Справа № 804/8870/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2015 р. Справа № 804/8870/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В. за участю представників сторін: від позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 від відповідача - ОСОБА_3 третя особа - не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ ОСОБА_4" до Дніпропетровської митниці Міндоходів; третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування карток відмови та рішень, зобовязання вчинити певні дії, -
07.11.12р. позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів: № 110010000/2012/600980/1 від 17.09.2012 року, №110010000/2012/600981/1 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/600982/1 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/600983/1 від 17.09.2012 року, № 100100000/2012/600984/1 від 17.09.2012 року, № 110010000/2012/601005/1 від 01.10.2012 року, № 110010000/2012/601006/1 від 01.10.2012 року, № 110010000/2012/601014/1 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/601015/1 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/601021/1 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/601029/1 від 05.10.2012 року, № 110010000/2012/601030/1 від 05.10.2012 року, № 110010000/2012/601034/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601035/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601036/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601037/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601038/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601041/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601040/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601039/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601043/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601044/1 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/601045/1 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/601046/1 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/601049/1 від 10.10.2012 року, № 110010000/2012/601050/1 від 10.10.2012 року, № 110010000/2012/601051/1 від 11.10.2012 року, № 110010000/2012/601053/1 від 11.10.2012 року, № 110010000/2012/601057/1 від 15.10.2012 року, № 110010000/2012/601059/1 від 16.10.2012 року, № 110010000/2012/601060/1 від 16.10.2012 року, № 110010000/2012/601061/1 від 16.10.2012 року, № 110010000/2012/601067/1 від 17.10.2012 року, № 110010000/2012/601066/1 від 17.10.2012 року, № 110010000/2012/601069/1 від 18.10.2012 року, № 110010000/2012/601070/1 від 18.10.2012 року, № 110010000/2012/601073/1 від 19.10.2012 року, № 110010000/2012/601078/1 від 19.10.2012 року, № 110010000/2012/601080/1 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/601081/1 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/601082/1 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/601084/1 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/601085/1 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/601086/1 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/601087/1 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/601090/1 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/601093/1 від 24.10.2012 року, № 110010000/2012/601099/1 від 24.10.2012 року, № 110010000/2012/601102/1 від 25.10.2012 року, № 110010000/2012/601107/1 від 26.10.2012 року, № 110010000/2012/601135/1 від 02.11.2012 року;
- зобов'язати Дніпропетровську митницю надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення ПАТ „Євраз ОСОБА_4" надмірно сплаченої суми ПДВ у розмірі 6 304 006,52 грн. (2 064 633,84 грн. + 4 239 372,68 грн.) шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача;
- зобов'язати Дніпропетровську митницю здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.
В обґрунтування позову, позивач зазначив, що при переміщенні товару через митний кордон було правомірно задекларовано його митну вартість, виходячи із ціни товару, прийняту сторонами та визначену додатковими угодами № 13 від 26.07.2012 року та № 15 від 05.09.2012 року та №16 від 02.10.2012 року, які є невід'ємною частиною контракту № 22-01/11 від 12.10.2011 року; в поданих ВМД зазначено перший метод визначення митної вартості товару. Позивачем було подано всі необхідні документи, які повністю підтверджують застосування першого методу за ціною контракту, для митного оформлення імпортованого за вищезазначеним зовнішньоекономічним контрактом «вугілля». Враховуючи протиправні дії Дніпропетровської митниці щодо відмови в оформленні вантажу за вартістю, визначеною в додаткових угодах № 15 від 05.09.2012 року та № 13 від 26.07.2012 року, №16 від 02.10.2012 року, які є невід'ємною частиною контракту № 22-01/11 від 12.10.2011 року, відповідач, на думку позивача, зобов'язаний повернути на поточний рахунок позивача грошові кошти в розмірі -6 304 006,52 грн. (2 064 633,84 грн. + 4 239 372,68 грн., сума ПДВ по митній вартості, яка збільшена Дніпропетровською митницею). Для уникнення простою вагонів та накладення штрафу за простої вагонів ТОВ Торговий дім ЄВРАЗРЕСУРС Україна оформило нові вантажні-митні декларації та здійснило передоплату Дніпропетровській митниці 6 304 006,52 грн., хоча дані дії відповідача вважає неправомірними. За таких обставин, позивач був вимушений звернутися до суду.
Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.
23 червня 2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства ЄВРАЗ ОСОБА_4 - задоволено частково
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 січня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2014 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 20.07.15р. справу прийнято до провадження (Суддя Ніколайчук С.В.) та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 31.07.15р.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив суд адміністративний позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві.
Представник відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову та зазначив, що в кожному випадку митна вартість товару була заявлена позивачем шляхом подання декларації митної вартості форми ДМВ - 1 за ціною договору (метод 1). Для забезпечення повного контролю за правильністю визначення митної вартості товару було застосовано контрольні заходи. Під час порівняння рівня заявленої митної вартості товарів було встановлено, що цей рівень значно нижчий рівня митної вартості товарів, інформація про які була наявна у митному органі, у звязку з чим виникла необхідність здійснити перевірку даних, зазначених у декларації митної вартості та їх уточненні та запропоновано позивачу надати додаткові документи. З урахуванням відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, посадова особа митного органу винесла рішення про визначення митної вартості товару, відповідно до якого митну вартість визначено в розмірі 0,1848 доларів США/кг. на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 3.
Головне управління Державного казначейства України в Дніпропетровській області в судове засідання свого представника не направило, подало до суду заперечення, в яких зазначено, що відповідно до п.2 "Про затвердження Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України, в процесі повернення з Державного бюджету України, помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких, покладається на митні органи", повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів здійснюється на підставі висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації. Зазначений висновок оформлюється відповідно до заяви платника, яка подається до митного органу, що здійснював оформлення митної декларації (далі - митний орган). В задоволенні позову просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, проаналізувавши чинне законодавство, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.
ТОВ «Торговий Дім «ЄвразРесурс»Україна» 08.09.2006 р. зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, відповідно до свідоцтва серії А01 № 058028.
В судовому засіданні встановлено, що 12.10.2011 року між TOB «Распадский Уголь»(Росія), (продавець) та TOB «Торговий Дім «ЄвразРесурс»Україна» (покупець) було укладено контракт № 22-01/11 на купівлю-продаж вугілля.
Відповідно до умов додаткової угоди № 13 від 26.07.2012 року, додаткової угоди № 15 від 05.09.2012 року та додаткової угоди №16 від 02.10.2012 року, які є невід'ємною частино контракту № 22-01/11 від 12.10.2011 року, TOB «Распадский Уголь» здійснило поставку товару у липні - вересні 2012 року та на умовах FCA, станція Междуречинск західно - сибірської залізниці, відповідно до правил тлумачення міжнародних комерційних термінів - Інкотермс 2010.
Протягом вересня - жовтня, жовтня - листопада 2012 року TOB «Торговий Дім «ЄвразРесурс»Україна» звернулося до Дніпропетровської митниці для оформлення вантажу за вищевказаним контрактом, шляхом подання вантажно-митних декларацій, наявні у справі разом із документами зазначеними в графі 44 ВМД.
В обґрунтування відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товару, Дніпропетровська митниця зазначила, що відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України у наданих документах виявлені розбіжності, а саме відсутні реквізити специфікацій до зовнішньоекономічного контракту № 22-01-11 від 11.10.2012 року та умови поставки продукції у рахунках - фактурах. Також, згідно п. 3 ст. 337 Митного кодексу України проведений контроль співставлення - порівняна заявлена митна вартість з даними, які містять в електронній копії ВМД (ВМД 110010000/2012/002800 від 10.04.2012. 11010000/2012/004219 (ІМ 40) від 28.05.2012 - 0,1848 дол. США/кг.), виявлені розбіжності: заявлена митна вартість, згідно наданих документів нижча, ніж в електронних документах, пов'язаних з перевіркою даних за ВМД. Додатково необхідно було надати: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, розрахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару.
