Справа № 805/1236/15-а
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 р. Справа №805/1236/15-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 14 год. 15 хв.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., при секретарі судового засідання Хіміч М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС м. Маріуполь

про: стягнення грошових коштів, що належать платнику податків, з розрахункових рахунках у банках на суму податкового боргу в розмірі 4511985,73 грн., а саме заборгованість з податку на додану вартість у сумі 3988959,59 грн., заборгованість по орендній платі з юридичних осіб у сумі 57750,32 грн. заборгованість по орендній платі з юридичних осіб у сумі 465275,82 грн.

за участю

представниківсторін:

відпозивача: ОСОБА_1 за довір.,

відвідповідача: ОСОБА_2 за довір.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Жовтнева обєднана державна податкова інспекції м. Маріуполя Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектно будівельне підприємство АЗОВІНТЕКС м. Маріуполь про стягнення грошових коштів, що належать платнику податків, з розрахункових рахунках у банках на суму податкового боргу в розмірі 4511985,73 грн., а саме заборгованість з податку на додану вартість у сумі 3988959,59 грн., заборгованість по орендній платі з юридичних осіб у сумі 57750,32 грн. заборгованість по орендній платі з юридичних осіб у сумі 465275,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на 18.03.2015 року за відповідачем обліковується податковий борг на загальну суму 4511985,73 грн.: з якої податок на додану вартість в розмірі 3988959,59 грн. (основна сума 3735712,90 грн., штрафні (фінансові) санкції 225717,64 грн., пеня 3988959,59 грн.), з орендної плати з юридичних осіб Жовтневого району в розмірі 57750,32 грн. (55804,11 грн. основна сума, пеня 1946,21 грн.), з орендної плати з юридичних осіб Приморського району в розмірі 465275,82 грн. (456228,88 грн. основна сума, пеня - 9046,94 грн.).

Представник позивача через канцелярію суду надав заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої просив суд стягнути з ТОВ «БПБ «Азовінтекс» грошові кошти що належать платнику податків, з розрахункових рахунків у банках на суму податкового боргу в розмірі 8237149,63 грн., з податку на додану вартість у розмірі 6365830,40 грн. (основний платіж 5723840,69 грн., штрафні (фінансові) санкції 225717,64 грн., пеня 416271,81 грн.), з орендної плати з юридичних осіб (Жовтневий район) у розмірі 239654,98 грн. (основний платіж 237708,77 грн., пеня 1946,21 грн.) та з орендної плати з юридичних осіб (Приморський район) у розмірі 1633664,54 грн. (основний платіж 1624617,60 грн., пеня 9046,94 грн.).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив суд їх задовольнити, а також просив суд відстрочити виконання судового рішення в частині стягнення заборгованості зі сплати податку на додану вартість у сумі 5408028 грн. на один рік віддати винесення та набрання рішенням суду законної сили.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що на час проведення антитерористичної операції субєкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільняються від сплати податків та зборів.З урахування приписів цього закону підприємство відповідача звільнене від своєчасної сплати зобовязань з податку на додану вартість та орендної плати. Крім того, відповідач зазначає, що податкові повідомлення - рішення, на підставі яких позивач просить стягнути штрафні (фінансові) санкції в розмірі 225717,64 грн. скасовані у судовому порядку. Також згідно заперечень, відповідач частково визнав суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 5408028 грн., в іншій частині позовних вимог прсив суд відмовити.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» м. Маріуполь зареєстровано в якості юридичної особи 04.06.1996 року за № 0000442, включено до ЄДРПОУ за № 24155428 та перебуває на обліку в Жовтневій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» має податковий борг на загальну суму 8239149,66 грн., а саме з податку на додану вартість у розмірі 6365830,40 грн. (основний платіж 5723840,69 грн., штрафні (фінансові) санкції 225717,64 грн., пеня 416271,81 грн.), з орендної плати з юридичних осіб (Жовтневий район) у розмірі 239654,98 грн. (основний платіж 237708,77 грн., пеня 1946,21 грн.) та з орендної плати з юридичних осіб (Приморський район) у розмірі 1633664,54 грн. (основний платіж 1624617,60 грн., пеня 9046,94 грн.).

