівників /т. 1 а.с. 62/.

Вказані пояснення не суперечать письмовим поясненням ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Довідкою КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Краматорська" № 458 від 03.07.2015 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, засвідчено, що ОСОБА_1, який звернувся 02.07.2015 о 23 год. 05 хв., перебуває в стані сп'яніння - гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, вміст алкоголю у видихуваному повітрі - 1, 08 %о, у сечі - 1, 456 %о /т. 1 а.с. 69/.

Згідно із довідкою КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Краматорська" № 457 від 03.07.2015 ОСОБА_5, який звернувся 02.07.2015 о 22 год. 50 хв., також перебуває в стані сп'яніння - гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю, вміст алкоголю у видихуваному повітрі - 1, 64 %о /а.с. 68/.

Посилання позивача на те, що довідка КЛПУ "Міський наркологічний диспансер м. Краматорська" № 458 від 03.07.2015 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, не відповідає вимогам Інструкції, затвердженої наказом № 400/666 від 09.09.2009, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято до уваги, оскільки ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану, зокрема алкогольного сп'яніння та оформлення результатів такого огляду, а тому норми зазначеної Інструкції не підлягали застосуванню під час огляду позивача.

Стан сп'яніння ОСОБА_1 лікарем-наркологом встановлено після проведеної консультації, медичного огляду та лабораторних обстежень біологічних середовищ позивача (сечі). При цьому позивач не заперечує факт проходження відповідного медичного огляду. Відсутність у вказаній довідці підпису позивача про ознайомлення з результатами огляду не спростовує достовірність таких результатів.

При цьому, у письмових поясненнях, відібраних під час службового розслідування, позивач підтвердив, що близько 18 год. 00 хв. він із напарником ОСОБА_5 почали вживати алкогольні напої, а саме - спирт, який взяв із собою ОСОБА_5 /т. 1 а.с. 59/.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вказані пояснення відібрані від позивача 03.07.2015 року, коли він був морально пригнічений після отримання тілесних ушкоджень, знущань, незаконного затримання, коли він не усвідомлював в повній мірі наслідків своїх необдуманих дій, колегія суддів не приймає, оскільки такі твердження позивача не підтверджуються жодними доказами з наявних у матеріалах справи. Крім того, вказані пояснення містять підпис позивача та відмітку, зроблену позивачем - "З моїх слів записано вірно, мною прочитано, претензій не маю", що не заперечувалось позивачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Також в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій позивач також не заперечував, що під час несення служби 02.07.2015 вживав алкогольні напої (спирт).

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема, дотримуватися законодавства, статутів і наказів начальників; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики.

Згідно із пунктом 4.1. розділу ІІІ "Моральні основи служби в органах внутрішніх справ" Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 № 155 (надалі - Правила поведінки та професійної етики) працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання, зокрема, бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Відповідно пп. 1.1. розділу IV "Професійно-етичні правила поведінки працівника органів внутрішніх справ" Правил поведінки та професійної етики, поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

В ході розгляду справи підтверджено, що позивач під час несення служби, незважаючи на інструктування керівництвом про недопущення вживання алкогольних напоїв, вживав спиртні напої, що є несумісним із виконанням завдань, поставлених перед працівниками міліції, відряджених для участі в проведенні антитерористичної операції, зазначених у наказі УМВС України в Полтавській області від 23.06.2015 № 321 о/с дск (виконання завдань, визначених Законом України "Про боротьбу з тероризмом", несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення АТО).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не дотримано вимоги статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, а також приписів Правил поведінки та професійної етики.

Також позивачем, після вжиття спиртних напоїв, використано вогнепальну зброю.

Відповідно до Книги видачі та приймання озброєння та спеціальних засобів 25.06.2015 позивачу видано АК-74, магазин (4), патрони (120), а 04.07.2015 повернуто АК-74, магазин (4), патрони (116) /а.с. 128/, що свідчить про використання позивачем 4 патронів. ОСОБА_5 було видано 25.06.2015 АК-74, магазин (4), патрони (120), а повернуто останнім 04.07.2015 АК-74, магазин (4), патрони (86), що свідчить про використання 34 патронів /а.с. 131/.

Так, у письмових поясненнях, відібраних під час службового розслідування, позивачем зазначено, після 19 години вечора 02.07.2015 позивач та ОСОБА_5 почули постріли і ОСОБА_5 почав стрільбу вгору, а позивачем здійснено постріли вгору з метою показати ОСОБА_5 як правильно вести вогонь з автоматичної зброї /а.с. 59/.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5, відібраних під час службового розслідування, він разом із ОСОБА_1 після 19.00 з автомату АК-74 здійснювали постріли вгору, сидячи на лавці спиною до села. Постріли здійснював тому, що почув декілька пострілів поблизу та вирішив, що військові з них жартують та хотіли злякати /а.с. 60/.

В силу приписів частини 1 статті 15 Закону України "Про міліцію" працівники міліції як крайній захід мають право застосовувати вогнепальну зброю у таких випадках: 1) для захисту громадян від нападу, що загрожує їх життю і здоров'ю, а також звільнення заложників; 2) для відбиття нападу на працівника міліції або членів його сім'ї, якщо їх життю або здоров'ю загрожує небезпека; 3) для відбиття нападу на охоронювані об'єкти, конвої, жилі приміщення громадян, приміщення державних і громадських підприємств, установ і організацій, а також звільнення їх у разі захоплення; 4) для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину і яка намагається втекти; 5) для затримання особи, яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, а також озброєної особи, яка погрожує застосуванням зброї та інших предметів, що загрожує життю і здоров'ю працівника міліції; 6) для зупинки транспортного засобу шляхом його пошкодження, якщо водій своїми діями створює загрозу життю чи здоров'ю громадян або працівника міліції.

Працівники міліції мають право застосовувати вогнепальну зброю у районі проведення антитерористичної операції (частина 2 статті 15 Закону).

Працівники міліції мають право використовувати зброю для подання сигналу тривоги або виклику допомоги, для знешкодження тварини, яка загрожує життю і здоров'ю громадян або працівника міліції (частина 4 статті 15 Закону).

Наведені положення Закону України "Про міліцію" свідчать, що застосування вогнепальної зброї працівником міліції є крайнім заходом, який застосовується у визначених законом випадках. Також працівники міліції мають право використовувати зброю для подання сигналу тривоги або виклику допомоги.

Надане працівникам міліції частиною 2 статті 15 Закону України "Про міліцію" право застосовувати вогнепальну зброю у районі проведення антитерористичної операції повинно узгоджуватися із метою та завданнями антитерористичної операції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" від 20.03.2003 № 638-ІV, антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Частиною 2 статті 5 вказаного Закону визначено, що Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

В силу положень пункту 1 частини 1 статті 15 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" у районі проведення антитерористичної операції посадові особи, залучені до операції, мають право застосовувати відповідно до законодавства України зброю і спеціальні засоби.

У письмових поясненнях позивача, відібраних під час службового розслідування, не наведено обґрунтованих підстав для застосування вогнепальної зброї.

Посилання позивача на те, що він здійснив постріли з метою продемонструвати напарнику ОСОБА_5 правильність ведення стрільби, судом оцінено критично, оскільки положеннями Закону України "Про міліцію" та іншими актами законодавства не передбачено такі обставини, як підставу для застосування вогнепальної зброї.

Також судом першої інстанції вірно визнано не є обґрунтованими доводи позивача про те, що здійснені ним постріли мали попереджувальний характер, оскільки позивачем не пояснено, відносно яких осіб здійснено попередження, чому здійснено саме чотири постріли, які обставини свідчили про напад або наявність загрози його життю та здоров'ю.

При цьому, у письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначав, що чув декілька пострілів поблизу та вважав, що військові з них жартують та хотіли злякати, а під час надання пояснень в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 вказував, що ОСОБА_5 стало погано, він втратив свідомість, у зв'язку з чим позивачем було здійснено постріли.

Також судом враховано, що позивач та ОСОБА_5 не повідомили керівника зведеного загону про обставини та підстави застосування вогнепальної зброї. Факт нападу на них під час несення служби або інші обставини, за яких дозволяється застосування вогнепальної зброї, не підтверджено в ході службового розслідування та не доведено в ході розгляду справи.

Крім того, слід зауважити, що позивач стріляв після вжиття спиртних напоїв, що створювало загрозу для життя і здоров'я інших людей, враховуючи розташування посту несення служби неподалік населеного пункту, що не заперечувалось сторонами.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

З огляду на викладене, дії позивача щодо безпідставного застосування вогнепальної зброї, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, не узгоджувалися із вимогами статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності висновку службового розслідування від 10.07.2015, яким встановлено порушення позивачем службової дисципліни, недотримання статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, недотримання правил поведінки професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України від 22.02.2012 № 155, що виявилося у перебуванні під час служби у стані алкогольного сп'яніння та безпідставного використання автоматичної зброї.

Твердження позивача про порушення відповідачем вимог Інструкції про порядок службових розслідувань в ОВС, у зв'язку з тим, що позивача не ознайомлено із наказом про призначення службового розслідування, матеріалами та висновком службового розслідування, не враховано пояснення та заперечення позивача, є безпідставними, оскільки Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 № 230, не передбачено обов'язку органу, що призначив службове розслідування, ознайомлювати особу, стосовно якої проводиться службове розслідування із змістом наказу про призначення службового розслідування.

Відповідно до підпункту 6.3.1. пункту 6.3. зазначеної Інструкції особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.

Письмові пояснення позивача свідчать про те, що позивачу роз'яснено права під час службового розслідування, встановлені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України. Доказів того, що позивачу було відмовлено у наданні інформації про підстави службового розслідування, до суду не надано.

Підпунктом 6.3.5. пункту 6.3. Інструкції передбачено, що особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Судом встановлено, що із висновком службового розслідування від 10.07.2015 та матеріалами позивач ознайомився 31.08.2015 /а.с. 58 на звороті/. При цьому доказів подання рапорту про ознайомлення із висновком службового розслідування раніше, до цієї дати позивачем не надано, а відтак не підтверджено, що УМВС України в Полтавській області порушено його права в частині ознайомлення із висновком та матеріалами службового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в якості доказу вини позивача було прийнято фотозйомку невідомого походження колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі твердження спростовуються рішенням суду першої інстанції в якому зазначено, що в ході розгляду справи відповідачем УМВС України в Полтавській області не надано документів, які свідчать про те, ким передано фотоматеріали, ким і яким фотоапаратом здійснено зйомку, у зв'язку з чим зазначені фотоматеріали не можуть прийнято судом як належний доказ по справі.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали службового розслідування містять інші належні і достатні докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.1.1 розділу IV Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 22.02.2012 р. №155, поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

Згідно п. 2.1. Правил, ці Правила поведінки під час виконання службових обов'язків, оперативно-службових завдань вимагають від працівника: безперечно і неухильно поважати та захищати права та свободи людини і громадянина, відповідаючи перед державою і суспільством за життя та безпеку людей у ситуаціях, що потребують втручання правоохоронців. Поважати гідність людини, виявляти до неї гуманне ставлення та повагу; не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, поважати їх природне право на життя, законні права на свободу думки, совісті, самовираження, збереження здоров'я, мирне зібрання, володіння майном тощо; не допускати впливу сторонніх осіб, особистих (приватних) інтересів, інтересів членів своєї сім'ї на виконання службових обов'язків, якщо ці інтереси не співпадають із завданнями органів внутрішніх справ або суперечать їм; критично ставитися до власних професійних якостей та поведінки. Постійно працювати над самовдосконаленням, підвищенням свого професійного та загальнокультурного рівня; стверджувати та відстоювати честь і гідність правоохоронця як посадової особи, уповноваженої державою та Українським народом захищати законні права й інтереси громадян. Усіляко сприяти підвищенню авторитету органів внутрішніх справ серед населення; працювати з повною віддачею протягом усього службового часу; застосовувати фізичну силу, спеціальні засоби і вогнепальну зброю тільки у випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Враховуючи те, що позивач мав діюче стягнення - зауваження, оголошене наказом Лубенського МВ від 19.06.2015 № 263 /а.с. 124/, а обставини, за яких позивачем скоєно проступок (в умовах АТО, наближених до бойових), які фактично наразили на більшу небезпеку інших осіб, відповідачем УМВС України в Полтавській області відповідно до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту обрано крайній захід дисциплінарного впливу - звільнення з органів внутрішніх справ.