Картками визначено, що митне оформлення може бути здійснено за умови подання нової ВМД, заповненої в установленому порядку, з урахуванням рішення про визначення митної вартості.
Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ЄвразРесурс»Україна» для уникнення простою вагонів та накладення на останнього штрафу за простої вагонів, було оформлено нові вантажно-митні декларації, відповідно до ст.55 Митного кодексу України та Наказу Державної митної Служби України № 230 від 03.11.2011 року,а саме: № 110010000/2012/007864 від 17.09.2012 р., № 110010000/2012/007868 від 17.09.2012 року,№ 110010000/2012/007908 від 19.09.2012 року, № 110010000/2012/007909 від 19.09.2012 року, № 110010000/2012/007910 від 19.09.2012 року, № 110010000/2012/008272 від 02.10.20Ї2 року, № 110010000/2012/008273 від 02.10.2012 року, № 110010000/2012/008322 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/008315 від 03.10.2012 року, № 110010000/2012/008359 від 04.10.2012 року, № 110010000/2012/008403 від 05.10.2012 року, № 110010000/2012 008448 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/008451 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/008447 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/008453 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/008455 від 08.10.2012 року, № 110010000/2012/008444 від 08.10.2012 року, 110010000/2012/008480 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/008514 від 10.10.2012 року, № 110010000/2012/008485 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/008488 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/008481 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/008482 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/008487 від 09.10.2012 року, № 110010000/2012/008554 від 11.10.2012 року, № 110010000/2012/008555 від 11.10.2012 року, № 110010000/2012/008594 від 12.10.2012 року, № 110010000/2012/008584 від 12.10.2012 року, № 110010000/2012/008653 від 15.10.2012 року, № 110010000/2012/022216 від 17.10.2012 року, № 110010000/2012/022214 від 17.10.2012 року, № 110010000/2012/022217 від 17.10.2012 року, № 110010000/2012/008712 від 18.10.2012 року, № 110010000/2012/008711 від 18.10.2012 року, № 110010000/2012/008786 від 19.10.2012 року, № 110010000/2012/008779 від 19.10.2012 року, № 110010000/2012/008787 від 19.10.2012 року, № 110010000/2012/008852 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/008842 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/008850 від 22.10.2012 року, № 110010000/2012/008903 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/008901 від 23.10.2012 року, №110010000/2012/008893 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/008894 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/008900 від 23.10.2012 року, № 110010000/2012/008921 від 24.10.2012 року, № 110010000/2012/008949 від 25.10.2012 року. № 110010000/2012/008948 від 25.10.2012 року. № 110010000/2012/009004 від 26.10.2012 року, № 110010000/2012/009030 від 29.10.2012 року, № 110010000/2012/009092 від 02.11.2012 року.
У зв'язку з вищезазначеним, Дніпропетровська митниця визначила митну вартість товару, внаслідок чого, збільшена сума ПДВ.
Не заважаючи на те, що позивачем було оформлено товар за ціною встановленою відповідачем, ТОВ «Торговий Дім «ЄвразРесурс» Україна» вважає дії Дніпропетровської митниці по коригуванню митної вартості товару до розміру 184,80 дол. США за тону протиправними, а картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів, такими, що підлягають скасуванню.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами нового Митного кодексу України (в редакції від 13.03.2012р. № 4495-V, чинний з 01.06.2012р.), Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766 «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження».
Згідно зі ст.259 Митного кодексу України митна вартість - це заявлена декларантом або визначена митним органом вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, яка обчислюється на момент перетинання товарами митного кордону України.
Статтею 262 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості. Порядок та умови декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлюються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення декларацій митної вартості - спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.
Для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобовязаний подати (п.7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.06 №1766): зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення/вивезення товарів, імпорт/експорт яких підлягає ліцензуванню.
