Справа № 500/3225/15-а
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/3225/15-а
Провадження № 2-а/500/120/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2015 року за № 306,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області, яким просив визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №306 від 22.05.2015 року про накладення на нього штрафу в розмірі 6800 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначає, що 22.05.2015 року заступником директора ОСОБА_3 Державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову №306 по справі про адміністративне правопорушення і накладено на нього штраф в розмірі 6800 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

Позивач зазначає, що при складанні протоколу, припису та постанови ОСОБА_3 Державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області не було взято до уваги, що рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради від 19.01.1989 року йому було дозволено побудувати двоповерховий житловий будинок за індивідуальним проектом, господарських та побутових споруд на наданій у безстрокове користування земельній ділянці натомість старої будівлі, яка прийшла у непридатність.

Як вказує позивач, у технічному паспорті від 01.10.2010 року вказаний 1999 рік побудови вже з 9% зносу, що свідчить про те, що будинок був побудований до 1992 року.

Крім цього, як зазначає позивач, згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції від 01.09.2011 р № 40-12-2409 «Про прийом в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992» (далі - Лист), в якому ДАБІ пояснює, що 5 серпня 1992 вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабміну від 5 серпня 1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Таким чином, до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Також, як зазначає позивач, відповідно до Закону України Про внесення змін до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності щодо прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт за № 1059 від 13.01.2015 року, згідно з яким до 31 грудня 2015 року штрафи з громадян за самовільне будівництво стягуваться не будуть за умови, що: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові й дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, збудовані в період з 5 серпня 1992-го до 12 березня 2011 року; побудовані до 12 березня 2011 року громадські будівлі 1 та 2 категорій складності; побудовані до 12 березня 2011 року будівлі та споруди сільськогосподарського призначення 1 та 2 категорій складності.

Крім цього, як зазначив позивач в позові, наявність витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтва про право власності на житловий будинок, свідчить про те, що ОСОБА_2 здав в експлуатацію будинок, але у звязку з тим, що були стислі строки на виконання припису він не встиг його виконати з незалежних від нього обставин. Зазначене підтверджено тим, що 15.06.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № 39102585, яке складається з літ. А житловий будинок загальна площа: 145,9 кв.м, житлова площа 59,1 кв.м, літ. Б літня кухня, літ. В сарай, літ. 1-7 надвірні споруди, а також зазначене підтверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 15.06.2015 року за № 39102650.

Також позивач у позові зазначив, що про постанову по справі про адміністративне правопорушення №306 від 22.05.2015 року він отримав поштою лише 28.05.2015 року, що свідчить про не належне повідомлення про час і місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити та зазначив, що позивач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за результатами розгляду якої винесено постанову №306 від 22.05.2015 року. Крім цього, зазначив що вимоги припису були виконані, але в більш пізні строки, а саме 15.06.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № 39102585.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності на адресу суду не направляв.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

В судовому засіданні встановлено, що 16.03.2015 року було винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, в якому зазначено, що за результатами перевірки за адресою: вул. Фрунзе, б.97, м.Ізмаїл Одеської області було виявлено, що фізичною особою ОСОБА_2 самовільно збудовано житлову будівлю літ. «А», літню кухню літ.«Б» та сарай літ. «В». Вказані будівельні роботи з будівництва житлового будинку та господарських споруд виконані без будь-якого документу дозвільного характеру, який надавав би право на виконання будівельних робіт. З метою усунення виявлених порушень позивачу необхідно було усунути порушення законодавства у сфері містобудівної діяльності у термін до 16.04.2015 року.

13.05.2015 року відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що вимога припису від 16.03.2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності не виконана, а саме не усунено порушення містобудівного законодавства.

На підставі вказаного протоколу заступником директора ОСОБА_3 Державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову №306 по справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2015 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.188-42 КУпАП, у виді штрафу у сумі 6800 грн., в звязку з тим, що вимога припису від 16.03.2015 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності не виконана.

Згідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

За змістом наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол про вчинення особою адміністративного правопорушення складається виключно в присутності цієї особи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2, нібито відмовився від підписання протоколу та його отримання.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

В порушення вимог ст. 278 КУпАП заступником директора ОСОБА_3 державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_4 була винесена постанова № 306 від 22.05.2015 року без зясування факту сповіщення позивача належним чином про розгляд адміністративної справи.

У справі «Стрижак проти України» Європейський суд з прав людини у рішенні від 8 листопада 2005 року констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на відмову повідомити заявника про дату та час слухання у цій справі.

Також рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року, яке набуло статусу остаточного від 11 квітня 2011 року, констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції. При цьому Європейський суд у своєму рішенні в пунктах 25 і 26 наголосив про те, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони.

Наведені положення Конвенції та практика Європейського суду, що відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються при розгляді справ як джерело права.

Таким чином, відповідачем було суттєво порушено процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, щодо права позивача бути присутнім та користуватися юридичною допомогою захисника під час розгляду його справи.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове, будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) обєкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності.

Статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» передбачено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва обєктів архітектури додержання субєктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державною прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури. Державний контроль та нагляд у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України та її територіальні органи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 41 Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та ліцензійних умов провадження господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 ( далі Порядок).

Пунктами 5, 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно п.7 Порядку підставою для проведення позапланової перевірки є, зокрема, перевірка виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій.

Відповідно ст.97 КУпАП самовільне будівництво будинків або споруд, а так само самовільна зміна архітектурного вигляду будинків або споруд під час експлуатації тягне за собою накладення штрафу на громадян від п'яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від дев'яти до вісімнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч.1 ст.188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи слідує, що головним державним інспектором Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області 16.03.2015 року винесено припис про усунення порушення містобудівного законодавства у 30 денний термін, тобто до 16.04.2015 року. Відтак після закінчення терміну виконання припису від 16.03.2015 року ОСОБА_3 Державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області мав право провести позапланову перевірку виконання ОСОБА_2 вимог зазначеного припису.

22.05.2015 року заступник директора ОСОБА_3 Державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_4 було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 306 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Разом з тим суд вважає, що прийняття такої постанови було передчасним.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначений главою 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 33, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, аналіз норм чинного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що питання притягнення особи до відповідальності за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та/або адміністративної відповідальності вирішується органами державного архітектурно-будівельного контролю після проведення перевірки виконання суб'єктом містобудівної діяльності вимог приписів інспекцій, за наслідками розгляду справи про відповідне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 15.06.2015 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № 39102585, а саме на житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Фрунзе, б. 97 і витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.06.2015 року за № 39102650 про реєстрацію зазначеного житлового будинку та зазначені документи свідчать про те, що позивач здав вказаний будинок в експлуатацію, але беручи до уваги, що були дуже стислі строки виконання постанови, а саме 30 - денний термін, позивач не встиг виконати вимоги з незалежних від нього обставин.

Між тим, як зазначено вище, відповідачем 16.03.2015 року проведено перевірку, за наслідками якої винесено припис з вимогами про усунення порушень містобудівного законодавства у 30 тридцяти денний термін до 16.04.2015 року.

Так, відповідно до п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно п. 1 ч. 6 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу зокрема за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил .

Наведеними вище нормами в імперативній формі визначено обовязок виконання припису інспекції державного архітектурно будівельного конторою субєктами містобудування, щодо яких такий припис винесено, а також відповідальність за його невиконання.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що при встановленні факту виконання чи невиконання особою припису посадові особи органів державного архітектурно будівельного контролю повинні достовірно зясувати та належним чином перевірити всі обставини даного питання, в тому числі вчинення особою всіх можливих від неї активних дій, спрямованих на виконання припису, наявність обєктивних обставин, які перешкоджають виконанню припису або ускладнюють його виконання, достатність встановленого строку для виконання припису.

Під час судового засідання встановлено, що позивач ОСОБА_2 після отримання припису від 16.03.2015 року вчинив всі залежні від нього заходи виконання цього припису, вживав можливих передбачених законом заходів щодо приведення самочинного будівництва до вимог чинного законодавства. Однак, у звязку із стислими строками виконання припису позивач не встиг оформити необхідні правовстановлюючі документи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Водночас, представником відповідача не було надано суду відповідних доказів щодо сповіщення належним чином позивача ОСОБА_2 про місце та час розгляду адміністративної справи.

Крім цього, позивач ОСОБА_2 виконати вимоги припису в повному обсязі не мав обєктивної можливості, однак заступник директора ОСОБА_3 Державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області при винесенні оскаржуваної постанови не врахував даної обставини і не надав їй належної оцінки.

Враховуючи наведене вище, в контексті приписів ч. 2 ст. 3 КАС України, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувальну постанову, діяв необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, недобросовісно і нерозсудливо, у звязку із чим, оскаржувана постанова є протиправною і необґрунтованою, і тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9-11, 17, 69-72, 159-163, 171-2 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 державної архітектурно будівельної інспекції в Одеській області, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 22.05.2015 року за №306 задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за № 306 від 22.05.2015 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови було складено та підписано 02 грудня 2015 року.

Суддя: ОСОБА_5