Справа № 817/3153/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року 10 год. 45 хв.Справа № 817/3153/15 м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача - адвоката Януля В.С. (договір про надання правової допомоги від 02 листопада 2015 року); представника відповідача - Кметя В.Л. (довіреність від 07 жовтня 2013 року); представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_5 (довіреність від 04 листопада 2015 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області про зобов'язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_4 (далі іменується - позивач) до Реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд, винести постанову, якою зобов'язати Реєстраційну службу Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області провести державну реєстрацію права власності на об'єкт недобудованої капітальної споруди адміністративно-господарського комплексу, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, загальною площею 0,1га, на підставі рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.07.2014 року.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно із рішенням суду від 03.07.2014, яке набрало законної сили 14.07.2014, визнано за позивачем право власності на об'єкт недобудованої капітальної споруди адміністративно-господарського комплексу, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, загальною площею 0,1га. Однак, відповідачем безпідставно відмовлено в реєстрації прав власності, оскільки, як зазначив ОСОБА_4, підставою для реєстрації є рішення суду, яке у відповідності до статті 129 Конституції України - є обов'язковим до виконання.

В обґрунтування заперечень проти адміністративного позову представник відповідача зазначив, що ОСОБА_4 не дотримався вимог норм чинного законодавства для проведення державної реєстрації права власності, а саме: ним не була подана заява встановленого зразка та необхідний перелік документів для проведення державної реєстрації. Позивач лише звернувся із заявою від 13.08.2015 та копією рішення суду від 03.07.2014 відповідно до Закону України «Про розгляд звернень громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - іменується Закон України № 393/96-ВР) щодо надання інформації щодо можливості проведення державної реєстрації прав власності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, підтримав заперечення викладені відповідачем, та пояснив суду, що направлений лист-відповідь на адресу реєстратора не можна розцінювати як офіційну відмову у проведенні державної реєстрації. Крім того, представник зазначив, що постійним користувачем земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва - є Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом».

Ухвалою судді від 05.10.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 23.11.2015, прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

У судове засідання, прибули представник відповідача та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, проти заявлених позовних вимог заперечили, просили суд у задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 23.11.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області із заявою від 13.08.2015 про надання інформації щодо можливості проведення державної реєстрації прав власності на об'єкт незавершеного будівництва, відповідно до рішення суду від 03.07.2014, копія якого позивачем долучена до заяви (а.с. 26).

За результатами розгляду поданих позивачем документів, Реєстраційна служба Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області листом від 01.09.2015 №02.2-04/24 повідомила, що проведення державної реєстрації прав власності на об'єкт незавершеного будівництва відповідно до рішення суду від 03.07.2014 - є неможливим.

Крім того, відповідач в листі зазначив, що відповідно до пункту 83 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 (далі іменується - Порядок №868), для проведення державної реєстрації прав власності на об'єкт незавершеного будівництва заявник подає такі документи:

- документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;

- документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт;

- технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва (а.с. 14).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірних правовідносин, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу товарів №1/12 від 20.12.2005, укладеного між ВАТ «Атомремонт», що є юридичною особою за законодавством України і являється платником податку на прибуток на загальних умовах («Продавець»), та фізичною особою ОСОБА_4 («Покупець»), Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язується прийняти й оплатити об'єкт недобудованої капітальної споруди адміністративного-побутового корпусу за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 0,1га, найменування, ціна яких визначаються накладними, які є невід'ємною частиною Договору. Між сторонами відбулося повне виконання Договору, але відповідач ухилявся від його нотаріального посвідчення.

Разом з тим, рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.07.2014 № 2/679/348/2014, яке набрало законної сили 14.07.2014, визнано дійсним укладений 20.12.2005 між ОСОБА_4 та ВАТ «Атомремонт» договір купівлі-продажу об'єкта недобудованої капітальної споруди адміністративного-побутового корпусу, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га, згідно якого ВАТ «Атомремонт» продало, а ОСОБА_4 купив вказане приміщення за 82 000 гривень; визнано за ОСОБА_4 право власності на об'єкт недобудованої капітальної споруди адміністративного-побутового корпусу, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1, загальною площею 0,1 га. (а.с. 5-7).

Так, судом встановлено, що підставою звернення до суду ОСОБА_4 стала викладена у листі Реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області від 01.09.2015 №02.2-04/24 позиція щодо необхідності надання позивачем для реєстрації певних документів та неможливості її проведення без таких документів.