Згідно п.8 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.06 № 1766, для підтвердження транспортних витрат, які відповідно до Митного кодексу України включаються до ціни товару, декларант зобовязаний подати договір (контракт) про перевезення, транспортні та страхові документи, а також: або рахунок-фактуру від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови
платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до
товарів; або банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; або довідку підприємства-перевізника, що здійснило перевезення, яка містить реквізити товаротранспортного документа, відомості про маршрут перевезення, розмір плати за надання транспортно-експедиційних послуг та підписи керівника і головного бухгалтера такого підприємства; або калькуляцію транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
Також при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, додаються наступні витрати за умови, що вони не були включені до неї раніше: витрати на транспортування вантажу до пункту перетину митного кордону України; витрати на навантаження, перевантаження та вивантаження вантажу; витрати на страхування вантажу до пункту перетину митного кордону України; комісійні та брокерські винагороди; ліцензійні та інші платежі за використання обєктів інтелектуальної власності.
Крім того, у разі необхідності для підтвердження митної вартості товарів декларант зобовязаний подати додаткові документи (п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. №1766): договір з третіми особами, що повязаний з договором (контрактом) про доставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг,
звязаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація;каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми-виробника товару; калькуляція фірми-виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, відповідач має повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару, за наявності підстав сумніву митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. В даних спірних правовідносинах у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявлення митної вартості товару, що підтверджується даними цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України та проведеним раніше митним оформленням аналогічного товару за вищою митною вартістю. З урахуванням наведеного відповідач мав обґрунтовані підстави для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При витребуванні додаткових документів митниця діяла відповідно Порядку №1766 та норм митного законодавства. При цьому відповідач, відповідно до наведених законодавчих норм надавав позивачу можливість підтвердження заявленої митної вартості чи корегування митної вартості шляхом надання додаткових документів, однак, позивач не надав відповідних документів підтвердження заявленої митної вартості чи узгодження з митницею митної вартості спірного товару, не надав обґрунтувань та підстав щодо неможливості надання додаткових документів при проведенні митного оформлення. Інших способів, ніж витребування додаткових документів, надання часу для підтвердження заявленої митної вартості товару, у митного органу щодо узгодження митної вартості товару із декларантом законодавчими нормами не передбачено.
З урахуванням позиції позивача, відсутності додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, посадова особа митного органу відповідно до Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766, винесла рішення про визначення митної вартості товару, відповідно до яких митну вартість визначено в розмірі 0,18 доларів США /кг на підставі наявних у митниці відомостей із застосуванням методу 3 відповідно до ст.269 Митного кодексу України.
У звязку з тим, що позивачем на вимогу митного органу відповідні додаткові документи надані не були, на підставі п.11 зазначеного Порядку, Дніпропетровською митницею було відмовлено у митному оформленні та видано оскаржувані картки відмови.
Згідно ч.1 ст.266 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: за ціною угоди, щодо товарів, які імпортуються (метод 1); за ціною угоди щодо ідентичних товарів (метод 2); за ціною угоди щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 3); на основі віднімання вартості (метод 4); на основі додавання вартості (метод 5); резервного (метод 6). Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Отже, у звязку з неможливістю застосування методу 1 визначення митної вартості товарів відповідачем послідовно перейдено до наступного методу.
Так, відповідно до ст.268 Кодексу, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, за митну вартість береться вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна походження; 4) виробник.
При застосуванні другого методу визначення митної вартості товару митний орган використовує інформацію, яка міститься в базі даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України про продаж ідентичних товарів.
Однак, відсутність інформації щодо митного оформлення товару вугільний концентрат марки ГЖ; клас 0-100мм., виробництва ЗАТ ОФ Распадська з однаковими показниками: вологість, вміст летких речовин, зольність та ін„ унеможливлює застосування методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо ідентичних товарів в понятті статті 268 Митного кодексу України.
Відповідно до ст.269 Кодексу (метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних товарів) - метод 3) під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку; країна походження; виробник.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних умовах, що й оцінювані товари.
При застосуванні третього методу визначення митної вартості товару митний орган використовує інформацію, яка міститься в базі даних ЄАІС ДМСУ про продаж подібних (аналогічних) товарів.
Наявність інформації в ЄАІС ДМСУ про продаж подібних (аналогічних) товарів обумовила застосування Дніпропетровською митницею саме методу 3 при визначенні митної вартості товарів.
