Справа № 814/3083/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/51107/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Вербицької О.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014

та постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2014

у справі № 814/3083/13-а

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області

про скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області від 28.05.2013 № .

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2014, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014, позов задоволено частково; скасовано податкове повідомлення рішення від 28.05.2013 № в частині нарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 7 275,66 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач в запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як законні та обґрунтовані.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за результатами проведеної фактичної перевірки позивача з питання використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, складено акт № 1338/17-200/ від 07.05.2013, в якому зафіксовано порушення: пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: не утримання та не перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету в сумі 7 216,50 грн. за період січень 2011 року - квітень 2013 року.

28.05.2013 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № про визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 8 979,80 грн., в т.ч.: 7 068,14 грн. основного платежу та 1 911,66 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи межі перегляду, визначені ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 178.5 ст. 178 Податкового кодексу України під час виплати суб'єктами господарювання - податковими агентами, фізичним особам, які провадять незалежну професійну діяльність, доходів, безпосередньо пов'язаних з такою діяльністю, податок на доходи у джерела виплати не утримується в разі надання такою фізичною особою копії довідки про взяття її на податковий облік як фізичної особи, яка провадить незалежну професійну діяльність. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, відносини за яким встановлено трудовими відносинами, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до пунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Тобто, за наявності цивільно-правових договорів між позивачем та фізичними особами, сторони яких прирівнюються до роботодавця та робітника, у позивача відсутнє право на застосовування положень п. 178.5 ст.178 ПК України.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.2.2 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Відповідно до пп. пп. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно пп. а), ґ) п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому порядку, грошові зобов'язання спірним податковим повідомленням-рішенням в сумі 5 364 грн. донараховані на підставі трудових відносин позивача з ОСОБА_3

Згідно договору, сторонами в якому є позивач та ОСОБА_3, такий договір не підписаний, оскільки на ньому відсутній підпис останнього та є відмітка, що від підпису ОСОБА_3 відмовився.

В розумінні норм цивільного законодавства відсутність підпису на договорі свідчить про те, що він є недійсним, отже за відсутності доказів трудових відносин між позивачем та ОСОБА_3, нараховані суми податку на доходи є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 доходів від позивача не отримував.

Тому, відповідно податкове повідомлення-рішення від 28.05.2013 № в частині нарахування основного платежу у сумі - 5 364 грн. прийнято безпідставно.

Щодо штрафних санкцій в сумі 1 911,66 грн., нарахованих спірним податковим повідомленням-рішенням згідно п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України, слід зазначити наступне

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідачем було визначено розмір грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб (сума податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету) в сумі 7 068,14 грн., однак розмір штрафних санкцій в сумі 1 911,66 грн. не відповідає ні 25, ні 50, ані 75 відсотків від суми нарахованого грошового зобов'язання, отже відповідачем при нарахування штрафних санкцій неправильно застосовано положення п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України.

З огляду на встановлені обставини, межі перегляду, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі м. Миколаєва Головного управління Міндоходів у Миколаївській області відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 та постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 09.04.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді О.В. Вербицька
О.А. Моторний