В даному листі відповідач надав інформацію на заяву позивача від 13.08.2015, яка подана у порядку розгляду звернень громадян передбаченому Законом України №393/96-ВР, та повідомив, що проведення державної реєстрації прав власності на об'єкт незавершеного будівництва відповідно до рішення суду від 03.07.2014- є неможливим, керуючись пунктом 83 Порядку №868.

Однак, з даною позицією Реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області позивач не погоджується, оскільки, на його думку, згідно із пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі іменується - Закон України № 1952-IV) наявна підстава для реєстрації права власності, а саме реєстрація проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, та відповідно до Конституції України - є обов'язковим до виконання.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України закріплено, що однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна встановлені Законом України №1952-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України № 1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно

Згідно із приписів частини 5 статті 15 цього Закону, державна реєстрація прав (надання відмови в ній) проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів (крім випадків, установлених частиною сьомою цієї статті) з дня надходження до органу державної реєстрації прав заяви про таку реєстрацію і передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього, документів, необхідних для її проведення.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону України № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суддів, що набрали законної сили.

Відповідно до статті 24 Закону України № 1952-IV, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (частина 2 статті 24 Закону України №1952-IV).

Подібні положення також закріплені в Порядку №868.

Відповідно до пункту 20 цього Порядку №868, за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Пунктом 28 Порядку №868 передбачено, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Приписами пункту 83 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва заявник також подає:

- документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;

- документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт;

- технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва.

Так, суду необхідно звернути увагу, що наказом Міністерства юстиції України від 31.03.2015 №465/5 затверджено заяву встановленого зразка про державну реєстрацію прав власності (далі іменується - Наказ №465/5).

Зі змісту поданої позивачем заяви від 13.08.2015 про надання інформації щодо можливості проведення державної реєстрації прав власності на об'єкт незавершеного будівництва, встановлено, що вона не відповідає вимогам, встановленим до форми заяви, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 31.03.2015 №465/5. Разом з тим, у суду відсутні докази подання позивачем належним чином оформленої заяви, яка відповідає вимогам чинного законодавства.

Тобто, позивач звернувся до відповідача із заявою в порядку звернення громадян, а не у порядку, визначеному для проведення державної реєстрації речових прав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подана заява від 13.08.2015 про надання інформації щодо можливості проведення державної реєстрації - не відповідає критеріям заяви встановленого зразка, затвердженої Наказом №465/5.

Крім того, як передбачено частиною 2 статті 24 Закону України №1952-IV, за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Важливим є той факт, що наказом Міністерства юстиції України від 26.12.2011 № 3601/5 «Про затвердження форм рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимог до їх оформлення» (далі іменується - Наказ №3601/5) затверджено форми рішень державного реєстратора прав на нерухоме майно та вимоги до їх оформлення.

Додатком 8 до Наказу № 3601/5 передбачено, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень формується відповідно до встановленої форми. Так, рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень формується державною мовою, підписується державним реєстратором прав на нерухоме майно із зазначенням прізвища та ініціалів і засвідчується в установленому порядку печаткою.

Наявними матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не приймалося відповідне рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, підстави для прийняття якого передбачені Законом України №1952-IV.

Отже, лист Реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області від 01.09.2015 №02.2-04/24 не можливо розцінювати як офіційну відмову в реєстрації прав власності, в розумінні Закону України №1952-IV та Наказу №3601/5.

Поряд з цим, необхідно зазначити, що статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Цими приписами Основного Закону України втілено загальновідому формулу обмеження дискреційних повноважень органів державної влади (дозволено лише те, що передбачено законом), тобто органи одних гілок державної влади не вправі перебирати на себе функції і повноваження інших гілок влади.

Зважаючи на вказаний конституційний принцип, суд не може підміняти державний орган, приймаючи замість нього рішення та давати вказівки, які свідчили б про вирішення питань, які належить до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Також, як встановлено частиною 4 статті 9 Закону України № 1952-IV, державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

З даної статті слідує, що державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій, передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства. Суд не може зобов'язати здійснити державну реєстрацію права за обставин, коли достеменно не встановлено, що всі подані документи належним чином оформлені, а всі етапи їх перевірки - завершені.

З огляду на вище викладене, суд вважає, що позовна вимога про зобов'язання відповідача провести державну реєстрацію права власності на об'єкт недобудованої капітальної споруди - є необґрунтованою та безпідставною.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на момент розгляду справи, надав суду достатні і беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність та обґрунтованість своїх дій.

Натомість факт наявності у позивача порушеного права не знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи допустимі та належні докази у їх сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська