Справа № 805/3515/15-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Христофоров А.Б.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року справа №805/3515/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів Василенко Л.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі № 805/3515/15-а за позовом Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року уточнені позовні вимоги Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу - задоволено. Стягнуто з розрахункових рахунків фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь місцевого бюджету заборгованість з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 13 362 (тринадцять тисяч триста шістдесят дві) грн. 32 грн. на р/р 0053, код платежу: 18010900, отримувач: Марійп.УК/Іллічів.р-н./18010900, код отримувача: 3798721, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Донецькій області, МФО одержувача: 834016. (арк.справи 31-32)

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив визнати постанову суду першої інстанції недійсною, закрити провадження по справі та скасувати вимогу позивача форми «Ф» № 5931-25 від 02.12.2014 року. (арк. справи 49-50).

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

За правилами частини першої статті 195 КАС України перегляд судового рішення суду першої інстанції здійснюється в межах апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції , що позивач - Маріупольська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, яка в даних правовідносинах реалізує надані їй Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації з 29.05.1996 року, зазначене вбачається з Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (арк.справи 5-6).

03.06.1996 року, як платник податків, ФОП ОСОБА_2 взято на податковий облік у № П163.

18.05.2007 року між Маріупольською міською радою та Приватним підприємцем ОСОБА_2 був укладений Договір оренди земельної ділянки зі сплатою 2% від грошової оцінки земельної ділянки за рік (арк.справи 12-14)

Згідно додаткового договору від 05.08.2008 року орендна плата за землю сплачується у грошовій формі в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки за рік (арк.справи 17)

Відповідачем до податкового органу було подано податкові декларації з плати за землю № від 23.02.2015 року, у відповідності до якої визначено щомісячну суму орендної плати за землю на рік у розмірі 4167,60 грн. Термін сплати до 30 числа кожного місяця поточного року (арк.справи 18-19)

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Обов'язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом, встановлений підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно ст. 269 ПК України, платники земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

У відповідності до ст. 270 ПК України, об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до вимог ст.288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Згідно з пунктом 56.11 статті 56 ПК України не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Пунктом 286.2. статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Відповідачем належним чином не сплачується орендна плата, у відповідності до ст. 129 ПК України на суму несплаченого податкового боргу нарахована пеня в сумі 1435,71 грн.

Так, з облікової картки вбачається, що за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати з фізичних осіб та станом на 28.09.2015 року податковий борг складає 13 362,32 грн., з яких недоїмка 11926,61 грн., пеня 1435,71 грн. (арк.справи 40-45).

Відповідно до п. п. 14.1.175. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

02.12.2014 року Маріупольською об'єднаною держаною податковою інспекцією сформована та направлена відповідачу податкова вимога форми "Ф" № 5931-25,яка отримана відповідачем 24.12.2014 року (арк.справи 11)

Перелік підстав, наявність яких надає можливість визначати податкову вимогу відкликаною, визначений ст. 60 Податкового кодексу України.

При цьому, зазначеною статтею Кодексу визначено, що якщо нарахована сума грошового зобов'язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане (вручене) податкове повідомлення-рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов'язання надсилається окреме податкове повідомлення-рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається (не вручається).

Наявними в матеріалах справи документами підтверджено безперервне існування податкового боргу відповідача за період від дня отримання податкової вимоги до моменту виникнення податкового боргу, заявленого позивачем до стягнення.

Відповідачем зазначене не спростовано, документальних обґрунтувань в підтвердження того, що наведена податкова вимога вважається відкликаною не надано.

Колегія суддів зазначає, що посилання відповідача на невідповідність сум заборгованості з орендної плати за землю, яка визначена позивачем та департаментом фінансів Маріупольської міської Ради є необґрунтованими з огляду на наступне.

По-перше, отримувачем орендної плати за землю є не Маріуполська міська Рада, а місцевий бюджет відповідно до п.10.5 ст.10 Податкового кодексу України та Бюджетного кодексу України.

По-друге, дана заборгованість виникла за рахунок несплати поточних податкових зобов'язань, тому що грошові кошти, які надходили за даний період, зараховані позивачем в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, відповідно до вимог п.87.9 ст.87 Податкового кодексу України.

Стосовно посилання апелянта на ст..6 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон України № 1669-VІІ) як на підставу звільнення його від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки ст..10 зазначеного Закону визначено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідачем даний сертифікат не наданий суду як першої, так і апеляційної інстанцій.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено правомірність визначення позивачем суми податкового боргу відповідача з орендної плати з фізичних осіб та наявність підстав для стягнення зазначеної суми боргу в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та ст. 16 Податкового кодексу України, підприємство зобов'язано своєчасно та у повному обсязі сплачувати до бюджетів належні суми податків та зборів (обов'язкових платежів), однак вказані зобов'язання відповідач не виконав.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно доводів апеляційної скарги про закриття провадження по дані справі, колегія суддів зазначає, що підстави для закриття провадження, передбачені статтею 157 КАС України, у даній справі відсутні.

Стосовно доводів апеляційної скарги про скасування вимоги позивача форми «Ф» № 5931-25 від 02.12.2014 року колегія суддів звертає увагу, що дана вимога не є предметом судового розгляду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197, ст. 198 ч.1 п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі № 805/3515/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2015 року у справі № 805/3515/15-а - залишити без змін.

Направити особам, які беруть участь у справі протягом трьох днів з моменту підписання копії даної ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий А.В. Гайдар

Судді Л.А. Василенко

Р.Ф. Ханова