Так, митна вартість товару вугілля кам'яне бітумінозне, коксівне, непиловидне, неагломероване: марки ГЖ; клас 0-100мм., виробник - ЗАТ ОФ Распадська. Країна виробництва: Росія. RU, визначена митним органом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів з урахуванням положень статті 269 Митного кодексу України на рівні митної вартості, визнаної митним органом за ціною договору (метод 1) при митному оформленні вантажних митних декларацій, а саме: 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007822; 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007823; 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007824; 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007825; 17.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/007826; 18.09.2012 року ВМД № 110010000/2012/008199; 01.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008200; 03.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008283; 03.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008284; 03.10.2012 року ВМД № 1 10010000/2012/008301; 04.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008365; 05.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008376; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008412; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008413; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008414; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008415; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008416; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008431; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008433; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008434; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008462; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008457; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008445; 08.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008456; 10.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008509; 10.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008510; 11.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008523; 11.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008551; 15.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008612; 16.10.2012 року ВМД№ 110010000/2012/008682; 16.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008684; 16.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008685; 17.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/022206; 17.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/022204; 18.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008722; 18.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008723; 19.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008760; 19.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008797; 22.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008805; 22.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008806; 22.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008819; 22.10.2012 року ВМД№110010000/2012/008829; 23.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008863; 23.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008864; 23.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/; 23.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008883; 24.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008917; 24.10.2012 року ВМД№ 110010000/2012/008935; 25.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008961; 26.10.2012 року ВМД № 110010000/2012/008984; 02.11.2012 року ВМД № 110010000/2012/009180 на ввезення товару вугільний концентрат марки ГЖ; клас 0-100мм., виробництва ЗАТ ОФ Распадська згідно додатку № 4 від 16.12.2011 р. до контракту від 12.10.2011 р. № 22-01/11 (0,18 доларів США/кг).
Стосовно правомірності зазначення в рішеннях про коригування митної вартості товарів у графі 31 «код ММВ» цифрового коду «3», при застосуванні методу 2(б) визначення митної вартості товарів - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 7 КАС України однією з основних засад здійснення правосуддя є забезпечення касаційного оскарження рішення суду. За загальними положеннями адміністративного судочинства вказівки суду касаційної інстанції є обов'язковими для виконання адміністративними судами нижчих інстанцій у відповідній справі.
При цьому митниця може витребувати, а декларант зобов'язаний надати лише ті документи, які здатні такі сумніви усунути. Законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому Вищий адміністративний суд, зазначив, що сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
З урахуванням вказівок Вищого адміністративного суду, слід зазначити наступне:
За інформацією видання „Метал Курєр від 29.10.12 № 44(1113) ціна виробника на вугільний концентрат марки ГЖ в Росії складала (3660 - 3775) Руб/т на умовах поставки FCA ж/д станція відвантаження, що за курсом на дату видання складала 116 - 120 $/т., що не відповідає заявленій позивачем на тих самих умовах на рівні - 67 $/т.
Тобто, митниця, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності відомостей, що містяться в документах, поданих митному органові, має право витребувати у декларанта додаткові документи, що є її правом, здійсненим у межах повноважень.
Безумовно, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості.
Документи, подані відповідно до п.2 ст. 53 МК України що підтверджують митну вартість, не містили всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, а саме:
-у рахунках - фактурах відсутні реквізити зовнішньоекономічного контракту від 11.10.2012 № 22-01-11, у специфікації до зовнішньоекономічного контракту відсутні умови поставки товару.
Необхідно зазначити, що відповідно до ст. 53 МК України рахунок-фактура (інвойс) є обовязковим документом, який подається декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Отже, відсутність реквізитів зовнішньоекономічного контракту від 11.10.2012 № 22-01-11 у рахунках - фактурах, наданих позивачем до документів митного оформлення, унеможливила здійснення чіткої ідентифікації рахунків на оплату із заявленою партією товару.
