Справа № 826/13346/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

27 листопада 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/13346/15

за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2
до треті особи: Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві ОСОБА_3 ОСОБА_4
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулися ОСОБА_1 (далі - позивач -1), ОСОБА_2 (далі - позивач - 2) до Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві (далі - відповідач) та просить суд:

1. Визнати дії Солом'янського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві зі зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 протиправним;

2. Зобов'язати Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві скасувати зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що відповідачем всупереч статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» знято їх з реєстрації місця проживання, що мало своїм наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів останніх.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.07.2015 залучено до участі у справі у якості другого відповідача Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві (далі - відповідач -2) та третіх особі без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 (далі - третя особа-1), ОСОБА_4 (далі - третя особа - 2).

Відповідач - 1 проти позову заперечив з підстав викладених в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Відповідач - 2 проти позову заперечував.

Третя особа - 2 та представник третьої особи - 1 в одній особі проти позову заперечила усно.

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України судом ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачами та відповідачами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивачів, позивачів та відповідача -2, представника третіх осіб, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

Як, стверджує ОСОБА_1 24.05.2015 нею було отримано телеграму про зміну власника квартири АДРЕСА_1. Окрім того, вказаною телеграмою було повідомлено про зняття позивачів з реєстрації місця проживання у вказаній вище квартирі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають рішення щодо зняття з реєстрації місця проживання останніх за адресою: АДРЕСА_1 протиправним та таким, що прийнято в супереч вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». В зв'язку з чим, позивачі звернулися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 перебував у шлюбі з 14.02.2007 з ОСОБА_1 (розірвано шлюб згідно заочного рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 01.12.2010 №2-3883-1/10). В той же час, ОСОБА_1 має сина - ОСОБА_2 походження якого визнане в порядку ст. 126 Сімейного кодексу України.

Окрім того, в матеріалах справи міститься договір купівлі - продажу від 06.11.2003 згідно якого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 придбали в рівних долях кожний квартиру під номером АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу квартири (а.с. 110).

В контексті зазначеного, судом вбачається, що на момент придбання квартири №122, позивач - 1 не перебувала з ОСОБА_6 у шлюбі.

Відповідно до заповіту від 15.04.2011 року ОСОБА_7 заповів ОСОБА_3 усе його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, а також усе те, що буде належати мені на день смерті і на що я матиму право (а.с 117).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між тим, відповідно до договору дарування 1/2 частини квартири від 30.03.2015 ОСОБА_6 передав безоплатно у власність ОСОБА_4 1/2 квартири за адресою АДРЕСА_1.

З урахуванням вказаного, суд дійшов до висновку, що на даний час, як і на момент звернення позивачами до суду квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4, та ОСОБА_3

Відповідно до матеріалів справи, зняття з реєстрації місця проживання відповідачем - 1 було здійснено на підставі заяв ОСОБА_4, та ОСОБА_3

Оцінивши в сукупності вищевикладене суд звертає увагу на наступне.

Відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, а також порядок реєстрації місця проживання особи або місця перебування, регулюються Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV).

Відповідно до статті 2 Закону № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

В той же час, ст. 3 Закону № 1382-IV регламентовано, що місцем проживання особи є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Під реєстрацією розуміється внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Згідно статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

В силу пункту 3.1. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема, на підставі: інших документів, які свідчать про припинення: підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

З огляду на викладене, доводи позивача, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено лише за його заявою (а він з такою не звертався) або відповідним рішенням суду, є безпідставними, оскільки ані права власності, ані права користування на вказане житло у позивачів не виникало взагалі, з огляду на те, що на момент придбання квартири №122 ОСОБА_8 у шлюбі з ОСОБА_6 не перебувала. При цьому, 1/2 частини вказаної квартири ОСОБА_6, була подарована третій особі - 2.

Окрім того, суд відхиляє доводи позивачів відносно відсутності рішення про позбавлення права позивачів на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, оскільки як зазначено вище, останнє у них і не виникало. В той же час, слід відмітити, що ордер позивачам не видавався, договір оренди на зазначену квартиру не укладався, відсутності судові рішення щодо визнання за останніми права власності чи користування на квартиру №122.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідач при прийняті оскаржуваного рішення діяв в порядок, спосіб та в межах наданих йому повноважень, а відтак судом не вбачається протиправності дій останнього. Вказане, в свою чергу, обумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Таким чином в позові слід відмовити.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі в силу положень статті 71 КАС України спростував покликання позивача.

Позивачі в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк