Справа № 804/14492/15
Суддя: Ляшко Олег Борисович
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
представників позивача представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" до ОСОБА_7 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вважає висновки податкової перевірки хибними, такими, що не ґрунтуються на дійсних фактичних обставинах та зроблені у звязку з невірним застосуванням норм податкового та цивільного законодавства, а зазначене податкове повідомлення-рішення є протиправним та такими, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте податковим органом без достатніх на те правових підстав.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, надали до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржуване позивачем рішення винесене в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Акт перевірки було складено посадовою особою СДПІ з обслуговування ВП у м. Дніпропетровську МГУ ДФС ОСОБА_6, за результатами перевірки, яка проводилася на підставі п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України (далі ПКУ), згідно наказу про призначення перевірки №169 від 18.08.2015.
Відповідно до висновків ОСОБА_7 перевірки встановлено порушення наступних норм податкового законодавства: п. 44.1 ст.44, п. 198.1. п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит у сумі 190355,00 грн., в тому числі за листопад 2014 року - на суму 190355,00 грн., що призвело до заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 190355,00 грн.
Не погоджуючись з вищевикладеними висновками в ОСОБА_7 перевірки ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" подано до СДПІ заперечення вих. №2011/01-6 від 04.09.2015.
Листом СДПІ від 11.09.2015 №8019/10/28-01-47-11 заперечення ПАТ "ДНІПРОАЗОТ"' було відхилено.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обовязкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Так, відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у звязку з:
придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, господарські операції для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
За відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або лише за умови сплати грошових коштів.
Разом з тим, суд зазначає, що для цілей податкового обліку беруться до уваги насамперед економічні наслідки, створені господарськими операціями, а не особливості оформлення відповідних операцій. При цьому немає значення, яким цивільно-правовим договором опосередковано господарську операцію, а також те, чи визнаний відповідний договір недійсним у судовому порядку. Складені первинні документи не свідчать безпосередньо про реальність укладеної угоди.
Податкові обовязки визначаються виходячи з реального економічного змісту господарської операції та спрямування її на досягнення певного економічного ефекту. Для зясування дійсного економічного змісту господарської операції варто аналізувати кінцевий економічний ефект у вигляді фактичного приросту (зміни вартості) активів, який настав або повинен був настати в результаті здійснення відповідної операції, незалежно від зафіксованих у документах намірів її учасників. З цією метою варто використовувати документальні та інші дані, що свідчать про фактичне отримання тих чи інших активів учасниками операції. Такі дані мають перевагу перед задекларованим документально змістом спірної господарської операції.
Доказами наявності таких обставин можуть бути документи або показання свідків, що свідчать про наявність прямих стосунків між набувачем і виробником або імпортером активу; інформація (у тому числі з відкритих джерел) щодо звичайних умов ділової поведінки на певному ринку; дані, отримані від виробника або перевізника, які засвідчують прямий шлях руху активів від виробника до набувача, без фактичної участі посередників у цьому процесі тощо. Докази, що можуть використовуватися при аналізі реальності операції дані про існування активу (чи вироблявся, ким і коли), про його рух на шляху до платника податків-набувача (як транспортувався, де зберігався, ким приймався, у тому числі встановлення посадових осіб постачальника і покупця, задіяних у такому процесі), як використовувався далі (чи реалізовувався, чи споживався тощо).
Реальність потребує також зясування того факту, чи справді актив отриманий від указаного в первинних документах контрагента. Для цього треба встановлювати, за яких обставин і в який спосіб були налагоджені господарські звязки між платником податків та його задекларованим контрагентом, хто персонально брав у цьому участь. Доцільно встановити фактичний альтернативний рух активу у порівнянні із задекларованим.
Також у такому разі варто встановлювати технічну можливість виконання господарської операції із урахуванням фактичних господарських ресурсів постачальника (наявність виробничих потужностей, персоналу тощо) та фактичного змісту операції (чи необхідні спеціальні навички персоналу для її вчинення, чи потрібні для цього власні або залучені засоби, час та спеціальна обстановка тощо).
Згідно положень статі 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.
Судом встановлено, що 09.10.2014 року ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" було укладено із ТОВ «ІНХІМТЕХ» договір постачання № 766994.
У відповідності із вказаним договором ТОВ «ІНХІМТЕХ», як постачальник, взяло на себе зобов'язання передати ПАТ "ДНІПРОАЗОТ", яке виступило покупцем, продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього Договору, а Покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і строки, передбачені Договором.
На виконання вказаного договору ТОВ «ІНХІМТЕХ» у листопаді 2014 року здійснило постачання товару на адресу ПАТ "ДНІПРОАЗОТ", а саме 06.11.2014р. поставило гелевий низькоосновний аніоніт Purolite А-845 в кількості 2т на загальну суму 818130,00 грн., у тому числі ПДВ 136355,00грн.
Постачання товару підтверджується рахунком-фактурою, видатковою накладною, прибутковим ордером, податковою накладною, товарно-транспортною накладною від 06.11.2014р., сертифікатом якості фірми «Purolite Internanional LND» від 19.08.2014 p. №1602486 (країна-виробник Велікобританія), які були надані для перевірки та під час судового розгляду.
Отримана від ТОВ «ІНХІМТЕХ» продукція була використана ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" у власній господарській діяльності.
17.11.2014 після отримання продукції, відповідно до вищевказаних документів ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» в повному обсязі сплатило за поставлену продукцію, що підтверджується платіжним дорученням №980 від 17.11.2014 на загальну суму 818130,00грн.
В ОСОБА_7 перевірки з посиланням на бази даних по імпорту товарів на територію України за 2014 рік зазначено, що ПП «БУД-ЛІС-СЕРВІС», ТОВ «СЕОЛАН», ТОВ «ІНХІМТЕХ» не здійснювали імпорт товару - гелевий низькоосновний аніоніт Purolite А-845 та не отримували податкові накладні на цей товар від підприємств-імпортерів.
Разом з тим, до перевірки та до суду були надані всі первинні документи, по взаємовідносинам позивача із підприємством ТОВ «ІНХІМТЕХ», які були складені належним чином та відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того позивачем надані докази фотофіксації приймання даного товару, а також факт здійснення приймання товару та здійснення фотофіксації підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_10
Посилання відповідача в ОСОБА_7 перевірки на ненадання копії митної декларації, за якою було здійснено митне оформлення продукції, ввезеної на митну територію України, а саме гелевого низькоосновного аніоніту Purolite А-845 у кількості 2,0т, виробником якого є «Purolite International LTD», як на підставу для висновку про нереальність вказаної господарської операції, також є безпідставними, з огляду на таке.
ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» не є імпортером вищевказаної продукції, не формувало свій податковий та бухгалтерський облік на підставі такої митної декларації, а тому не зобов'язано мати та надавати до перевірки відповідну митну декларацію на її ввезення на митну територію України. При цьому суд зазначає, що невизначеність факту правомірності потрапляння даного товару на територію України не свідчить про те, що цей товар не передавався ТОВ «ІНХІМТЕХ» за вказаним правочином, та відповідно, не є підставою вважати неправомірним формування товариством позивача податкового кредиту за цим правочином.
Відповідачем не наведено обставин та не надано належних доказів на підтвердження неможливості ТОВ «ІНХІМТЕХ» здійснити постачання спірного товару.
Судом також встановлено, що 13.03.2014 року ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" було укладено із ПП «АРСЕНАЛ-2010» договір постачання №766406. У відповідності із вказаним договором ПП «АРСЕНАЛ-2010», як постачальник, взяло на себе зобов'язання передати ПАТ "ДНІПРОАЗОТ", яке виступило покупцем, продукцію виробничо-технічного призначення у відповідності до специфікацій (додатків) до цього Договору, а Покупець - прийняти поставлену продукцію та оплатити її вартість в порядку і в строки, передбачені Договором.
