Справа № 694/857/15-а
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 694/857/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Гончаренко Т.В.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області на постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Черкасириба 2011» до Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - регіональне відділення Фонду державного майна України по Черкаській області, про визнання протиправним та скасування рішення від 09.12.2014 №40-4/VI в частині, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Звенигородського району Черкаської області із адміністративним позовом до Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення від 09.12.2014 №40-4/VI в частині відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 54,07 га, що знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, Звенигородського району Черкаської області на правах постійного користування за рахунок земель державної власності (землі водного фонду), зобов'язати відповідача надати дозвіл на розробку документації із землеустрою на вказану земельну ділянку для ведення аквакультури.

Постановою Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення від 09.12.2014 №40-4/VI в частині відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 54,07 га, що знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, Звенигородського району Черкаської області на правах постійного користування за рахунок земель державної власності (землі водного фонду).

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу з підстав неповного з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 вересня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представники позивача та третьої особи у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, наказом Державного агентства рибного господарства України від 27.09.2011 року №194 створено Державне підприємство «Черкасириба 2011» з правом юридичної особи. На підставі вказаного наказу також був затверджений статут, згідно пункту 1.1 якого ДП «Черкасриба 2011» засноване на основі державної власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України і є підзвітним йому. Положеннями пункту 6 статуту визначено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Джерелами формування майна підприємства є майно, зокрема, передане йому на баланс відповідно до рішення про створення Підприємства.

Наказом Державного агентства рибного господарства України від 05.03.2012 №114 вирішено передати з балансу ДП «Укрриба» на баланс ДП «Черкасириба 2011» державне майно згідно з додатком 1.

30.03.2012 комісію, що створена відповідно до наказу Державного агентства рибного господарства України від 05.03.2012 №114 складено акт приймання - передачі гідротехнічних споруд рибницьких ставів із балансу ДП «Укрриба» на баланс позивача, яким встановлено, що об'єктом передачі є гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які є державною власністю і передаються з балансу ДП «Укрриба» на баланс ДП «Черкасриба 2011».

Згідно додатку 1 до наказу Державного агентства рибного господарства України від 05.03.2012 №114, зазначеного акту та витягу з Єдиного державного реєстру об'єктів державної власності щодо державного майна позивач отримав на баланс від ДП «Укрриба» майно, ставки та насосну станцію ВАТ «Черкаська РМС», що розташовані, зокрема на території с. Княжа, Звенигородського району, Черкаської області, а саме ставок водопостачальний (інвентарний номер 7/1), ставки зимувальні (інвентарний номер 22/1), насосна станція (інвентарний номер 23/1), ставок нагульний (інвентарний номер 8/1), ставки нерестові (інвентарний номер 21/1), ставки №1, 10, 10а, 10б, 11, 12, 12а, 13, 14, 15, 16, 2, 7, 8, 8а, 9 з відповідними інвентарними номерами 1/1, 11/1, 12/1, 13/1, 14/1, 15/1, 16/1, 17/1, 18/1, 19/1, 20/1, 2/1, 3/1, 4/1, 5/1, 6/1.

16.11.2012 позивач звернувся з клопотанням від 05.11.2012 до Голови сільської ради с. Княжа в якому просив надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та виготовлення акту на право постійного користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 68,3 га для ведення рибного господарства у Звенигородському району Черкаської області в адміністративних межах с. Княжа відповідно до статті 122 ЗК України.

Рішенням Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 07.06.2013 №29-15/VI позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В подальшому позивач звернувся до Голови сільської ради с. Княжа з клопотанням від 14.10.2014 щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою на земельні ділянки орієнтовною площею 54,07 га, в адміністративних межах Княжицької сільської ради на правах постійного користування за рахунок земель державної власності (землі водного фонду) для ведення аквакультури; клопотання отримано Княжицькою сільською радою 21.10.2014.

Листом Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області від 30.01.2015 №02-11/53 позивачу направлено рішення від 09.120.2014 №40-4/VI, яким відмовлено у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою, у зв'язку із відсутністю документів, що посвідчують право власності на майно, під яким підприємство має намір отримати земельну ділянку у постійне користування.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність вказаного рішення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про аквакультуру» аквакультура (рибництво) це сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об'єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

Відповідно до статті 12 вказаного Закону до повноважень сільських, селищних, міських, Київської і Севастопольської міських, районних, обласних рад у сфері аквакультури належать надання в користування на умовах оренди частини рибогосподарського водного об'єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України.

Відповідно до частини третьої статті 59 ЗК України землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування:

а) державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо;

б) державним підприємствам для розміщення та догляду за державними об'єктами портової інфраструктури;

в) державним рибогосподарським підприємствам, установам і організаціям для ведення аквакультури.

Статтею 122 ЗК України визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Згідно положень пунктів 4 та 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 6 вересня 2012 року №5245-VI у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу.

У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами.

Як вбачається з листа Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 22.09.2014 №13-23-0.51-4211/2-14, листа Відділу Держгеокадастру у Звенигородському районі Черкаської області від 16.11.2015 №18-28-03-3536/2-15, довідки Відділу Держземагенста у Звенигородському районі Черкаської області від 23.05.2014 №1166/1/01-01-03, земельна ділянка орієнтовною площею 54,07 га, на яку позивач просив надати дозвіл на розробку документації із землеустрою, знаходиться в межах с. Княже та відомості про неї не внесені до Державного земельного кадастру.

Таким чином, в даному випадку питання щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 54,07 га вирішується Княжицькою сільською радою Звенигородського району Черкаської області.

Відповідно до частини першої та пункту а) частини другої статті 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Статтею 123 ЗК України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування.

Так, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Земельні ділянки державної та комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна, що перебувають у державній чи комунальній власності, передаються особам, зазначеним у пункті «а» частини другої статті 92 цього Кодексу, лише на праві постійного користування.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, частиною третьою статті 123 ЗК України визначений вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проте, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав відсутності документів, що посвідчують право власності на майно, під яким підприємство має намір отримати земельну ділянку у постійне користування, що не відповідає положенням Земельного кодексу України.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не застосував вищенаведені норми права.

Крім того, відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про аквакультуру» гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми (гідротехнічні споруди) - об'єкти нерухомого майна (земляні греблі та дамби, водозабірні споруди, повеневі водоскиди, донні водовипуски, водопостачальні, скидні та рибозбірноосушувальні канали, рибовловлювачі, камери облову, причали, водоскиди, бистротоки, перепади, перегороджувальні рибозахисні та інші споруди), що є інженерними спорудами, які призначені для управління водними ресурсами (підготовка, постачання, збереження, транспортування води та водовідведення), а також для запобігання шкідливій дії вод.

Як вбачається з матеріалів справи, у позивача на балансі знаходиться насосна станція, яка розташована на земельній ділянці в межах с. Княжа та у розумінні Закону України «Про аквакультуру» є гідротехнічною спорудою, тому відповідно до частини першої статті 123 ЗК України вказана земельна ділянка (на якій розташована споруда) може бути передана позивачу на праві постійного користування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав протиправним та скасував рішення від 09.12.2014 №40-4/VI в частині відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 54,07 га, що знаходиться в адміністративних межах Княжицької сільської ради, в межах с. Княжа, Звенигородського району Черкаської області на правах постійного користування за рахунок земель державної власності (землі водного фонду), але помилково застосував норми матеріального права.

Відповідно до пункту 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову, але помилково застосував норми матеріального права, тому постанова Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року підлягає зміні в мотивувальній частині щодо підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області задовольнити частково.

Змінити постанову Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2015 року в мотивувальній частині щодо підстав для задоволення позову.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 30.11.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.