Справа № 263/11793/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Скрипниченко Т.І.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року справа №263/11793/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Гаврищук Т.Г.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

перекладач ОСОБА_2,

за участі: позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року у справі № 263/1793/15-а за позовом Головного управління державної міграційної служби України в Донецькій області до ОСОБА_3 про примусове видворення за межі України громадянина Азербайджанської республіки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, звернувся в суд з адміністративним позовом до громадянина Азербайджанської республіки ОСОБА_3 про примусое видворення за межі Ураїни.

В обґрунтування позову зазначив, що 22.05.2015 року працівниками Дружківського міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області був виявлений громадянин Азербайджанської республіки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Сабірабада, Азербайджан, без паспортного документу. При опитуванні відповідач пояснив, що прибув на територію України в жовтні 2014 року через КПП «Бориспіль» в пошуках роботи, але до цього часу є безробітним. Знаходився та проживав за адресою: АДРЕСА_1. Вказану квартиру на необмежений трок йому надав громадянин Росії, родичів в Україні немає. Після закінчення строку перебування на території України січень 2015 року, територію України не залишив, посилаючись на те, що загубив паспорт, з питань продовження терміну перебування на території України до відповідних органів не звертався, тобто перебував на території України незаконно. Відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення, за ч.1 ст. 203 КУпАП, постановою начальника Дружківського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 22.05.2015 накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Штраф відповідачем сплачено. 01.07.2015 встановлено, що відповідач територію України не залишав, тому що не працює, продовжує проживати за попередньою адресою, але знайшов паспорт. Встановлено, що відповідач щонайменш має два паспортних документи - НОМЕР_1, який надав до міграційної служби, та НОМЕР_2, за яким у період з січня по грудень 2013 року тричі перетинав кордон України. Підстав для перебування даного громадянина на території України не мається, тому просить винести постанову про примусове видворення відповідача з України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року у справі № 263/11793/15-а позов задоволено та постановлено примусово видворити за межі України громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспортний документ НОМЕР_1, виданий 18.08.2010 року Міністерством внутрішніх справ Азербайджану з терміном дії до 16.08.20201 року.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд..

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що не володіє українською мовою, йому не були запропоновані безкоштовні послуги адвоката та перекладача, не направлені копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі, копія позовної заяви та додані до неї документи, заяви про розгляд справи у його відсутність не надавав.

Під час апеляційного розгляду позивач підтримав доводи апеляційної скарги, представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що громадянин Республіки Азербайджан ОСОБА_3 прибув на територію України через КПП «Козача Лопань» 06.12.2013 року у приватних справах ( а.с. 22). Перебуває в Україні на підставі паспорту типу НОМЕР_1 виданого 18.08.2010 року, Міністерством внутрішніх справ Республіки Азербайджан, дійсний до 16.08.2020 року ( а.с. 6-12).

Термін перебування на території України закінчився у січні 2015 року і з цього часу іноземець вважається таким, який знаходиться в державі України на нелегальному положенні, родичів чи знайомих в Україні не має.

22 травня 2015 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП за порушення правил перебування на території України, за наслідками розгляду якого на нього накладений штраф в розмірі 510 грн. та попереджено про необхідність залишити територію України в добровільному порядку. Штраф відповідачем сплачений, що підтверджується копією квитанції (а.с. 17).

23 травня 2015 року, у відповідності до вимог ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відносно ОСОБА_3, начальником Дружківського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області було прийнято рішення № 3 про примусове повернення відповідача до країни походження, а також останнього було зобов'язано у термін до 21.06.2015 року покинути територію України. 23.05.2015 року відповідача під особистий підпис було повідомлено про прийняте рішення та роз'яснено, що у разі невиконання рішення про примусове повернення, його буде видворено за межі України у примусовому порядку ( а.с. 18). Прийняті рішення іноземцем не оскаржені і на даний час є чинними.

До теперішнього часу відповідач територію України не покинув і в державі перебуває на нелегальному положенні. Невиконання рішення про примусове повернення мотивує відсутністю коштів.

Відповідно вимог ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що законні джерела існування в Україні у іноземця відсутні, підстав для подальшого його перебування на території держави не має. Фактично він повторно ухилився від виїзду з території України.

Будь-які обставини, які свідчили б про те, що виконання рішення про примусове видворення до держави належності буде становити для відповідача реальну загрозу його життю, свободі або здоров'ю чи призведе до інших негативних наслідків, які згідно ст.31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», є підставами для заборони щодо примусового повернення чи примусового видворення відповідача з території України в країну його походження відсутні.

Доводи апелянта стосовно того, що він російською мовою володіє дуже погано, а українську мову не розуміє зовсім та йому не було запропоновано безкоштовні послуги адвоката та перекладача спростовуються матеріалами справи, де в своїх поясненнях від 22.05.2015 року та 21.07.2015 року відповідач власноручно зазначав, що перекладачі не потребує. (а.с. 13-14). Як зазначалося вище, штраф згідно постанови про накладання адміністративного стягнення, складеного на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, відповідачем сплачено.

Доводи стосовно того, що від імені відповідача невідома особа надала заяву про розгляд справи у його відсутність не приймаються до уваги, оскільки відповідачем на надано ніяких доказів, що ця заява не була написана ним власноручно. Крім того, під час апеляційного розгляду позивач підтвердив свої підписи в поясненнях, наданих начальнику Головного управління ДМС України в Донецькій області, протоколі про адміністративне правопорушення, постанові про накладення адміністративного стягнення, а також про власноручне написання заяви до Жовтневого районного суду про розгляд справи без його участі.

Апелянт зазначає, що в Україні має сім'ю - цивільну дружину та доньку, при цьому не надає жодного документу, що підтверджувало ці твердження.

Враховуюче викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Повний текст ухвали складений 01 грудня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 183-5 195-196, ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року у справі № 263/11793/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 жовтня 2015 року у справі № 263/11793/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

Д.В. Ляшенко

Т.Г. Гаврищук