Справа № 804/1211/15
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2015 рокусправа № 804/1211/15
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Стандарт» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю" науково-виробничого підприємства «Стандарт» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «Стандарт» до Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство «Стандарт» подало апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Представником відповідача надано клопотання про процесуальне правонаступництво, згідно ст. 55 КАС України, суд приходить висновку задовольнити дане клопотання та допустити заміну сторони - Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області його правонаступником Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ НВП "Стандарт", за результатами якої складено акт перевірки від 02.12.2014 року № 3440/2204/25513947 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП "СТАНДАРТ" щодо дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість по взаємовідносинам з платниками податків ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП", ТОВ "ЮНІТ ІНВЕСТ" , ТОВ "ДІЛМАКС ТРЕЙД", за період серпень 2014 року.

В акті перевірки від 02.12.2014 року № 3440/2204/25513947 контролюючим органом зроблено висновки про порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6. ст.198 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 137 144,00 грн., а саме: в серпні 2014 року на суму ПДВ 137 144,00 грн.

На підставі акту від 02.12.2014 року № 3440/2204/25513947, Державною податковою інспекцією у Кіровському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.12.2014 року № , відповідно до якого ТОВ НВП "Стандарт" збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів на загальну суму 205 716,00 грн., з яких за основним платежем у розмірі 137 144 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 68 572 грн.

Правомірність та обґрунтованість податкового повідомлення-рішення, прийнятого на підставі акту перевірки, є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.12.2014 року № на загальну суму 205 716,00 грн. є прийнятим відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; своєчасно, що виключає як протиправний характер оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, так і наявність у суду правових підстав для задоволення позовних вимог в межах правового поля в спосіб захисту права, обраний позивачем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV) передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Враховуючи викладене, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

У відповідності до п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ТОВ НВП "Стандарт" () укладено з ТОВ "ДІЛАМАКС ТРЕЙД" (, м.Київ, вул. Генерала Наумова, буд.3, договір на поставку товару №27/07/2-14 від 27.07.2014 року. Начебто в підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем було надано податкову накладну від 01.08.2014 р. №110 та видаткову накладну №РН-0801-09 від 01.08.2014 р.

Суму податку на додану вартість за зазначеною податковою накладною включено до податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 р. на суму 9 968,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи ТОВ НВП "Стандарт" в серпні 2014 р. включено до податкового кредиту суми ПДВ по податковим накладним виписаних ТОВ "Ділмак Трейд", розмір яких менше 10 000 грн., що не підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, також під час проведення перевірки встановлено відсутність сертифікатів якості та довіреностей на отримання товарів ТОВ "Стандарт" від ТОВ "ДІЛМАКС ТРЕЙД", що унеможливлює ідентифікувати особу, яка отримала товар, вказаний у видаткових накладних та відсутність товарно-транспортних накладних на транспортування постачальником реалізованого товару.

Також згідно АІС "Податковий блок" - "Обробка ПЗ та платежів" декларація з ПДВ за серпень 2014 р. по підприємству ТОВ "ДІЛМАКС ТРЕЙД" не прийнята, з огляду на те, що підприємство знаходиться у 9 стані - відсутність за місцезнаходженням.

У відповідності до даних (АІС) Інформаційна система, ЄРПН - накладні у розрізі товарів виписані з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. свідчать про те, що ТОВ "ДІЛМАК ТРЕЙД" купує виключно металеві вироби, а ТОВ НВП "Стандарт" реалізує вищезазначену сировину, що суперечить його КВЕД.

Також, судом першої інстанції встановлено, що у серпні 2014 р. у ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП" була придбана сировина, яка використана у господарській діяльності підприємства для виготовлення фільтрувальних півмасок для індивідуального захисту органів дихання та комплектуючих до них, а також фільтрувального матеріалу. Транспортування придбаної сировини здійснювалось постачальниками.

Розрахунки між позивачем та ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП" проводились у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 26.09.2014 р. №1312, №1313 на загальну суму 80 192,00 грн.

Також працівниками контролюючого органу встановлено відсутність сертифікатів якості на товар та довіреностей на отримання товарів ТОВ "Стандарт" від ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП", що унеможливлює ідентифікувати особу яка отримала товари вказані у видаткових накладних та відсутність товарно-транспортних накладних постачальником реалізованого товару.