В силу положень статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що накладене покарання відповідає та є співмірним вчиненому позивачем дисциплінарному проступку, факти порушення службової дисципліни позивачем, викладені у висновку службового розслідуваннявід 10.07.2015 знайшли своє об'єктивне підтвердження під час судового розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ УМВС України в Полтавській області № 753 від 13.07.2015 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", згідно із пунктом 1 якого на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, недотримання статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, недотримання правил поведінки і професійної етики осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, що виявилося в перебуванні під час служби у стані алкогольного сп'яніння та безпідставного використання автоматичної зброї /а.с. 72/, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законодавством, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.

Доводи позивача про те, що начальником УМВС в Полтавській області видано наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності № 753 від 13.07.2015 всупереч вимогам частини 2 статті 16 Дисциплінарного статуту ОВС, під час тимчасової непрацездатності позивача, судом першої інстанції обґрунтовано визнано безпідставними з огляду на наступне.

Згідно із частиною 2 статті 16 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України у разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці.

Водночас відповідно до статті 18 Статуту дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з органів внутрішніх справ, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що на осіб рядового і начальницького складу за вчинення порушень службової дисципліни наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади видається з дотриманням строків, передбачених статтею 16 Статуту, у тому числі й щодо осіб, які тимчасово непрацездатні. Подальше виконання такого наказу відповідно до статті 18 Статуту здійснюється після прибуття їх до місця проходження служби.

Відповідний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 08 жовтня 2013 року (реєстраційний номер у ЄДРСР 346342521), та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції згідно статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, факт тимчасової непрацездатності позивача під час винесення наказу УМВС України в Полтавській області від 13.07.2015 № 753, що підтверджується листком непрацездатності серії АГЧ № 010210, не свідчить про неправомірність вказаного наказу.

Відповідно до пункту 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за порушення дисципліни.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу УМВС України в Полтавській області від 13.07.2015 № 753 та подання Лубенського МВ від 05.08.2015 УМВС України в Полтавській області видано наказ від 07.08.2015 № 467 о/с "По особовому складу", яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (у запас за порушення дисципліни) /а.с. 73/.

Наказом УМВС України в Полтавській області від 21.08.2015 № 487 о/с "По особовому складу" пункт наказу УМВС України в Полтавській області від 07.08.2015 № 467 о/с про звільнення з ОВС України за п. 64 "є" (у запас за порушення дисципліни) капітана міліції ОСОБА_1 змінено в частині дати звільнення та вислуги років, встановлено уважати його звільненим 15 серпня 2015 року, вислуга років станом на 15 серпня 2015 року складає 12 років 08 місяців 28 днів /а.с. 76/.

З огляду на викладене, посилання позивача на те, що наказ про звільнення № 467 о/с видано під час його тимчасової непрацездатності, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: наказом УМВС України в Полтавській області від 21.08.2015 № 487 о/с "По особовому складу", яким змінено дату звільнення на 15 серпня 2015 року та довідкою № 1886 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, військовослужбовця внутрішніх військ МВС, виданої СМЗ УМВС 14.08.2015, згідно якої позивач перебував у стаціонарі з 04.08.2015 по 14.08.2015 включно, та мав приступити до служби 15.08.2015 /а.с. 10/. Отже, позивач звільнений після закінчення періоду тимчасової непрацездатності.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що позивач є членом профспілки і його звільнення з органів внутрішніх справ було застосоване без встановлення всіх обставин та накладене відповідачем з порушенням трудових прав працівника, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаним доводам судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.

Так, позивачем до матеріалів справи долучено довідку Полтавської обласної організації Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України № 36 від 22.09.2015, якою підтверджено, що ОСОБА_1 в період часу з 15.05.2012 по 21.08.2015 був членом первинної профспілкової організації Лубенського МРВ УМВС України в Полтавській області Полтавської обласної організації Професійної спілки атестованих працівників органів внутрішніх справ України /а.с. 115/. Листом Первинної профспілкової організації Лубенського МВ від 28.09.2015 № 13673 повідомлено, що протягом липня - серпня 2015 року профспілковим комітетом питання щодо звільнення позивача з ОВС не розглядалося.