Постачання товару підтверджується рахунком-фактурою, видатковою накладною, прибутковим ордером, податковою накладною, товарно-транспортною накладною від 27.11.2014р., які були надані для перевірки та до суду.
Отримана від ПП «АРСЕНАЛ-2010» продукція була використана ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" в своїй господарській діяльності.
ПАТ «ДНІПРОАЗОТ» в повному обсязі сплатило за поставлену продукцію, що підтверджується меморіальним ордером №138813978 від 16.02.2015 на суму 324000,00грн.
Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на відсутність сертифікату (паспорту) якості на Вентиль (ВД (матеріал 1.4435) ДУ 15 Ру200) ГОСТ 12.2.063-81, виробником якого є ТОВ фірма «Інтер- Арм Інжиніринг», як на одну з підстав нереальності договору між ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" та ПП «АРСЕНАЛ-2010», оскільки сертифікат якості на товар не є первинним документом в розумінні Закону України від 16.07.99 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки не містить інформації про господарську операцію та не підтверджує її здійснення, і його наявність не передбачена правилами ведення бухгалтерського та/або податкового обліку на підприємстві, а наявність або відсутність останнього сама по собі не свідчить про реальність здійснення господарської операції.
Разом з тим, до перевірки та до суду були надані всі первинні документи, по взаємовідносинам позивача із підприємством ПП «АРСЕНАЛ-2010», які були складені належним чином та відповідають вимогам чинного законодавства. Крім того позивачем надані докази фотофіксації приймання даного товару, а також факт здійснення приймання товару та здійснення фотофіксації підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_11
До того ж судом з метою зясування реальності оскарженої господарської операції між вказаними в первинних документах контрагентами, встановлення обставин, способу та руху активів в якості свідка в судовому засіданні було допитано директора ПП "АРСЕНАЛ-2010" (код 34683850) ОСОБА_9, який підтвердив фактичне здійсненя товариством господарської діяльності, наявність господарських відносин ПП "АРСЕНАЛ-2010" з товариством позивача згідно договору постачання №766406 від 13.03.2014 року, навів порядок та деталі виконання вказаного договору.
Відповідачем не наведено обставин та не надано належних доказів на підтвердження неможливості ПП "АРСЕНАЛ-2010" здійснити постачання спірного товару.
Крім того, наведені в ОСОБА_7 перевірки дані щодо третіх осіб ПП «БУД-ЛІС-СЕРВІС», ТОВ «СЕОЛАН», ТОВ «ОСОБА_12 ТОРГОВИХ ОПЕРАЦІЙ», ТОВ «МЕСІПС», з якими ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" не мало господарсько-правових відносин, не є належним та допустимим обґрунтуванням висновків про порушення податкового законодавства з боку ПАТ "ДНІПРОАЗОТ", оскільки вони свідчать про можливі порушення допущені третіми особами, та не підтверджують наявність порушень при веденні податкового обліку або нереальність господарських операцій між ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" та ТОВ «ІНХІМТЕХ» і ПП «АРСЕНАЛ-2010».
Так, у відповідності до розяснень ОСОБА_13 адміністративного суду України від 02.06.2011р. №742/11/13-11 оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. Не є обовязковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Таким чином, під час судового розгляду справи позивачем підтверджено належними та достатніми доказами факт отримання товару від ПП "АРСЕНАЛ-2010" та від ТОВ «ІНХІМТЕХ», а отже й правомірність формування податкового кредиту.
Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
У звязку з викладеним вище, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" до ОСОБА_7 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.
З огляду на викладену вище норму, суд вважає за необхідне стягнути з з ОСОБА_7 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС за рахунок бюджетних асигнувань останньої на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" (код ЄДОРПОУ 05761620) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4282,99 грн.
Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС за рахунок бюджетних асигнувань останньої на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОАЗОТ" (код ЄДОРПОУ 05761620) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4282,99 грн.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 02 листопада 2015 року.

Суддя ОСОБА_1