Згідно уточнень позовних вимог податковий борг відповідача з податку на додану вартість виник згідно самастійно поданих податкових декларацій:

- за листопад 2014 року № НОМЕР_1 від 22.12.2014 року, згідно якої визначена сума податку в розмірі 932307 грн., частково зазначена сума в розмірі 520901,31 грн., залишилось не сплаченою - 411405,60 грн.

- за грудень 2014 року № НОМЕР_2 від 20.01.2015 року, згідно якої визначена сума податку в розмірі 814814 грн.;

- за січень 2015 року № НОМЕР_3 від 20.02.2015 року, згідно якої визначена сума податку в розмірі 668234 грн.;

- за лютий 2015 року № НОМЕР_4 від 20.03.2015 року, згідно якої визначена сума податку в розмірі 129687 грн.;

- за травень 2015 року № НОМЕР_5 від 22.06.2015 року, згідно якої визначена сума податку в розмірі 268852 грн.;

- за червень 2015 року № НОМЕР_6 від 20.07.2015 року, згідно якої визначена сума податку в розмірі 1218917 грн.;

- за липень 2015 року № НОМЕР_7 від 20.08.2015 року, згідно якої визначена сума податку в розмірі 1312513 грн.;

- за серпень 2015 року № НОМЕР_8 від 21.09.2015 року, згідно якої визначена сума податку в розмірі 899418 грн.;

Як вбачається з матеріалів справи відповідач має податковий борг в розмірі 5723840,69 грн. за період з листопада 2014 року по серпень 2015 року.

Відповідно до п. 49.1 ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами статті 203 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно матеріалів справи відповідачем не сплачена самостійно визначена сума грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 5723840,69 грн., відповідачем також не надано суду доказів сплати зазначеної суми.

З урахуванням вищевикладеного позовні вимоги в частині стягнення податкового боргу в сумі 5723840,69 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

17.12.2014 року позивачем проведена документальна невиїзна перевірка дотримання вимог податкового законодавства з питань своєчасності сплати узгоджених податкових зобовязань з податку на додану вартість за період з 30.08.2014 року по 30.09.2014 року, за результатами якої складено акт перевірки № 2656/05-81-15-01/241554.

На підставі акту перевірки позивачем прийняті податкові повідомлення рішення від 26.12.2014 року № НОМЕР_9, відповідно до якого нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 179792,90 грн. та № НОМЕР_10, відповідно до якого нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 45924,74 грн. Зазначені податкові повідомлення рішення були направлені рекомендованим листом з повідомленням на адресу відповідача та отримані уповноваженою особою відповідача 13.01.2015 року, що підтверджується матеріалами справи.

Загальна сума штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість складає 225717,64 грн., зазначена сума штрафних санкцій нарахованих за період липень 2014 року.

Відповідач не погодився з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями рішеннями та оскаржив їх у судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року по справі № 805/1384/15-а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м.Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень задоволені. Скасовано податкові повідомленнярішення Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 26.12.2014 року № НОМЕР_10 та № НОМЕР_9.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015 року апеляційну скаргу Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області залишено без задоволення, постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року у справі № 805/1384/15-а без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.09.2015 року № 800/39436/15 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Жовтневої обєднаної державної податкової інспекції м. Маріуполя Головного управління Міндоходів у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.08.2015 року по справі № 805/1384/15-а.

Суд зазначає, що оскільки, податкові повідомлення рішення від 26.12.2015 року № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10 скасовані у судовому порядку, позовні вимоги в частині стягнення штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 225717,64 грн. не підлягають задоволенню.

Відповідно до пп. 129.1.1. ст. 129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня

Так в звязку з порушенням строку сплати податкових зобовязань та згідно з облікової картки платника Жовтневою ОДПІ на суму несвоєчасно сплаченого податкового боргу з податку на додану вартість нарахована пеня на загальну суму 416271,81 грн.

