Справа № 809/2442/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року Справа № 876/8746/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача Карманського В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ,,ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі № 809/2442/15 за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївни до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2015 року публічне акціонерне товариство (ПАТ) ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славкіної Марини Анатоліївни звернулось до суду з адміністративним позовом до державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ДПІ у м. Івано-Франківську), в якому просило визнати протиправною та скасувати податкову вимогу за №5083-25 від 25.05.2015 року.

Постановою від 24 липня 2015 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд в задоволенні позовних вимог відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, оскільки вважає постанову необґрунтованою та незаконною у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не врахував ті обставини, що до правовідносин, які виникають під час тимчасової адміністрації та ліквідації пріоритетним є Закон України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно ч.5 ст. 36 якого під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

За таких обставин, позивач вважає, що ДПІ у м. Івано-Франківську під час винесення податкової вимоги діяла необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

З огляду на викладене позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник податкового органу в судове засідання не з'явився, що відповідно до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року №733 ,,Про віднесення Публічного акціонерного товариства ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №123 про запровадження з 21.11.2014 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" Славкіної М.А..

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.02.2015 року №35 продовжено термін здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ,,ВіЕйБі Банк" по 20.03.2015 року включно.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 ,,Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" прийнято рішення №63 про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку строком на 1 рік, з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно ( а.с. 9-10).

25.05.2015 року ДПІ у м. Івано-Франківську сформувала податкову вимогу форми ,,Ю" за №5083-25, згідно якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та екологічного податку станом на 24.05.2015 року становила 1464,24 грн. (а.с.8).

Зазначену податкову вимогу позивач отримав 05.06.2015 року (а.с.48).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що направлення позивачу оскарженої вимоги відповідає положенням Податкового кодексу України та не порушує приписів інших законодавчих актів, зокрема Законів України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та ,,Про банки і банківську діяльність".

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають нормам матеріального права і є помилковими.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 16 частини 1 статті 2 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб " встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 частини 1 статті 2 зазначеного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що оскаржена вимога винесена податковим органом на підставі приписів ст.59 Податкового кодексу України та містить зобов'язання позивача сплатити податковий борг з екологічного податку та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 1464,24 грн.. Зазначена сума складається з узгоджених грошових зобов'язань позивача зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який виник в квітні 2015 року та зі сплати екологічного податку, який виник в лютому 2015 року (з моменту подання декларацій).

Пунктом 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України визначено, що цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України ,,Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з банків, на які поширюються норми Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, зборів на обов'язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативно-правових актів, колегія судів дійшла висновку щодо протиправності формування відповідачем податкової вимоги на підставі приписів Податкового кодексу України до банку, на якого поширюються норми Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки такі дії та рішення суперечать пункту 1.3 ст. 1 Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції не звернув належної уваги на вказані обставини, відповідної правової оцінки їм не надав, а тому дійшов помилкового висновку щодо правомірності оскарженої вимоги.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. ст.195, 196, п. 3 ч. 1 ст.198, п.4 ч.1 ст. 202 , ст. ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства ,,Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ,,ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі № 809/2442/15 - скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу державної податкової інспекції у м. Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області за №5083-25 від 25.05.2015 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Постанова в повному обсязі складена 25 листопада 2015 року.