Справа № 308/11764/15-а
Суддя: Бенца К. К.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2015 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Бенца К.К.

при секретарі судового засідання Турецька Я.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення 41 сесії 6 го скликання ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району від 27.08.2015 року № 592 та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 у порядку провадження у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення 41 позачергової сесії 6 го скликання ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району від 27.08.2015 року № 592 «Про скасування рішення 40 сесії 6-го скликання від 11.08.2015 року №558 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр ну ОСОБА_2П.» та зобовязання вчинити певні дії. Мотивуючи позовні вимоги вказує на те, що рішенням 40 сесії 6 скликання ОСОБА_3 сільської ради від 11.08.2015 року № 558 йому було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність орієнтовною площею 0,12 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель ненаданих у власність та користування в с. Кінчеш, вул. Б.Хмельницького, № 46 Ужгородського району, Закарпатської області. На підставі вказаного рішення , 17.08.2015 року між позивачем та Приватним підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Кінчеш, вул. Б.Хмельницького, № 46 Ужгородського району.

Проте, 27.08.2015 року ОСОБА_3 сільська рада на 41 позачерговій сесії 6 скликання прийняла рішення № 592 про скасування свого рішення 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року № 558.

На думку позивача вказане вище рішення № 592 від 27.08.2015 року відповідачем прийнято з порушенням норм Конституції України , ЗУ «Про місцеве самоврядування». Вважаючи вказане рішення незаконним, позивач зазначає, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16.04.2009 року справі № 1-9/2009 вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язаних з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих прав заперечують проти їх зміни чи припинення.

Позивач вважає, що сільська рада правомірно прийняла рішення на 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року № 558 , яким йому було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність, таке рішення було прийнято у порядку визначеному законодавством з відповідністю генплану території та іншої містобудівної документації, яка є обов'язковою під час здійснення функціонального розподілу землі та визначення її цільового призначення.

З посиланням на викладене, не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, вважаючи його незаконним , прийнятим без жодних правових підстав та таким, що порушує охоронювані законом інтереси позивача, прийняте в порушення ст.ст.3,14 та ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.121 Земельного Кодексу України, та прийняте з перевищенням повноважень наданих ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», просить суд визнати протиправним та скасувати рішення 41 позачергової сесії 6 го скликання від 27.08.2015 року № 592 «Про скасування рішення 40 сесії 6-го скликання від 11.08.2015 року №558 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр ну ОСОБА_2П.» та зобовязати ОСОБА_3 сільську раду затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність орієнтовною площею 0,12 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель ненаданих у власність та користування в с. Кінчеш, вул. Б.Хмельницького, № 46, Ужгородського району, Закарпатської області.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду даної справи був належним чином повідомлений.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. В своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позові.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду даної справи був належним чином повідомлений. Надіслав на адресу суду письмові заперечення від 01.10.2015 року, в яких зазначив, що 18.08.2015 року та 21.08.2015 року в сільську раду звернулися громадяни сіл Коритняни та Кінчеш про призначення позачергової сесії по скасуванню рішень, які були прийняті на 40 сесії 6 скликання про виділення земельних ділянок. В результаті чого 27.08.2015 року відбулася 41 позачергова сесія 6 скликання ОСОБА_3 сільської ради на якій керуючись ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.12 Земельного кодексу України та заявами громадян сіл Коритняни та Кінчеш було прийнято рішення № 592 про скасування рішення 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року № 558. Проти адміністративного позову ОСОБА_2 заперечують.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини,на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення длярозгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 71 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що рішенням 40 сесії 6 скликання ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 11.08.2015 року № 558 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність орієнтовною площею 0,12 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель ненаданих у власність та користування в с. Кінчеш, вул. Б.Хмельницького, № 46 Ужгородського району, Закарпатської області. /а.с.44/

Як встановлено судом, на підставі цього рішення між позивачем ОСОБА_2 і Приватним підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір № 28 від 17.08.2015 року на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Вартість робіт за договором склала 3500 грн. 00 коп. /а.с. 45-48/.

Судом встановлено, що 27.08.2015 року ОСОБА_3 сільська рада Ужгородського району Закарпатської області на 41 позачерговій сесії 6 скликання прийняла рішення № 592 про скасування рішення 40 сесії 6 скликання від 11.08.2015 року № 558 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр-ну ОСОБА_2П.»./а.с.6/

Підставою для прийняття рішення № 592 від 27.08.2015 року стали: заява громади с. Коритняни від 18.08.2015 року та звернення жителів сіл Коритняни та Кінчеш від 21.08.2015 року.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Земельним Кодексом України , а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

В свою чергу, статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Передача земельних ділянок у власність громадян у межах норм визначених цим Кодексом проводиться один раз по кожному виду використання.

Органи місцевого самоврядування мають право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, на що також вказав і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування).

В той же час, у пункті п`ятому мотивувальній частині свого рішення Конституційний Суд України зауважив на те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування,вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцнвого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до пункту 15 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (№ 280/97-ВР) питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частиною десятою статті 59 зазначеного Закону акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Системний аналіз наведених положень законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого врядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

У той же час у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

До цього також зводяться правові висновки викладені в ухвалі колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 16.10.2013 року у справі № К/800/33868/13 та правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 04.06.2013 року.

Судом встановлено, що рішенням 40 сесії 6 скликання ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 11.08.2015 року № 558 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність орієнтовною площею 0,12 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель ненаданих у власність та користування в с. Кінчеш, вул. Б.Хмельницького, № 46 Ужгородського району, Закарпатської області.

Оскільки зазначене рішення є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом їх виконання, воно не може бути в подальшому скасовано органом місцевого самоврядування.

В результаті укладення між позивачем і Приватним підприємцем ОСОБА_4 договору № 28 від 17.08.2015 року на виконання робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд між сторонами договору виникли відповідні правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 8 КАС України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення тощо.

Відповідно до статті 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності.Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на встановленні в судовому засіданні обставини та визначенні відповідно до них правовідносини, а також те, що на час розгляду справи та винесення постанови по суті заявлених позовних вимог, відповідачем доказів щодо правомірності свого рішення суду надано не було, а зібрані у справі докази не дають підстав вважати, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем обґрунтовано, з дотриманням положень чинного законодавства, будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування рішення 41 позачергової сесії 6 го скликання ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району від 27.08.2015 року № 592 «Про скасування рішення 40 сесії 6-го скликання від 11.08.2015 року №558 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр ну ОСОБА_2П.».

Що стосується позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель ненаданих у власність та користування в с. Кінчеш, вул. Б.Хмельницького, № 46 Ужгородського району, Закарпатської області, суд виходить з наступного.

Cуд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів, а саме ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району зокрема, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність, а також зазначати, яке конкретно рішення повинно бути прийнято.

Згідно ч.8 ст. 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного Кодексу України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, надання особі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є одним з етапів розгляду заяви особи про одержання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Зважаючи на викладені норми чинного законодавства, вимога позивача про зобовязання відповідача ОСОБА_3 сільську раду Ужгородського району затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбаченої у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд із земель ненаданих у власність та користування в с. Кінчеш, вул. Б.Хмельницького, № 46 Ужгородського району, Закарпатської області не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 12,116,186-1 ЗК України , ст. ст. 8, 11, 70, 71, 86, 158, 161-164 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення 41 сесії 6-го скликання ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 27.08.2015 року № 592 та зобовязання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Рішення 41 сесії 6-го скликання ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 27.08.2015 року № 592 Про скасування рішення 40 сесії 6-го скликання від 11.08.2015 року №558 Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в частині надання дозволу гр-ну ОСОБА_2 визнати протиправним та скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір у розмірі 487,20 гривень ( чотиристо вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5