Справа № 2а-15313/10/2670
Суддя: Грищенко Т.М.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

23 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного адміністративного суду Грищенко Т.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги прокуратури міста Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 р. у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рамбурс-Трайгон» до державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві та управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Києва, за участю прокуратури міста Києва, про визнання протиправною бездіяльності, стягнення бюджетного відшкодування та зобов’язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Прокуратура міста Києва звернулася з апеляційною скаргою, не погоджуючись з постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 вересня 2015 року.

Перевіривши апеляційну скаргу, вважаю, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам статті 187 КАС України.

Так, в матеріалах справи відсутній належним чином оформлений документ про сплату апелянтом судового збору, в розмірі що передбачений п.п. 1 п. 3 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень КАС України, а саме: судовий збір при зверненні до адміністративного суду сплачується в порядку, встановленому законодавством для державного мита.

У п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, яка набрала чинності станом на дату виникнення в апелянта права на апеляційне оскарження, встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

У п. а ч. 1 ст. 3 Декрету Кабінет Міністрів України «Про державне мито» у редакції, яка була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом у цій справі, було закріплено, що розмір ставки державного мита із позовних заяв складає - 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що оскільки позивач звертався до суду з позовом майнового характеру, то за подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у даній справі судовий збір становить 1870,00 грн. (1700 х110%).

Однак, апелянтом судовий збір сплачено не було та не надано суду жодних доказів, які б підтверджували наявність у нього пільг зі сплати судового збору, у відповідності до ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на момент виникнення в нього права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі.

Так, апелянтом надано клопотання про відстрочення від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі, в якому зазначено, що видатки на сплату судового збору прокурорами судового збору не передбачено і відповідне фінансування органами прокуратури з такою метою не здійснювалося, що підтверджується кошторисом прокуратури міста Києва на 2015 рік та листом казначейства.

Дослідивши матеріали справи та доводи апелянта, які викладені в його клопотанні, суд вважає, що воно задоволенню не підлягає, оскільки апелянтом не надано достатніх доказів щодо неспроможності сплати судового збору.

Посилання апелянта на ст. 88 КАС України та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 88 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до даної статті повне звільнення від оплати усіх судових витрат застосовується судом до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати, інакше вони будуть неспроможні забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування тощо).

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України від 22 травня 2013 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» зобов'язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.

Таким чином, на підставі наведеного, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про відстрочення від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі відмовити.

Дана правова позиція узгоджена з висновком Верховного Суду України в ухвалі від 28.09.2015 року, у справі за № 21-5496а15.

За наведених обставин в їх сукупності, прихожу до висновку, що подана апеляційна скарга не може бути прийнятою до розгляду, та підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до вимог ч.3 ст.189 КАС України до апеляційної скарги яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст.187 цього Кодексу, застосовуються правила статті 108 цього Кодексу, відповідно до яких апеляційна скарга залишається без руху.

Керуючись ст.ст. 108, 187, 189 КАС України,

У Х В А Л И В :

У разі невиконання вимог суду до зазначеного вище строку апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Суддя: Т.М. Грищенко