Справа № 813/3370/15
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Справа № 876/9252/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря Волошин М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 року у справі за його позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплату грошового забезпечення та зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

02.07.2015 позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - Управління, ГУМВС) в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.89), просив:визнати протиправною бездіяльність відповідача у невиконанні постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2015 року у справі №813/364/15 (далі Постанова) щодо визнання протиправним та скасування наказу Управління від 24.01.2015 №184 «Про притягнення до дисциплінарної відповідально працівників органів та підрозділів ГУМВС» в частині накладення на заступника начальника слідчого управління ГУМВС (далі СУ) підполковника міліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення - звільнення з посади (далі Наказ №184); визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління від 26.06.2015 №450о/с «По особовому складу» (далі - Наказ №450о/с) в частині увільнення позивача від посади заступника начальника СУ (далі Посада); поновити його на вказаній Посаді з 26.06.2015; стягнути з відповідача грошове забезпечення з цієї дати по дату поновлення на Посаді у розмірі встановлених йому посадового окладу, окладу за званням, а також усіх надбавок, премій та інших виплат, які були нараховані за травень 2015 року; звернути до негайного виконання постанову суду в частині поновлення на посаді та виплати грошового забезпечення за один місяць. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачу було достовірно відомо про набрання Постановою законної сили, видання на її підставі виконавчого листа від 29.04.2015 (далі Виконавчий лист) та відкриття на його підставі виконавчого провадження. Відтак Наказ №450о/с, яким позивача призначено на посаду слідчого слідчого відділу Львівського міського управління ГУМВС (далі Посада-1, СВ відповідно) на підставі Наказу №184, є протиправним та безпідставним.

Вважає незаконним посилання відповідача у спірному наказі на п.21 «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі Положення). Накладене на нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади, виконане з порушенням порядку його виконання.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015року у справі №813/3370/15 в задоволенні позову відмовлено.

Постанову оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю. В апеляційній скарзі покликається на обставини викладені в позовній заяві та доповненнях до неї, яким суд не дав належної правової оцінки. Додатково зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог п.3 ч.1 ст.156, ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) мав, зокрема, зупинити провадження у даній справі, оскільки Накази №№184, 450о/с повязані між собою, і повинні досліджуватися однаково.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з таких міркувань.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Постанова, на час виникнення спірних відносин, не вступила в законну силу, а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Управління щодо її невиконання. Наказ №184 міг бути підставою для прийняття Наказу №450о/с, оскільки оскарження рішення субєкта владних повноважень не зупиняє його дію. Норми ст.18 «Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України», затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV (далі Дисциплінарний статут) зобовязують відповідача виконати дисциплінарне стягнення шляхом прийняття відповідного наказу, оскільки у разі подання скарги (оскарження Наказу №184) виконання накладеного дисциплінарного стягнення не припиняється. Наказ №450о/с видано після прибуття позивача до місця проходження служби (до того перебував на лікуванні), а тому ним дотримано місячного строку виконання накладеного дисциплінарного стягнення. Позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади, а тому його доводи щодо необхідності надання попередньої згоди виборного органу профспілкової організації є необґрунтованими.

Повністю з такими висновками не можна погодитись з огляду на те, що вони зроблені внаслідок неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків цього суду таким обставинам та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційним судом, з врахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Наказом №184 на заступника начальника СУ підполковника міліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з посади.

Постановою, за наслідками розгляду адміністративного позову останнього, Наказ №184 визнано протиправним та скасовано (а.с.8-22).

Управлінням 21.05.2015 було оскаржено Постанову в апеляційному порядку (апеляційну скаргу направлено поштою) і така отримана Львівським окружним адміністративним судом 25.05.2015 (а.с.41-44, 46-47).

29.04.2015 (очевидно 29.05.2015) Львівським окружним адміністративним судом на підставі Постанови видано Виконавчий лист, при цьому в ньому зазначено, що вказане судове рішення набрало законної сили 26.05.2015 (а.с.23).