Частиною пятою статті 54 Митного кодексу України (далі Кодекс) за органом доходів і зборів, який згідно з чинним законодавством здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, закріплено право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Відповідно до частини другої статті 52 цього Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений частиною другою статті 53 Кодексу, серед яких рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є обєктом купівлі-продажу).
Комерційні документи - документи, які дають вартісну, якісну та кількісну характеристику товару. Ці документи оформляє на своєму бланку продавець, а покупець на підставі їх здійснює оплату. Вартісна характеристика товару надається в рахунку-фактурі та у рахунку-проформі.
Рахунок-фактура (англ. invoice, account, final invoice, франц. facture,нім. Rechnung, Faktura, Handels faktura) - вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ.
Затвердженої форми рахунку-фактури та вимог щодо її заповнення законодавством України не передбачено.
Згідно загальносвітової практики, рахунок-фактура має містити дату складання, найменування та реквізити продавця і покупця, найменування товарів, їх ціну, загальну вартість рахунку, валюту, ставки та розмір податку. Також, в рахунку - фактурі можуть зазначатись реквізити зовнішньоекономічної угоди, відповідно до якого здійснюється поставка, реквізити відвантажувального документа, платіжні реквізити та інші відомості, у разі якщо їх наявність в рахунку-фактурі передбачена умовами договору, такі як умови поставки, умови оплати, місце завантаження, розмір та підстави надання знижок.
Отже, суд погоджується з тим, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості орган ДФС має впевнитись, що рахунок - фактуру можна ідентифікувати з поставкою оцінюваного товару та він містить відомості, які підтверджують відомості щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті.
Аналіз норм митного законодавства свідчить, що обовязок доведення митної ціни товару лежить на позивачеві. Отже, позивачем свій обовязок не виконано, заявлена ним митна вартість товару не підтверджена.
В свою чергу, у митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої митної вартості товару у звязку із відсутністю всіх відомостей, необхідних для здійснення обчислення та наявністю інформації щодо аналогічних митних оформлень, митна вартість яких вища, ніж заявлено позивачем.
Таким чином, враховуючи ненадання декларантом додаткових документів: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких, визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; бухгалтерську документацію (інформація на зворотному боці ДМВ), та за відсутністю інформації-відповідно до вимог ст.268 Митного кодексу України митна вартість товару за ВМД була визначена митним органом відповідно вимогам ст.269 цього Кодексу згідно цінової інформації митного органу за ЄАІС ДМСУ.
Рахунки-фактури і є документами, які містять відомості щодо ціни, що підлягала сплаті за товари. Неможливість ідентифікації рахунків-фактур із спірною партією товару унеможливлює їх прийняття як доказу на підтвердження заявленої позивачем митної вартості.
Слід зазначити, що в результаті проведеної митним органом відповідно до положень ст. 337 МКУ перевірки документів, які подані до митного оформлення, в тому числі, шляхом контролю співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з даними, які містяться в електронних документах, повязаних з перевіркою достовірності даних, що перевіряються, встановлено тенденцію до зменшення вартості товару відносно попередніх поставок, здійснених позивачем згідно цього ж контракту.
Так, згідно додатку № 4 від 16.12.2011 до контракту від 12.10.2011 № 22-01/11 вартість товару на умовах поставки ГСА-ст.Междуреченск, Росія (без урахування транспортних витрат до кордону України) складала 135 дол. США/тону.
Митне оформлення поставок згідно додатку № 4 від 16.12.2011 здійснено у лютому 2012 року за митною вартістю 184,8дол.США/т, з урахуванням транспортних витрат до кордону України, заявленою декларантом за ціною договору, відповідно до положень статті 267 Митного кодексу України від 11.07.02 № 92-ІУ (метод 1), що підтверджується, зокрема, митною декларацією № 110010000/2012/001092 від 16.02.2012р.. У графі 44 декларації під кодом 4104 зазначено контракт № 22-01/11 від 12.10.2011, під кодом 4103 зазначено додаток до цього контракту № 4 від 16.12.11.
