Справа № 826/18345/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 листопада 2015 року 15:17 № 826/18345/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., суддів: Гарника К.Ю., Кобилянського К.М., при секретарі судового засідання Грабовському В.А., розглянувши адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас"
до третя особаУправління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києва, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Томащук Олени Дмитрівни ОСОБА_2
провизнання протиправним та скасування наказу
за участю представників сторін

від позивача: Зайцев Д.С.

від відповідача 1, 2: Маланчук В.М.

від третьої особи: ОСОБА_5

Відповідно до частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18.11.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас" (надалі - Позивач), звернувся з адміністративним позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києва (надалі - Відповідач 1), Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Томащук Олени Дмитрівни (надалі - Відповідач 2) про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23126671 від 24.07.2015 12:40:07 щодо арешту нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна №91 (нежитлові приміщення АДРЕСА_2, 482 кв.м.) прийняте Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Томащук Оленою Дмитрівною.

В обґрунтування позовних вимог Позивач вказує на те, що рішення номер 23126671 від 24.07.2015 року 12:40:07 прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Томащук О.Д. незаконно і запис внесений до реєстру з порушенням вимог чинного законодавства, що свідчить про його протиправність та наявність правових підстав для скасування.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Відповідачів проти позовних вимог заперечує в повному обсязі з підстав викладених в письмових запереченнях на позовну заяву.

В судовому засіданні представник Відповідачів проти позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Для з'ясування всіх обставин справи судом залучено до розгляду справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача ОСОБА_2 (надалі - третя особа).

Представник третьої особи проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, в обґрунтування заперечень зазначає, що Позивачем не надано суду переконливих доказів того, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2015 р. була надана до виконання територіальному управлінню Міністерства юстиції України.

Позивачем подано 28.10.2015 року до суду Доповнення до адміністративного позову, уточнення позовних вимог від 28/10/2015, судом не приймається до розгляду дана заява, оскільки в судовому засіданні позивач не наполягав на зміні позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва зазначає наступне.

Судом встановлено, що Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 24.07.2015 року був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 10540957 (дата та час державної реєстрації 24.07.2015 12:36:59) щодо об'єкту нерухомого майна №91 (нежитлові приміщення АДРЕСА_2, 482 кв.м.).

Запис був внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23126671 від 24.07.2015 12:40:07.

Таке рішення було прийнято державним реєстратором Томащук О.Д. на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 48242228, виданий 23.07.2015 року, видавник Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, державний виконавець Поліщук А.М. Вид обтяження - арешт нерухомого майна. Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (код 34967593, адреса 01032, Київ, вул..Саксаганського, 110). Особа, майно/права якої обтяжуються - ОСОБА_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, адреса, АДРЕСА_3.

Позивач вважає, що дане рішення номер 23126671 від 24.07.2015 року 12:40:07 прийняте державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Томащук О.Д. незаконно і запис внесений до реєстру з порушенням вимог чинного законодавства, а тому звернувся з адміністративним позовом до суду.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV).

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що орган державної реєстрації прав, серед іншого, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно з ч.2 статті 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); - відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; - відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень. Під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про право набувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Частиною 2 та ч.13 ст.15 Закону №1952 визначено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України. Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, регламентовано приписами Порядку №868.

В ч.8 Порядку №868 визначено, що для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. При цьому, в ч.1 ст.16 Закону №1952 визначено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно ч.7 ст.16 Закону №1952, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Вказана норма кореспондується з п.35 Порядку №878.

Таким чином, державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводиться на підставі поданої особисто власником (правонабувачем; стороною правочину, за якою виникло право) або уповноваженою особою заяви, за формою, яка затверджена чинним законодавством.

Частинами 3, 8 ст.16 Закону №1952 встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. У разі подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подаються оригінали електронних документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, або електронні копії оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, виготовлені шляхом сканування таких документів у паперовій формі. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якими встановлено обтяження, особи, в інтересах якої встановлено обтяження, уповноваженої ними особи.

Згідно з п.30-п. 34 Порядку №878, У випадках, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", органові державної реєстрації прав можуть подаватися заяви в електронній формі. Заявником під час подання заяви в електронній формі є державний виконавець та Державний кадастровий реєстратор (далі - кадастровий реєстратор). Орган державної реєстрації прав приймає заяви в електронній формі в порядку черговості надходження таких заяв, у тому числі відповідних заяв у паперовій формі, в порядку, передбаченому для приймання заяв у паперовій формі. На підтвердження прийняття заяви в електронній формі орган державної реєстрації прав видає заявникові картку прийому заяви в електронній формі. Порядок взаємодії між органом державної реєстрації прав та органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, під час обміну зазначеною інформацією визначається спільним наказом Мінагрополітики та Мін'юсту. Під час подання заяви в електронній формі на таку заяву накладається електронний цифровий підпис заявника. Заявник разом із заявою в електронній формі подає органові державної реєстрації прав визначені цим Порядком наявні оригінали електронних документів або електронні копії оригіналів документів, що виготовлені шляхом сканування таких документів у паперовій формі. У разі відсутності документа, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документа про сплату адміністративного збору, крім випадків, передбачених цим Порядком, орган державної реєстрації прав повертає заяву в електронній формі без реєстрації її у базі даних про реєстрацію заяв і запитів. Рішення за результатами розгляду заяви в електронній формі, а також інші документи, що видані, оформлені державним реєстратором під час її розгляду відповідно до цього Порядку, державний реєстратор у день прийняття рішення надає заявникові в електронній формі відповідно до законодавства у сфері електронних документів та електронного документообігу, а також електронного цифрового підпису. У разі коли за результатами розгляду заяви в електронній формі, поданої кадастровим реєстратором, державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, орган державної реєстрації прав у день прийняття такого рішення надсилає кадастровому реєстраторові поштою з описом вкладення свідоцтво та витяг з Державного реєстру прав для подальшої їх видачі правонабувачеві земельної ділянки. Заява в електронній формі та інші документи, подані заявником для проведення державної реєстрації речових прав в електронній формі, заявникові не повертаються. Із заяви та документів у електронній формі державний реєстратор виготовляє копії в паперовій формі, які засвідчує своїм підписом, скріплює печаткою, та формує реєстраційну або облікову справу. Інші документи, що видані, оформлені або отримані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації речових прав, долучаються ним до реєстраційної або облікової справи відповідно до законодавства.

В матеріалах справи містяться копії документів наданих представником Відповідачів, а саме копії облікової особової справи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з наданих документів вбачається, що 24.07.2015 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Оліяр Лесею Ігорівною було направлено заяву в електронній формі щодо накладення арешту на нежилі приміщення АДРЕСА_2 на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.07.2015 року виданої державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Поліщуком Андрієм Миколайовичем, реєстраційний номер виконавчого провадження №48242228.

У відповідності до п. 74, п. 75 Порядку №878, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; 3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; 4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; 5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат; 6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном; 7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно з п. 15 Порядку№878, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно з п. 1, п. 2 частини першої статті 15 Закону Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що державний реєстратор повинен провести відповідні пошуки інформації в Державному реєстрі прав встановити, що відсутні підстави для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24.07.2013 р. був наявний (попередній запис) запис від 30.03.2015 р., здійснений Державним виконавцем - приватним нотаріусом Бойко Олегом Володимировичем, Київського міського нотаріального округу м. Києва, про реєстрацію договору купівлі-продажу, серія та номер: 360, виданий 30.03.2015 р.

Суд звертає увагу, що на час внесення в базу запису 24.07.2015 року за номером 23126671 відсутні були відомості про наявність Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2015 р. по справі №826/6968/15 про забезпечення адміністративного позову, якою заборонено вчиняти дії Державному реєстратору щодо реєстрації права власності на нежилі приміщення АДРЕСА_2.

Крім того, Суд звертає увагу, що із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 41531304 від 31.07.2015 р. надано Позивачем до позовної заяви вбачається, що в жодному із розділів відсутня інформація про заборону вчинення Державним реєстратором реєстраційних дій щодо нежитлових приміщень АДРЕСА_2 на підставі Ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.04.2015 р. по справі №826/6968/15 про забезпечення адміністративного позову, проте наявні записи про обтяження на спірне майно на підставі Шевченківського районного суду міста Києва від 29.05.2015 р. по справі № 761/15131/15-к, запис здійснено 03.06.2015 р. за номером 9894691.

З аналізу вищезазначених норм права, суд приходить до висновку, що у Державного реєстратора були наявні всі підстави для внесення запису на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.07.2015 року виданої державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Поліщуком Андрієм Миколайовичем, оскільки з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який міститься в матеріалах справи та матеріалів реєстраційної справи, яка міститься в матеріалах справи відсутня інформація про заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії державному реєстратору.

Також, Суд звертає увагу, що згідно п. 15, 30, 75 Порядку № 868, вбачається, що Державним реєстратором не вчинялися дії щодо реєстрації права власності, а вносився відповідний запис про вчинення певних дій державного виконавця, що в свою чергу свідчить про відсутність у Державного реєстратора прийняття рішення про відмову про внесення запису, який вчинено державним виконавцем.

Як вбачається з реєстраційної справи, накладення арешту здійснено виконавчою службою, а отже, підставою для скасування даного запису є надання відомостей виконавчої служби про зняття арешту з спірного майна.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві з заявою про зняття арешту, а отже, суд вважає, що в даному випадку Позивачем не вірно вибрано спосіб захисту.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача щодо скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 23126671 від 24.07.2015 12:40:07 щодо арешту нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна №91 (нежитлові приміщення АДРЕСА_2, 482 кв.м.) прийняте Державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Томащук Оленою Дмитрівною є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відповідність дій відповідача-1 при розгляді заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно приписам чинного законодавства і, як наслідок, правомірність рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Регіон-Банк».

В частині позовних вимог щодо зобов'язання Державну реєстраційну службу України забезпечити внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо права власності ОСОБА_11 на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вищезазначених позовних вимог.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, Позивачі достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги, суду не надали.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя А.Б. Федорчук

Судді К.Ю. Гарник

К.М. Кобилянський