Справа № 383/837/15-а
Суддя: Адаменко І. М.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 383/837/15-а П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2015 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі :
головуючої судді Адаменко І.М.,
при секретарі Остапчук О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу № 383/837/15-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, про визнання постанови про закриття виконавчого провадження - незаконною та зобов»язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, про визнання постанови про закриття виконавчого провадження - незаконною та зобов»язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи його тим, що 11.12.2012 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-а-39/11 від 13.11.2012 року виданого Бобринецьким районним судом Кіровоградської області про зобов»язання Управління праці і соціального захисту населення Бобринецької РДА здійснити нарахування та виплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат як особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням вже виплачених сум. 23.06.2015 року на його адресу від відповідача надійшла відповідь, що вищевказане виконавче провадження закінчено ще 07.02.2013 року, а постанову про закінчення виконавчого провадження було направлено сторонам та до суду з оригіналом виконавчого документа. Вказує, що постанову про закриття виконавчого провадження не отримував, а хід виконання виконавчого провадження не контролював в зв»язку з тяжким фізичним станом здоров»я та тривалою реабілітацією після хвороби, тому вважає постанову про закриття виконавчого провадження не законною та просить зобов»язати відповідача здійснити дії щодо відновлення виконавчого провадження в порядку та строки, встановлені ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» з метою відновлення його порушених прав.
В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує і просить справу розглядати у його відсутність.
Представник відповідача в судове засідання не з»явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, заперечення на позов не надав.
Оскільки особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Керуючись п.5 ч.1 ст.18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним, судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1-4 частини першої цієї статті.
Згідно ч.1 ст.85 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до відповідного суду.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В судовому засіданні встановлено, що 11.12.2012 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області відкрито виконавче провадження (а.с. 99) за виконавчим листом № 2-а-39/11 від 13.11.2012 року виданого Бобринецьким районним судом Кіровоградської області про зобов»язання Управління праці і соціального захисту населення Бобринецької РДА здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат як особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням вже виплачених сум (а.с.8).
07 лютого 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_2, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом на тій підставі, що рішення суду в частині, що стосується нарахування та виплати стягувачу соціальних виплат на підставі ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» без участі боржника виконати неможливо, оскільки на теперішній час відсутні бюджетні кошти для виплати та нарахування сум по рішенню суду, боржник є бюджетною установою і не має власного майна на яке можливо звернути стягнення (а.с. 27-28).
Згідно ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обоє 'язковими до виконання на всій території України.
Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
В силу ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.
Таким чином, перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець повинен був здійснити всі необхідні дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а саме здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з п. 4.9.1 Інструкції про проведення виконавчих дій 15.12.1999 № 74/5 виконавче провадження підлягає закінченню державним виконавцем у випадках: визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником про закінчення виконавчого провадження; смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника; визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника при виконанні рішення про передачу їх стягувачеві, або знищення речі, яка мала бути передана стягувачеві в натурі; закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому в разі визнання боржника банкрутом; фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача; направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 Закону України «Про виконавче провадження».
В судовому засіданні встановлено, що державний виконавець мотивує необхідність закінчення виконавчого провадження по зазначеному виконавчому листу відсутністю у боржника бюджетних асигнувань та відсутні посилання на вжиття державним виконавцем всіх заходів примусового виконання рішення зобов'язального характеру. Проте відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Кечко проти України» від 08.11.2005 року), реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, не може бути прийняте до уваги.
Крім того, як встановлено в судовому засіданні про намір державного виконавця закінчити виконавче провадження позивачу ОСОБА_1 не було відомо та жодних документів він не отримував, в тому числі і постанову про закінчення виконавчого провадження від 07.02.2013 року в строк до 23.06.2015 року.
Відповідно до ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.
Таким чином, постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 35637029 від 07.02.2013 року за виконавчим листом № 2-а-39/11 виданого 13.11.2012 року Бобринецьким районним судом Кіровьоградської області винесена з порушенням чинних норм законодавства, а тому позовні вимоги в частині визнання постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_2 від 07.02.2013 року у виконавчому провадженні № 35637029 про закінчення виконавчого провадження незаконною, є обгрунтованиими та такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 11 КАС України, з метою повного захисту прав позивача та на підставі вище встановлених обставин, суд визнає вищезазначену постанову державного виконавця незаконною та вважає доцільним її скасувати.
Відповідно до ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником- відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.
Отже, враховуючи вищевикладене та вимоги ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження», позовні вимоги в частині зобов»язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровіоградській області здійснити дії щодо відновлення виконавчого провадження в порядку та строки, встановлені ст. 51 Законуу України «Про виконавче провадження», є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 14, 18, 41, 71, 159-162, 171-2 КАС України, ст. ст. 11, 31, 51, 75, 85 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області, про визнання постанови про закриття виконавчого провадження - незаконною та зобов»язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Кіровоградській області ОСОБА_2 від 07.02.2013 року у виконавчому провадженні № 35637029 про закінчення виконавчого провадження незаконною та скасувати її.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня її проголошення, а у разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя І.М. Адаменко