Рапортами від 09.06.2015 та 10.06.2015 позивач довів до відома Управління про Постанову на якій Львівським окружним адміністративним судом зроблено запис про набрання нею законної сили 26.05.2015 (а.с.26-27)

На підставі Виконавчого листа, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 10.06.2016 відкрито виконавче провадження та надано строк для його виконання до 17.06.2015 (а.с.24-26).

26.06.2015 позивачу, відповідно до акту від цієї ж дати №1/19-2568 запропоновано три посади, від яких той відмовився (а.с.51).

Наказом №450о/с відповідно до п.21 Положення позивача призначено на Посаду-1, увільнивши його від Посади з 26.06.2015. Призначення з пониженням в порядку дисциплінарного стягнення. Підставою видачі цього наказу зазначено Наказ №184. 27.06.2015 витяг з Наказу №450о/с направлено позивачу поштою (а.с.28, 52).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі №876/6953/15 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУМВС на Постанову. Зі змісту такої ухвали слідує, що строк на апеляційне оскарження Управлінням пропущено з поважних причин, з огляду на неправомірні дії працівників Львівського окружного адміністративного суду при реєстрації апеляційної скарги (несвоєчасної її реєстрації) (а.с.54).

Наказом ГУМВС від 29.09.2015 №692о/с «По особовому складу» (далі Наказ №692о/с) підполковника міліції ОСОБА_1, слідчого СВ звільнено з органів внутрішніх справ (далі ОВС) у запас Збройних Сил України, з 29.09.2015, за пп.«б» п.64 Положення (через хворобу) (а.с.134, 150, 159).

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2015 року у справі №876/6953/15 Постанову залишено без змін, а апеляційну скаргу Управління без задоволення (а.с.138-149).

В ст.43 Основного Закону передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відносини, пов'язані із проходженням служби в ОВС на час виникнення спірних відносин регулювалися Конституцією України, Законом України «Про міліцію» (далі Закон №565-XII), Дисциплінарним статутом, Положенням та рядом інших підзаконних актів. Пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірні відносини та коли можливість такого застосування не заборонено у спеціальному законі.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначено Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника ОВС.

Статтею 2 цього Статуту визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Частиною 1 ст.5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За порушення службової дисципліни, відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту передбачені наступні види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з ОВС.

Відповідно до змісту ст.18 Дисциплінарного статуту, якою передбачено виконання та зняття дисциплінарних стягнень, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади та звільнення з ОВС, накладені на осіб рядового і начальницького складу, які тимчасово непрацездатні або перебувають у відпустці, відрядженні, виконуються після їх прибуття до місця проходження служби. Особи, з вини яких накладені дисциплінарні стягнення не виконані без поважних причин, несуть відповідальність за цим Статутом. Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з ОВС, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.21 Положення особи рядового і начальницького складу зобов'язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників.

Посади, що підлягають заміщенню особами рядового, молодшого, середнього і старшого начальницького складу, і відповідні цим посадам спеціальні звання визначаються переліками, затверджуваними Міністром внутрішніх справ (п.39 Положення).

Згідно з пп.«а» п.40 цього ж Положення призначення на посади рядового і начальницького складу провадиться відповідними начальниками згідно з номенклатурою посад, що визначається Міністром внутрішніх справ відповідно до його компетенції. При цьому враховується, що при призначенні на посади і переміщенні по службі осіб рядового і начальницького складу має забезпечуватися використання їх за основною чи спорідненою спеціальністю або згідно з набутим досвідом, а при необхідності використання на посадах за новою для них спеціальністю призначенню має передувати відповідна перепідготовка.

За змістом п.42 Положення переміщення по службі осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу провадиться:на рівнозначні посади - у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров'я, віку та підготовки за новою спеціальністю (пп. «б»); на нижчі посади - за підставами, передбаченими п.45 цього Положення (пп.«г»).

