Справа № 443/1695/15-а
Суддя: Галій О. Й.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 443/1695/15-а Провадження № 2-а/443/52/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Галій О.Й.

з участю секретаря Процака А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України у Вінницькій області та інспектора ВДАІ Хмільницького ГУМВС у Вінницькій області Клапон Василя Михайловича про оскарження постанови про накладення адмінстягнення

В С Т А Н О В И В:

09.10.2015 року позивач звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. В обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що згідно постанови ПС 1 № 868107 від 02.07.2015 року на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення п 8.7.3 (ґ) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до постанови та протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 02.07.2015 року о 12:33 год. в м. Хмільнику Вінницької області, на перехресті вулиць Леніна- Пушкіна, керуючи автомобілем д.н.з. ВС 7419СА , на регульованому перехресті вулиць здійснив рух на заборонений жовтий сигнал світлофора.

Так як, пояснення ніхто не відбирав, протокол склали за його відсутності, і навіть інспектор не попередив, що буде складати адмінпротокол, і що постанова винесена у відсутності, без письмових пояснень, без підпису як у протоколі так і в постанові про накладення адмінстягнення, тому, посилаючись на вказані обставини, просить суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження закрити, в зв"язку з відсутністю в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач подав заперечення на позов, у задоволенні позову просить відмовити з підстав наведених в запереченні та розгляд справи проводи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи (в тому числі оглянувши відеозапис порушення), суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступного .

У судовому засіданні встановлено, що 02.07.2015 року посадовою особою, а саме: інспектором Клапон В.М. було виявлено порушення водієм ОСОБА_1 п. 8.7.3(ґ) ПДР України, та складено протокол про адміністративне правопорушення. На підставі зазначеного протоколу 02.07.2015 року прийнято постанову, якою на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. ОСОБА_1, як вбачається із зазначених постанови і протоколу відмовився, у присутності двох свідків, від дачі пояснень, від підписання цих документів та від отримання копій.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, в редакції на час вчинення правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть

адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (серія ПС1 № 868107) він містить у собі передбачені ст. 256 КУпАП відомості щодо особи, яка його склала, особи, яка притягається до відповідальності; місця, часу суті адміністративного правопорушення; посилання на нормативно правовий акт, який передбачає відповідальність за вчинене правопорушення; посилання на технічний засіб за допомогою якого встановлено правопорушення; відмова позивача від дачі пояснень в присутності свідків.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення, який складено інспектором ДПС, є належним та допустимим доказом, який свідчить про вину позивача у скоєнні адміністративного правопорушення.

Крім цього, з протоколу про адміністративне правопорушення та долученого відеодиску вбачається, що правопорушення зафіксовано за допомогою відео реєстратора серія F900LHD FULL HD, який знаходився в службовому автомобілі ВАЗ 21099, д.н.з. 1094 та використовується як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень, що передбачено ст. 11 п. 12 Закону України «Про міліцію».

З огляду на викладені обставини справи, суд вважає доведеним факт скоєння позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.122 КУпАП, у зв'язку з чим вважає правомірними дії інспектора ДПС щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом винесення оскарженої постанови. При цьому, суд бере до уваги те, що зміст оскарженої постанови відповідає вимогам, які пред'являються до її змісту та які передбачені ст. 283 КУпАП, в редакції чинній на час складення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувану постанову винесено відповідачем в межах його повноважень та у спосіб встановлений КУпАП, з урахуванням обставин, що мають значення для справи та необхідних доказів, з дотриманням необхідного балансу між вчиненим правопорушенням та покаранням, у присутності позивача та у строки встановлені КУпАП.

Згідно із п.п.1.11 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, дані Правила у відповідності до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Відповідно до п. 1.3 Правил учасники дорожнього руху повинні знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил. Підпунктом 1.9 Правил визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до п. 8.7.3( ґ) ПДР жовтий сигнал світлофора забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року №14 Про практику застосування

судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається порушник, чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до п. 7.6 Наказу Міністерства Внутрішніх справ України №111 від 27.03.2009 року « Про затвердження інструкції з питань діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС» до прав працівників підрозділів ДПС, зокрема належить використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та

фіксації порушень ПДР. Отримані фактичні дані направляти за належністю чи використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

В судовому засіданні було переглянуто відеозапис вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, з якого вбачається, що водій автомобіля Шкода Феліція д.н.з. ВС 7419СА, вчинив зазначене в оскаржуваній постанові правопорушення, зокрема порушив вимоги п. 8.7.3 (ґ) Правил дорожнього руху України, так як знаходячись не в зоні дії регульваного перехрестя вул. Леніна-Пушкіна не виконав вимогу п. 8.7.3 (в), а саме зелений миготловий дозволяє рух, але інформує про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух. При включенні жовтого забороненого сигналу світлофора автомобіль ОСОБА_1 знаходився не на перехресті, а перед перехрестям і тому позивачу не потрібно було діяти згідно п. 16.8 ПДР України та п. 8.11 ПДР України.

Таким чином, факт порушення позивачем ПДР України також підтверджується і технічними засобами, які згідно із ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги зазначені вище обставини та доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що не має підстав для скасування постанови серії ПС1 № 868107 від 02.07.2015 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме вказаний пункт, що повністю підтверджується матеріалами справи, тому на позивача правомірно працівником ДАІ накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Окрім того, із змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб'єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящим в ієрархії нормативно-правовим актам.

Суб'єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб'єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб'єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Таким чином, суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством. Так, повноваженнями щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення приписів ч. 2 ст. 122 КпАП України, як і закриття провадження у такій адміністративній справі, наділені виключно посадові особи - працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання, а тому закриття саме судом провадження у адміністративній справі, порушеній відповідачем відносно позивача, є виходом за межі повноважень суду, наданих чинним законодавством при постановленні судових рішень.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України у постанові від 12.03.2015 року у справі № К/9991/28251/11.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову у зв»язку з його необгрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 122, 283, 284 КУпАП, ст. ст. 11, 71,100, 163, 167, 171-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У позові ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України у Вінницькій області та інспектора ВДАІ Хмільницького ГУМВС у Вінницькій області Клапон Василя Михайловича про оскарження постанови про накладення адмінстягнення- відмовити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів.

Головуюча-суддя