У подальшому, відбулось різке зниження вартості вугільного концентрату марки ГЖ за контрактом від 12.10.11 №22-01/11 на умовах FCA ст. Междуреченск (Росія), а сааме: додаток №5 від 06.02.12 104 дол. США/тону; додаток №6 від 02.03.12р. 94 дол. США/тону;додатки №7 від 29.03.12.р. №8 від 18.04.12р. №9 від 27.04.12р., №11 від 25.05.12р. 88 дол. США/тону; додатки №12 від 06.07.12р. №13 від 26.07.12р. 75 дол. США/тону; додатки №15 від 05.09.12р. №16 від 02.10.12р. 67 дол. США/тону.
Верховний Суд України у постанові від 10 квітня 2012 року (справа № 21-52а12), зазначив, що наведені норми, а також положення постанов Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339 "Про затвердження Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів" та № 1766 від 20 грудня 2006 р. «Про затвердження Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» дають підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості і з цією метою мають повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товару в разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог Митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.
Додаткові документи, які було витребувано Митницею, входять до переліку, що міститься у п.11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження (затв. постановою КМУ від 20.12.2006р. №1766). Водночас вимоги відповідача щодо надання додаткових документів позивачем не було виконано.
Отже, враховуючи наявну у митного органу інформацію про те, що вартість подібного товару перевищує заявлений декларантом рівень митної вартості, у Митниці були підстави для сумніву в правильності митної оцінки товару. За таких обставин, митний орган обґрунтовано запропонував позивачу надати додаткові документи, перелічені у пункті 11 Порядку. Товариством витребувані відповідачем належні документи не було надано, що дало підстави для визначення митної вартості у спосіб передбачений ст. ст. 266, 270 МК України. При цьому, Митниця обґрунтувала та довела неможливість застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів.
Доводи позивача про неправомірність використання митницею даних Єдиної автоматизованої системи ДМСУ про вартість товару є необґрунтованими, оскільки як зазначив Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013 року (справа № 21-342а13) наявність в ЄАІС ДМСУ інформації про іншу митну вартість ідентичних або аналогічних товарів може бути підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості.
Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що приймаючи спірні картки відмови в митному оформлені та рішення про визначення митної вартості товару, відповідач діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, а тому вони не можуть бути визнані протиправними та скасовані, у звязку з чим не можуть бути також задоволенні вимоги позивача про зобовязання вчинити певні дії та стягнення сум.
Щодо позовних вимог про надання висновку до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення ТОВ «Торговий Дім «ЄвразРесурс» Україна» надмірно сплаченої суми ПДВ у розмірі - 6 304 006,52 грн. (2 064 633,84 грн. + 4 239 372,68грн.), шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.45 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення, здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.
Відповідно до п.1 р. ІІІ Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу, як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких, здійснюється митними органами для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких, здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою. До заяви додаються в т.ч. документи, що підтверджують суму помилково та/або надмірно сплачених до бюджету митних та інших платежів.
Як вбачається з матеріалів справи, документи, які б підтверджували суму надмірно сплаченого мита за ВМД з суми, встановленої, як різниці між митною вартістю, визначеною митним органом та митною вартістю визначеною позивачем, відсутні.
Суд вважає, що оскільки митну вартість товарів визначено вірно, сума ПДВ сплачена позивачем, також, не підлягає відшкодуванню, у зв'язку із чим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов'язання Дніпропетровську митницю надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровської області про повернення ТОВ «Торговий Дім ЄвразРесурс»Україна», надмірно сплаченої суми ПДВ, у розмірі 6 304 006,52 грн. (2 064 633,84 грн. + 4 239 372,68грн.), шляхом її зарахування на поточний рахунок позивача та зобов'язання Дніпропетровську митницю, здійснити митне оформлення вантажу за ціною контракту.
Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем доведено правомірність своїх дій, що стосуються предмету позову. Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними та дослідженими в судовому засіданні доказами. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ ОСОБА_4" до Дніпропетровської митниці Міндоходів; третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування карток відмови та рішень, зобовязання вчинити певні дії відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2015 року

Суддя ОСОБА_5