Разом з тим, ані Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ані Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України не передбачено передумовою звільнення працівника ОВС за порушення дисципліни наявність згоди профспілкової організації.

При цьому, частиною 1 статті 39 Закону України від 15.09.1999 № 1045-XIV "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" встановлено, що лише у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником,

Частиною 9 статті 41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" передбачено, що положення цієї статті в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації не поширюються на прокурорів, працівників органів внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

Також судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято доводи позивача про порушення порядку атестування під час звільнення, оскільки, як вірно зазначено судом, підставою для звільнення позивача послугували висновки службового розслідування, яким встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а не результати атестування.

Пунктом 1.4. Інструкції про порядок проведення атестування особового складу органів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 22.03.2005 № 181 (надалі - Інструкція № 181), передбачено, що атестування осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться при звільненні з органів внутрішніх справ (крім випадків звільнення за віком, через хворобу, через обмежений стан здоров'я, за власним бажанням та у зв'язку з переходом на роботу до інших органів виконавчої влади).

Згідно із пунктом 4.11. Інструкції № 181 на підставі всебічного розгляду показників роботи, професійної компетентності працівника і його ділових та особистих якостей комісія шляхом відкритого голосування приймає один з таких висновків: займаній посаді відповідає; займаній посаді не відповідає.

Отже, висновки атестаційної комісії /а.с. 210/ не послугували підставою звільнення позивача за пп. "д" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через службову невідповідність), натомість позивач звільнений за підпунктом "є" пункту 64 Положення за порушення службової дисципліни.

Разом з цим слід зазначити, що на виконання вимог Інструкції № 181 був складений атестаційний лист відносно позивача /а.с. 208 - 210/, актом комісії Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області від 24.07.2015 зафіксовано факт відмови позивача від підписання атестаційного листа /а.с. 211/. При цьому позивачем реалізовано право, передбачене п. 4.4. Інструкції, та подано рапорт про незгоду із змістом атестаційного листа /а.с. 212 - 213/, у зв'язку з чим наказом Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області від 03.08.2015 № 86 /а.с. 214/ призначено службове розслідування по вказаному рапорту і 04.08.2015 начальником Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області затверджено висновок службового розслідування по рапорту позивача /а.с. 215 - 216/.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з вимогами статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах та відповідно до законів України.

Колегія суддів зазначає, що усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

З огляду на встановлені у справі обставини та беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає вірним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що накази УМВС України в Полтавській області № 753 від 13.07.2015 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності"; № 467 о/с від 07.08.2015, № 487 о/с від 21.08.2015 в частині звільнення позивача є законними та обґрунтованими, відтак позовні вимоги про визнання їх неправомірними та скасування не підлягають задоволенню. За таких обставин відсутні підстави для поновлення позивача на службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Також колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог шляхом стягнення із Лубенського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік у розмірі 1 958 грн. 60 коп., оскільки під час судового розгляду справи встановлено, що позивачу при звільненні не виплачено грошову компенсацію за невикористану у році звільнення відпустку.

Відносно позовних вимог про зобов'язання Лубенського МВ УМВС в Полтавській області провести повний розрахунок по день виключення із списків особового складу МВ, під час судового розгляду справи встановлено, що Лубенським МВ УМВС в Полтавській області проведено розрахунок по день виключення позивача із списків особового складу МВ відповідно до вимог пунктів 1.18, 2.2.5. Інструкції про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31.12.2007 № 499, за винятком виплати грошової компенсації за невикористану у році звільнення відпустку. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають задоволенню, як і не підлягають задоволенню вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 17 507,28 грн., оскільки в ході судового розгляду справи не встановлено протиправних дій УМВС України в Полтавській області відносно позивача, порушення прав та інтересів позивача УМВС України в Полтавській області, а також причинного зв'язку погіршення стану здоров'я позивача із діями УМВС України в Полтавській області.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2015р. по справі № 816/3349/15 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва С.В.
Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П. Перцова Т.С.
Повний текст ухвали виготовлений 27.11.2015 р.