Справа № 523/14086/14-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2015 р. м. Київ К/800/9381/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Панком-Юн» про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Панком-Юн», в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси № 68 від 24 липня 2014 року про відмову ОСОБА_4 у призначенні пільгової пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси призначити та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням періоду роботи з 21 серпня 2006 року по 01 липня 2013 року на посаді машиніста крану на гарячій дільниці робіт з часу звернення за її призначенням з 06 серпня 2013 року.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року, адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси № 68 від 24 липня 2014 року про відмову у призначенні ОСОБА_4 пільгової пенсії. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси призначити та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням періоду роботи з 21 серпня 2006 року по 01 липня 2013 року за Списком №1 (машиніст крану на гарячій дільниці робіт) з часу звернення за її призначенням, а саме, з 06 серпня 2013 року.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що Управлінням було правомірно винесено рішення про відмову ОСОБА_4 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 7 років 6 місяців. При цьому, згідно наказів про результати експертизи та атестації робочих місць по ТОВ «Панком-Юн» відсутні дані про атестацію посади машиніста крана дільниці фасонного лиття та машиніста крана на гарячих ділянках робіт.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним вимогам не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 у період з 21 серпня 2006 року по 01 липня 2013 року працювала в СП «Панком-Юн» на посаді машиніста крану на гарячій дільниці робіт. 01 липня 2013 року ОСОБА_4 була звільнена у зв'язку зі скороченням чисельності робітників.

06 серпня 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси з заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

У відповідь на вказану заяву відповідачем було роз'яснено про необхідність отримання від ТОВ «Панком-Юн» уточнюючої довідки про пільговий характер роботи відповідно до Списку №1, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2003 року №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

25 квітня 2014 року ОСОБА_4 повторно звернулася із заявою про призначення пенсії та надала необхідні документи.

Рішенням комісії Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси №68 від 24 липня 2014 року ОСОБА_4 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відмова мотивована тим, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж 7 років 6 місяців, оскільки згідно наказів про результати експертизи атестації робочих місць по ТОВ «Панком-Юн» відсутні дані про атестацію посади машиніста крана на гарячих ділянках робіт.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що пільговий характер роботи позивача на посаді машиніста крана на гарячих ділянках робіт у спірний період часу підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці.

Однак, колегія суддів Вищого адміністративного суду України такі висновки судів попередніх інстанцій вважає передчасними та такими, що зроблені з неповним з'ясуванням всіх обставин справи.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

За правилами частини 1 статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 згідно записів у її трудовій книжці у період з 21 серпня 2006 року по 01 липня 2013 року працювала на посаді машиніста крану на гарячій дільниці робіт, яка входить до переліку професій, робота на яких надає право на пенсію на пільгових умовах по Списку № 1.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що згідно з пунктами 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (набрала чинності з 21 серпня 1992 року) на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому проводиться атестація; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Виходячи з наведеного відсутність підтвердження вищенаведених обставин, а саме, атестації робочого місця, не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, починаючи з 21 серпня 1992 року.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2014 року по справі №21-585а14.

Проте, суди попередніх інстанцій, розглядаючи дану справу, належним чином не з'ясували чи проводилася атестація робочого місця позивача за умовами праці у встановленому законом порядку, а відтак - і наявність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не з'ясувавши вказаних обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли передчасного висновку про задоволення позову та зобов'язання відповідача зарахувати спірний стаж до періоду роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та призначити таку.

Не встановлення в судовому процесі зазначених вище обставин як таких, що мають суттєве значення у справі, призвело до передчасних та необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, та відповідно до положень частини 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства Україниє підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк