Справа № 826/12177/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова телевізійна група медіа»

до

Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки Позивачем не було допущено порушень, зазначених в акті перевірки №272/26-59-15-04-94 від 21.05.2015 року.

Відповідач в судове засідання 06.08.2015 року не з'явився, належним чином повідомлений, докази чого містяться в матеріалах справи. Враховуючи неявку Відповідача, який був повідомлений належним чином, враховуючи відсутність потреби заслухати свідка або експерта, судом було прийнято рішення про розгляд справи в письмовому провадженні на підставі частини шостої статті 128 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ДПІ у Шевченківському районі м. Києва проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток, за результатами якої 21 травня 2014 року складено акт №272/26-59-15-04-94 (далі - акт перевірки).

Суд погоджується з доводами представника Позивача щодо наявності підстав для задоволення позову, виходячи з оцінки наявних у матеріалах справи доказів та аналізу наступних норм і обставин.

Так, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, абзаців 1, 2 п. 75.1, пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Зі змісту акту перевірки вбачається, що контролюючим органом здійснено перевірку своєчасності сплати податку на прибуток.

При цьому, нормами ПК України не передбачено проведення перевірки своєчасності сплати грошового зобов'язання у межах камеральної перевірки.

У ході проведення камеральної перевірки питання своєчасності сплати узгодженого грошового зобов'язання не досліджується. Перевірці підлягають виключно дані, зазначені у податкових деклараціях.

У ході проведення камеральної перевірки відсутні правові підстави для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання, оскільки це потребує використання інформаційних податкових баз, що не передбачено ПК України.

Своєчасність сплати грошового зобов'язання перевіряється шляхом проведення документальної перевірки.

Враховуючи вище викладене, суд зазначає, що протиправні дії контролюючого органу не можуть мати правомірних наслідків.

Стосовно застосування до Позивача штрафних санкцій суд зазначає наступне.

Як з'ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, Позивачем своєчасно здійснено сплату до бюджету сум податку з доходів нерезидентів. Позивач виконав вимоги п. 160.2 ст. 160 ПК України щодо строків сплати податку з доходів нерезидентів, а саме одночасно із виплатою доходів нерезиденту також сплатив податок до бюджету.

Зокрема, відповідно до п. 160.2 ст. 160 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), крім доходів, зазначених у п.п. 160.3-160.7 цієї статті, зобов'язані утримувати податок з таких доходів, зазначених у п. 160.1 цієї статті, за ставкою в розмірі 15 відсотків їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

У судовому засіданні представник Позивача стверджував, що відображення Позивачем у податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства уже сплачених сум вказаного податку не призводить до необхідності вдруге сплачувати ті ж самі суми на підставі поданих декларацій.

Крім того судом встановлено, що суми податку з доходів нерезидентів, сплачені до бюджету на підставі платіжних доручень №771 від 16.01.2014 року, №831 від 06.02.2014 року, №817 від 30.01.2014 року, №786 від 21.01.2014 року, №42 від 31.03.2014 року, №86 від 28.04.2014 року, №87 від 28.04.2014 року, №102 від 13.05.2014 року, №123 від 19.05.2014 року, №149 від 27.05.2014 року, №177 від 24.06.2014 року. Доказів прострочення сплати сум податку з доходів нерезидентів за вказаними вище платіжними дорученнями Відповідачем не надано.

Суд звертає увагу, що подання звіту за формою додатка ПН, а також відображення у податковій декларації сум на підставі такого додатку не призводить до виникнення у платника податку узгодженого грошового зобов'язання, яке платник податків повинен сплатити до бюджету додаткового до того, що уже сплачено відповідно до п. 160.2 ст. 160 ПК України.

Подання звіту за формою додатка ПН та відображення сум утриманого податку у податковій декларації носять інформативний характер про суми, які вже сплачені.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставини суд прийшов до висновку про протиправність оскаржуваного рішення та, як наслідок, наявність підстав і необхідність його скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, керуючись статтями 69-71, 94,160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова телевізійна група медіа» задовольнити повністю.

3. Судові витрати в розмірі 255,78 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 78 копійок присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова телевізійна група медіа» за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.О. Іщук