Справа № 803/710/13-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Справа № 876/11756/13

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

за участі секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Луцьк-Торг» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2013 року у справі за позовом Державної фінансової інспекції у Волинській області до відділу освіти Ковельської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.03.2013 року Державна фінансова інспекція у Волинській області (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом та просила зобов'язати відділ освіти Ковельської райдержадміністрації виконати п. 2 вимоги від 26.10.2012 року № 03-030-14-14/7751 в частині проведення позапланової роботи з ПП «Луцьк-Торг» щодо відшкодування збитків у сумі 156 520грн..

В обґрунтування вимог зазначає, що в ході ревізії було встановлено, що внаслідок поставки до загальноосвітніх закладів Ковельського району ПП «Луцьк-Торг» торфобрикетів, які виробляються та реалізуються ДП «Волиньторф» по завищених цінах та з характеристиками, що не відповідають якісним показникам торф'яних брикетів, зазначеним в технічному завданні документації конкурсних торгів, та умовам Договору №165, відділом освіти Ковельської РДА у 2011 році витрачено бюджетних коштів в розмірі 156 520 грн.. Внаслідок допущеного порушення відділу освіти завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 156 520 грн..

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2013 року в позов задоволено. Зобов'язано відділ освіти Ковельської районної державної адміністрації виконати пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області від 26 жовтня 2012 року №03-030-14-14/7751 в частині проведення позовної роботи з Приватним підприємством «Луцьк-Торг» щодо відшкодування збитків в сумі 156 520,00 грн..

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Приватним підприємством «Луцьк-Торг» (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема вказує, що Державна фінансова інспекція у Волинській області не мала законних підстав пред'являти адміністративний позов до Відділу освіти Ковельської районної державної адміністрації про зобов'язання виконати законні вимоги щодо стягнення на користь відділу освіти з Приватної підприємства «ЛУЦЬК - ТОРГ» коштів у розмірі 156 520. 00 грн., оскільки останні не відповідають нормам чинного законодавства.

Також звертає увагу суду на те, що незалучення до участі в адміністративній справі в якості третьої особи ПП «Луцьк-Торг» було наслідком того, що Волинським окружним адміністративним судом прийнято незаконне рішення.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, що на виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2012 року працівниками відділу інспектування у сфері освіти та науки Державної фінансової інспекції у Волинській області проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти Ковельської районної державної адміністрації за період з 01.01.2011 року по 01.01.2012 року, за наслідками якої складено акт ревізії від 05.10.2012 року №30-22/11.

Зокрема ревізією зроблено висновок, що зазначені факти щодо проведення процедури закупівлі на стадії оформлення документації конкурсних торгів та при розгляді отриманих пропозицій вказують на елементи змови учасників торгів (ТзОВ «Фермер-Сервіс», ПП «Луцьк-Торг»). Комітетом з конкурсних торгів відділу освіти не відмінено торги, чим було порушено вимоги ст.30 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Державною фінансовою інспекцією у Волинській області направлено на адресу відділу освіти Ковельської РДА лист-вимогу від 26.10.2012 року №03-030-14-14/7751 щодо відшкодування збитків та усунення виявлених порушень шляхом проведення претензійно-позовної роботи щодо відшкодування збитків. Листами від 20.12.2012 року №1795/02-12, від 16.01.2013 року №0103/07/02-13 та від 24.01.2013 року №0142/07/02-12 відділ освіти Ковельської РДА повідомив про заходи, якими частково виконано вимоги позивача в частині проведення претензійної роботи з ПП «Луцьк-Торг».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зокрема зазначив, що згідно із статтею 15 Закону №2939-ХІІ вимога є обов'язковою для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються. Відповідно до Порядку розгляду звернень та організації особистого прийому громадян в органах державної контрольно-ревізійної служби, затвердженого наказом Головного контрольно-ревізійного управління України від 28 жовтня 2008 року №383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2008 року за №1242/15933, який визначає процедуру розгляду органами державної контрольно-ревізійної служби в Україні (органи ДКРС) звернень громадян, посадових осіб підприємств, установ, організацій, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені в органах ДКРС, належать, зокрема, вимоги про усунення порушень, які надсилаються за результатами ревізій.

Таким чином, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства є в розумінні частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України рішенням, яке може бути оскаржене в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки законні вимоги фінансової інспекції відповідачем частково виконані, що підтверджується листами відповідача від 20.12.2012 року за №1795/02-12, від 16.01.2013 року №0103/07/02-13 та від 24.01.2013 року №0142/07/02-12. Залишився частково невиконаним пункт 2 вимоги Державної фінансової інспекції у Волинській області від 26 жовтня 2012 року №03-030-14-14/7751 в частині проведення позовної роботи з Приватним підприємством «Луцьк-Торг» щодо відшкодування збитків в сумі 156 520,00 грн..

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з Положенням про Державну фінансову інспекцію України, затвердженим Указом Президента України від 23 квітня 2011 року № 499/2011 (далі - Положення про Держфінінспекцію, Держфінінспекція відповідно), зазначена інспекція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших службових осіб підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (підпункт 4 пункту 4 Положення про Держфінінспекцію).

Відповідно до пункту 6 зазначеного Положення Держфінінспекція для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням про Держфінінспекцію установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, Держфінінспекція має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону України від 26 січня 1993 року № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі - Закон № 2939-ХІІ), згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права пред'являти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово відшкодувати виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У справі, яка розглядається, Інспекція пред'явила вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір та відсутність механізму їх відшкодування.

Зважаючи на те, що збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов.

Вказана правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 15 квітня, 13 травня та 18 вересня 2014 року (справи №№ 21-40а14, 21-89а14, 21-332а14 відповідно) та постановою від 21.04.2015 року (справа № 21-96а15)..

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись, ч. 3 ст. 160 ст.ст. 41, 195, 196, п.3 ч.1 ст.198, ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Луцьк-Торг» задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2013 року у справі № 803/710/13-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог Державної фінансової інспекції у Волинській області до відділу освіти Ковельської районної державної адміністрації про зобов'язання вчинити дії - відмовити..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Н.М. Судова-Хомюк

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль