Справа № 805/3835/15-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 р. Справа № 805/3835/15-а

приміщення суду за адресою: 84112, м.Слов'янськ, вул. Добровольського,

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О. В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи в розмірі 2 780,20 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи в розмірі 2 780,20 грн.

Позовні вимоги мотивувала тим, що за відповідачем залишається непогашеною податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв'язку з несплатою податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік у загальній сумі 2 780,20 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи. Розглядати дану справу просив без виклику представника.

Відповідач в судове засідання не зявився. Був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи.

Згідно ч.4 ст.33 КАС України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця знаходження вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вирішив за можливе розглянути дану адміністративну справу без участі представника позивача та відповідача.

Враховуючи наведене суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Фізична особа ОСОБА_1 є фізичною особу та платником податків, інн НОМЕР_1.

Судом також з'ясовано, що відповідач у відповідності до підпункту 162.1.1 пункту 162 статті 162 Податкового кодексу України, являється платником податку на доходи фізичних осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1.).

Підпунктом 9.1.2 пункту 9.1 статті 9 цього Кодексу встановлено, що до загальнодержавних податків та зборів належить, зокрема, податок на доходи фізичних осіб.

Згідно підпункту 162.1.1 пункту 162 статті 162 згаданого Кодексу платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2014 року відповідачем на виконання вимог пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України подано до Державної податкової інспекції у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2011 рік, якою платником податків самостійно узгоджено податкові зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за вказаний період у сумі 2780,20 грн. (а.с.5-7).

Відповідно до розрахунку податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з продажу (обміну) обєктів нерухомого (рухомого) майна та/або від надання нерухомості в оренду (суборенду), житловий найм (піднайм) та/або в результаті прийняття у спадщину чи дарунок майна за 2011 рік відповідачем особисто вказано суму успадкованого майна в розмірі 55604 грн. та сума податку в розмірі 2780,20 грн. (а.с.8).

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкові зобов'язання відповідача, визначені ним у податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб 2011 рік, є узгодженими.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами України з питань митної справи.

У відповідності до вимог абзацу 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що самостійно узгоджені відповідачем суми податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на 2011 рік підлягали сплаті платником податків у строк, встановлений абзацом 1 пункту 57.1 статті 57, підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України відповідно.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із не виконанням відповідачем визначеного Законом обов'язку, за останнім залишається непогашеною заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, отриманих у 2011 році від провадження господарської діяльності, в сумі 2780,20 грн.

У відповідності до вимог абзацу 1 пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 статті 59 цього Кодексу встановлено, що у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом з'ясовано, що позивачем на виконання вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України вручено відповідачу особисто 06.03.2015 року податкову вимогу за № 4491-25 від 18.12.2014 року на загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобовязаннями станом на 17.12.2014 року становить 2780,20 грн. (а.с.12).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вказану податкову вимогу не оскаржував, доказів протилежного суду не подано.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 цієї статті встановлено, що грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що податкові зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб за 2011 рік є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено. Наявність податкового боргу підтверджується довідкою ДПІ у м. Краматорську (а.с.13) та іншими матеріалами справи.

Доказів сплати податкового боргу відповідач суду не представив, чим фактично не заперечив наявність заборгованості, яка є предметом спору у даній справі.

За таких обставин, податковий борг у сумі 2 780,20 грн. підлягає стягненню у судовому порядку.

Статтею 87 Податкового кодексу України визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Згідно пункту 87.11 статті 87 Податкового кодексу України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 даного Кодексу стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з пункту 95.3. статті 95 цього Кодексу стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з податку на доходи в розмірі 2 780,20 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1, 84300, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Леніна 53/1) заборгованість перед бюджетом з податку на доходи з фізичних осіб у сумі 2 780 (дві тисячі сімсот вісімдесят гривень) 20 копійок на р/р № 0059, код платежу 11010500, одержувач: Краматор. УК/м. Краматорськ, банк одержувача: ГУДКСУ у Донецькій області, , МФО 834016.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова в адміністративній справі може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Донецький окружний адміністративний суд апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Хохленков О.В.