Як вбачається з матеріалів справи в підтвердження виконання умов укладеного між ТОВ НВП "Стандарт" від ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП" договору поставку товару №27/07/1-14 від 27.07.2014 р. ТОВ НВП "Стандарт" було отримано видаткові та податкові накладні. Суми з податку на додану вартість, які були вказані у податкових накладних позивачем включено до податкового кредиту та відображено у реєстрі отриманих податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 р. на суму 57 204,00 грн., як зазначає відповідач у своїх запереченнях від 04.02.2015 р., на момент перевірки оплата проводилась лише частково.

Також, як видно з матеріалів справи ТОВ НВП "Стандарт" в серпні 2014 року включено до податкового кредиту суми ПДВ по податковим накладним виписаних ТОВ "ЮНІТ ІНВЕСТ", розмір яких менше 10 000 грн., що не підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Однак, у ході проведення перевірки встановлено відсутність сертифікатів якості на товар та довіреностей на отримання товарів ТОВ "Стандорт" від ТОВ "ЮНІТ ІНВЕСТ", що унеможливлює ідентифікувати особу, яка отримала товари вказані у видаткових накладних, також встановлено відсутність товарно-транспортних накладних на транспортування постачальником реалізованого товару.

Під час судового розгляду справи, позивачем в підтвердження реальності здійснення господарських операцій з такими контрагентами, як: ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП" ,ТОВ "ЮНІТ ІНВЕСТ", ТОВ "ДІЛМАКС ТРЕЙД" було надано рахунки на оплату, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, будь-яких доказів щодо реальності дійсного виконання умов договорів, укладених між ТОВ НВП "Стандарт" та фізичного переміщення товарів, відповідно до укладених між позивачем та контрагентами: ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП" (), ТОВ "ЮНІТ ІНВЕСТ" (), ТОВ "ДІЛМАКС ТРЕЙД" () договорів, копії яких містяться в матеріалах справи та юридична характеристика яких відображена вище по тексту, матеріали справи не містять, як і не містять сертифікатів якості та довіреностей на отримання товарів позивача від ТОВ "ДІЛМАКС ТРЕЙД", що унеможливлює ідентифікувати особу яка отримала товари вказані у видаткових накладних, товарно-транспортних накладних на транспортування постачальниками реалізованого товару, також відсутні будь-які докази в розумінні ст.70 КАС України, щодо використання, начебто отриманих товарів відповідно до укладених договорів, у власній господарській діяльності ТОВ НВП "Стандарт", а також будь-які належні докази на підтвердження змін у русі активів позивача внаслідок виконання умов зазначених договорів.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що будь-якими належними доказами в розумінні ст.70 КАС України позивачем не було доведено відповідних змін у русі активів внаслідок укладання та виконання правочинів, наведених вище, як не було доведено і отримання прибутку від здійснення господарської діяльності з такими контрагентами, як: ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП" (), ТОВ "ЮНІТ ІНВЕСТ" (), ТОВ "ДІЛМАКС ТРЕЙД" ().

Також позивачем не було надано будь-яких належних та допустимих доказів в розумінні ст. 70 КАС України фізичного переміщення товарів відповідно до договорів на поставку товару від 27.07.2014р. №27/07/1-14; від 27.07.2014р. № 27/07/2-14 та від 27.07.2014 р. №27/07/3-14, укладених з ТОВ "ПРОГРЕС РЕСУРС ГРУП" (), ТОВ "ЮНІТ ІНВЕСТ" () та ТОВ "ДІЛМАКС ТРЕЙД" () у кількості та обсягу, зазначених у рахунках-фактурах, податкових та видаткових накладних.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених матеріалів справи, колегія суддів вважає, що висновки податкового органу викладені в акті перевірки від 02.12.2014 року № 3440/2204/25513947 про порушення п.198.1, п.198.2, п.198.6. ст.198 ПК України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на додану вартість в розмірі 137 144,00 грн., а саме: в серпні 2014 року на суму ПДВ 137 144,00 грн. є правомірними та обґрунтовують законність винесення податковим органом оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Отже, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та правовідносини, що їм відповідають та оцінивши докази надані сторонами по справі у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Р" від 22.12.2014 року № на загальну суму 205 716,00 грн. є прийнятим відповідачем правомірно, на підставі встановлених порушень податкового законодавства позивача, у зв'язку з чим порушення прав позивача, на які він посилається, відсутні, а відтак, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та неправомірними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємтсва «Стандарт» - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко