Справа № 203/5145/15-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/5145/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про визнання дій щодо припинення виплати пенсії неправомірними, зобовязання поновити виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вийшла на пенсію державного службовця 16.09.2011 року та продовжує працювати на державній службі. З 01.04.2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», в звязку з чим з 01.04.2015 року відповідачем було припинено виплату їй раніше призначеної пенсії. Посилаючись на те, що такі дії відповідача є протиправними та порушують її конституційні права на отримання пенсії, позивачка просила суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати останнього з 01.04.2015 року поновити їй виплату пенсії, яка призначена в розмірі 90% від сум заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування та продовжувати виплачувати в подальшому без будь-яких обмежень.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що припинення виплати пенсії позивачці було здійснено у відповідності до вимог Закону України «Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська та з 17.09.2010 року отримувала пенсію державного службовця, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Після призначення пенсії та по теперішній час позивачка працює на посаді заступника начальника Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська.

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, яким внесено зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу» та встановлено, що тимчасово, у період з 01.04.2015 року по 31.12.2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, Законами України «Про статус народного депутата України», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються.

На підставі зазначеного Закону №213-VIII Управлінням Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська виплату пенсії позивачці з 01.04.2015 року було припинено.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року №20-рп/2011 визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громади та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги ст.22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 21.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, бюджет Пенсійного фонду України затверджує Урядом. Таким чином, Верховна Рада України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику.

Отже, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, оскільки позивачка отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу» та на теперішній час працює на посаді, що дає право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», суд приходить до висновку, що припинення виплати пенсії позивачці з 01.04.2015 року було здійснено відповідачем у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, норми якого є чинними та неконституційними не визнавались.

В звязку цим, в задоволенні позову слід відмовити.

Сплачені позивачкою судові витрати віднести на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м.Дніпропетровська про визнання дій щодо припинення виплати пенсії неправомірними, зобовязання поновити виплату пенсії відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С.Ю.Казак