Згідно письмових пояснень представника позивача від 09.11.2015 року пеня нарахована за період серпень листопад 2014 року в розмірі 416271,80 грн.

Щодо посилання відповідача на висновки ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 805/1384/15-а відповідно до якої ТОВ «ПБП «Азовінтекс» є субєктом господарювання, який здійснює діяльність у зоні проведення антитерористичної операції і при цьому Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надає платнику можливість на період АТО не виконувати у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі податкові зобовязання, а також звільняє його від застосування штрафних санкцій і пені з боку податкового органу, в звязку з чим відповідач зільненей від сплати пені з податку на додану вартість в розмірі 416271,81 грн.

Суд не приймає вищезазначене посилання відповідача, оскільки цей висновок зроблений в межах адміністративної справи № 805/1384/15-а про оскарження податкових повідомлень рішень на підставі яких нараховані штрафні (фінансові) санкції за період липень 2015 року. Згідно позовної заяви по даній справі, позивач просить стягнути суму нарахованої пені за період серпень листопад 2014 року, який не був предметом розгляду справи № 805/1384/15-а.

Отже суд дійшов висновку, що в звязку з несвоєчасною сплатою самостійно визначених сум грошового зобовязання з податку на додану вартість, відповідачу правомірно нарахована пеня за період серпень листопад 2014 року, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В звязку з наявною заборгованістю та на підставі картки особового рахунку платника податків, податковим органом прийнято податкову вимогу № 966-25 від 02.07.2014 року на суму 1443452,27 грн. Зазначена податкова вимога направлена рекомендованим листом відповідачу та отримана уповноваженою особою відповідача 07.07.2014 року, що підтверджується матеріалами справи.

Щодо заборгованості по орендній платі з юридичних осіб (Жовтневий райн), суд зазначає наступне.

Відповідачем було подано до Жовтневої ОДПІ податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 року № НОМЕР_11 від 13.03.2014 року, згідно якої річна сума орендної плати складає 249669,16 грн., з січня по листопад 2014 року в розмірі 20805,77 грн., грудень 2014 року 20805,69 грн.

Відповідно до облікової картки платника податків ТОВ «ПБП «Азовінтекс» не було сплачено зобовязань за грудень 2014 року та січень 2015 року, що склало суму заборгованості 41611,46 грн., яка була зменшена за рахунок переплати та часткової сплати нарахованих зобовязань та становить 29817,73 грн.

Також, відповідачем до контролюючого органу була подана податкова декларація з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 року № НОМЕР_12 від 16.02.2015 року згідно якої річна сума орендної плати складає 311836,63 грн., з січня по листопад 2015 року в розмірі 25986,38 грн.

Відповідно до вказаної декларації відповідачем не сплачено зобовязання за період з березня по жовтень 2015 року, що склало суму заборгованості 207891,04 грн.

Суд зазначає, що загальна сума боргу по сплаті податкових зобовязань з орендної плати (Жовтневий район) за 2014, 2015 рік складає 239654,98грн.

В звязку з несвоєчасною сплатою податкового зобовязання з орендної плати, позивачем відповідно до вимог п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України була нарахована пеня в розмірі 1946,21 грн.

Суд зазначає, що загальна сума боргу по сплаті податкових зобовязань з орендної плати (Жовтневий район) за 2014, 2015 рік складає 239654,98грн., доказів сплати зазначеного боргу суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи за відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати з юридичних осіб (Приморський район), який виник з наступних підстав.

ТОВ «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до контролюючого органу була подана податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік № НОМЕР_13 від 07.02.2014 року, згідно якої річна сума орендної плати складає 1403193,54 грн., з січня по листопад 2014 року в розмірі 116932,80 грн., грудень 2014 року 116932,74 грн.

З облікової картки вбачається, що відповідачем не сплачено суму грошового зобовязання за жовтень грудень 2014 року, січень 2015 року в розмірі 467731,14 грн. Зазначена заборгованість була зменшена за рахунок наявної переплати та складає 456228,88 грн.

Також, відповідачем до контролюючого органу була подана податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 року № 901678008 від 17.02.2015 року згідно якої річна сума орендної плати складає 1752583,02 грн., з січня по листопад 2015 року в розмірі 146048,59 грн. щомісячно. По вказаній декларації платником податків не було сплачено зобовязання з січня по серпень 2015 року, що склало суму заборгованості 1168388,72 грн.

Суд зазначає, що загальна сума боргу по сплаті податкового зобовязання з орендної плати (Приморський район) за 2014, 2015 рік складає 1624617,60 грн.

В звязку з несвоєчасною сплатою податкового зобовязання з орендної плати, позивачем відповідно до вимог п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України була нарахована пеня в розмірі 9046,94 грн.

Відповідно до ст. 269 Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно ст. 285 Податкового кодексу України встановлено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у звязку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до ч. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і до 1 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обовязку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно ч. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до ч. 288.1, 288.2, 288.3, 288.4, 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Суд зазначає, що Закон України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено терміни, а саме: період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про не відкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» Кабінетом Міністрі Україні затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення розпорядженням № 1053-р від 30.10.2014 р.

В подальшому,розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р. зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Відповідно до ст. 6 Закону України № 1669 передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільняються суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 вищезазначеного закону передбачено, щоскасування на період проведення антитерористичної операції орендної плати за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Статтею 10 Закону № 1669-VII врегульовано порядок підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, а саме: протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Згідно частини 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Суд зазначає, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обовязків щодо сплати зобовязань з орендної плати та плати за землю, а надає можливість на період проведення антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки. Підставою для можливого невиконання своїх обовязків субєктів господарювання є заява та сертифікат (висновок) Торгово промислової палати України.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачу надано суду сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про засвідчення форс мажорних обставин, відповідно до якого зазначено, що на момент видачі сертифікату (висновку) Торгово промисловою палатою України форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

За наведених обставин, та з урахуванням того, що позивачем надано сертифікату Торгово-промислової палати України, який є належним документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору) в зоні антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язань, суд вважає, що відповідач звільняється від виконання своїх обовязків, щодо сплати орендної плати з юридичних осіб.

В звязку з вищевикладеним суд дійшов висновку про відмову у задоволення позовних вимог з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 1873319,52 грн.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Як зазначено у п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно абз. 1 п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Щодо заяви позивача про відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає, що питання про відстрочення виконання рішення суду може бути вирішено на стадії виконання цього рішення, яке набрало законної сили, а також за наявності докази не можливості виконання рішення суду. Тому зазначена заява про відстрочення виконання рішення суду не підлягає розгляду під час прийняття рішення по справі.

В звязку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» м. Маріуполь про стягнення грошових коштів, що належать платнику податків, з розрахункових рахунках у банках на суму податкового боргу з податку на додану вартість та пені в розмірі 6140112,50 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Жовтневої об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно будівельне підприємство «Азовінтекс» м. Маріуполь про стягнення грошових коштів, що належать платнику податків, з розрахункових рахунках у банках на суму податкового боргу в розмірі 8237149,63 грн. задовольнити частково.

Стягнути з (87500, Донецька область, м. Маріуполь, прос. Леніна, буд. 68-А, ) грошові кошти, з розрахункових рахунках у банках на суму податкового боргу з податку на додану вартість в розмірі 6140112 (шість мільйонів сто сорок тисяч сто дванадцять) гривень 50 копійок, основна сума боргу 5723840 (пять мільйонів сімсот двадцять три тисячі вісімсот сорок гривень) 69 копійок, 416271 (чотириста шістнадцять тисяч двісті сімдесят одна гривня) 81 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 09 листопада 2015 року в присутності представників сторін.

Повний текст постанови складено та підписано 13 листопада 2015 р.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Олішевська B.В.