Зазначеним пунктом Положення (п.45) передбачено, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу з вищих посад на нижчі провадиться, зокрема, у порядку дисциплінарного стягнення відповідно до Дисциплінарного статуту або за клопотанням товариського суду честі середнього і старшого начальницького складу.

Частиною 5 ст.124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Подібно ч.1 ст.255 КАС передбачено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В абзацах 3, 10 пп.10.2 п.10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» таким судом розяснено, що скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Задовольняючи позовні вимоги про поновлення на публічній службі, суд повинен визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень повністю або частково та скасувати акт індивідуальної дії повністю або ту його частину, яка стосується позивача, з моменту прийняття акта та обов'язково вказати дату, з якої особу поновлено на посаді.

Зваживши на те, що Постановою, яка на даний момент набрала законної, визнано протиправним та скасовано Наказ №184, відтак такий наказ не породжує для сторін жодних правових наслідків від моменту його прийняття, крім як повязаних із його скасуванням (недійсністю), тому Наказ №450о/с, який виданий на його підставі (Наказу №184), не можна визнати правомірним.

Скасування оскарженої постанови Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 року в цій частині можна було уникнути, як би цей суд дослухався до обґрунтованого клопотання відповідача про зупинення провадження у цій справі до вирішення справи №813/364/15 в апеляційному порядку (а.с.85-88, 95-96).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умовами що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 5 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора).

У відповідності до п.24 Положення у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу ОВС підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків, але не більш як за один рік.

За ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У абзаці 3 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі Постанова №9) містяться розяснення, згідно з якими у випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП). Одночасно суд визначає працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.

Таким чином, виходячи із підстави звільнення (переведення) позивача з Посади - в порядку дисциплінарного стягнення, системного аналізу вимог п.24 Положення та абзацу 4 п.10, абзацу 3 п.18 Постанови №9 апеляційний суд вважає, що оскільки станом на час розгляду даної справи в апеляційному порядку та ухвалення рішення ОСОБА_1 звільнений з ОВС, тому незважаючи на те, що позивача звільнено з Посади (переведено на Посаду-1) без законних підстав, поновити його на Посаді неможливо, що зобовязує апеляційний суд визнати таке звільнення (переведення) протиправним (неправильним), визнати позивача звільненим з ОВС на підставі Наказу №692о/с з Посади, та стягнути з ГУМВС в його користь різницю в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків (різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи) по 29.09.2015.

При цьому апеляційний суд виходить із грошового забезпечення позивача на Посаді в сумі 8829,10грн, а на Посаді-1 3680,18грн (а.с.57, 99, 163-164).

За змістом частин 1, 3-4 ст.254 КАС постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Таким чином, як правильно встановив суд першої інстанції, Постанова, на час виникнення спірних відносин, не набрала законної сили, а тому відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності Управління щодо її невиконання.

Додатково, такі вимоги можуть бути вирішені лише за заявою позивача в порядку ч.9 ст.267 КАС, яка передбачає судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах. За загальним правилом, скасування судом акта субєкта владних повноважень (акта індивідуальної дії), не потребує від такого субєкта вчинення додаткових дій на виконання відповідного судового рішення, а тому примусове виконання останнього є зайвим.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 КАС, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 року в частині визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, виплати грошового забезпечення та зобовязання вчинити дії скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в цій частині задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 26 червня 2015 року №450о/с «По особовому складу».

Визнати протиправним (неправильним) звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та його призначення на посаду слідчого слідчого відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, з 26 червня 2015 року, на підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 26 червня 2015 року №450о/с «По особовому складу».

Визнати ОСОБА_1 звільненим з органів внутрішніх справ на підставі наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області від 29 вересня 2015 року №692о/с «По особовому складу» з посади заступника начальника слідчого управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області в користь ОСОБА_1 16476,48гривень різницю в грошовому забезпеченні за час виконання службових обовязків.

В решті позову в цій частині відмовити.

В решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 30 листопада 2015 року.