Справа № 128/3688/15-а
Суддя: Карпінська Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3688/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

01.12.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання рішення про відмову у виділенні земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, обґрунтовуючи його тим, що згідно зі статтею 121 Земельного кодексу України 03.07.2015 року він звернувся до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про виділення йому земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд. До заяви було додано графічні матеріали, на яких вказано бажане місце розташування земельної ділянки, яка знаходиться на території с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області. Рішенням 44 сесії 06 скликання від 24.07.2015 року йому було відмовлено у виділенні зазначеної земельної ділянки з мотивів відсутності вільних земельних ділянок. Позивач не погоджується з цим рішенням, оскільки воно, на його думку, не відповідає чинному законодавству та суперечить нормам статті 118 Земельного кодексу України. Також 14.09.2015 року до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області позивачем було подано заяву на отримання викопіювання земельної ділянки, на виділення якої було подано заяву 03.07.2015 року. 23.09.2015 року позивачем отримано відповідь, в якій зазначено про неможливість надання графічної інформації щодо наявності вільних земельних ділянок, так як не розроблений детальний план забудови села. Вважає, що дана відповідь суперечить Закону про доступ до публічної інформації, тому просить позов задовольнити, а саме: визнати рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 44 сесії 06 скликання від 24.07.2015 року недійсним; зобовязати Вінницько-Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області переглянути заяву, подану ним 03.07.2015 року стосовно виділення земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд; зобовязати у разі відсутності перешкод для виділення даної земельної ділянки виділити йому земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд згідно заяви, поданої 03.07.2015 року.

В судове засідання сторони не з`явилися. Попередньо через канцелярію суду від позивача надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від голови Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області надійшла заява про розгляд справи без присутності представника сільської ради, позовні вимоги не визнають, оскільки в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області відсутні вільні земельні ділянки, за рахунок яких можливо було б реалізувати право громадян на безоплатну приватизацію за цільовими призначеннями, передбаченими ст.121 ЗК України; так як в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області не розроблений генеральний план забудови села, надання графічних матеріалів наявних вільних земельних ділянок на разі неможливо.

За таких обставин, керуючись ст.128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Положення Конвенції та Конституції з цього питання відтворені в статті 2 КАС України про завдання адміністративного судочинства.

Відповідно до вимог ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_2 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_2 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 03.07.2015 року звернувся до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області з письмовою заявою про виділення йому земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд. До заяви було додано графічні матеріали, на яких вказано бажане місце розташування земельної ділянки, яка знаходиться на території с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області (а.с.5-6, 8).

Згідно пунктів «а», «б», «й», «к» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, вирішення земельних спорів, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень, рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На клопотання позивача від 03.07.2015 року Вінницько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області на 44 сесії 6-го скликання було прийнято рішення від 24.07.2015 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 у виділенні земельної ділянки, так як на території Вінницько-Хутірської сільської ради в межах населеного пункту с. Вінницькі Хутори вільних земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які б передбачались для надання громадянам, немає (а.с.4).

Крім того, судом встановлено, що 14.09.2015 року до Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області позивачем було подано заяву на отримання викопіювання земельної ділянки, на виділення якої було подано заяву 03.07.2015 року (а.с.9). За результатами розгляду вказаної заяви 23.09.2015 року позивачем ОСОБА_1 отримано відповідь, в якій зазначено про неможливість надання графічної інформації щодо наявності вільних земельних ділянок, так як не розроблений детальний план забудови села (а.с.10).

ОСОБА_1 вказує на те, що у клопотанні про надання йому земельної ділянки ним зазначено всі необхідні дані та він обґрунтував своє бажання реалізувати право на безоплатне отримання у власність вказаної ним земельної ділянки. До клопотання ним додано всі необхідні документи, у тому числі й графічні матеріали, на яких зазначено місце розташування даної земельної ділянки.

Так, у відповідності з нормами статті 118 Земельного кодексу України в клопотанні вказано цільове призначення для бажаної земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, крім того, вказано орієнтовний розмір 0,25 га та додано графічні матеріали.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області посилалась на відсутність вільних земельних ділянок, придатних для зазначеного цільового призначення та відсутність плану забудови села, тоді як ставилось питання про конкретну земельну ділянку.

Однак, відповідачем по справі не надано жодних доказів на підтвердження відсутності вільних земельних ділянок, придатних для зазначеного позивачем цільового призначеного.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вінницько-Хутірська сільська рада Вінницького району Вінницької області повинна була прийняти оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безпосередньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з врахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обовязок судів щодо перевірки правомірності прийнятих субєктом владних повноважень рішень на предмет їх відповідності вказаним вимогам випливає з положень частини 3 статті 2 КАС України.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. В даному випадку обовязок довести правомірність своїх рішень, які оскаржуються, покладається на Вінницько-Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області.

З огляду на зазначене, суд вважає рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області прийняте на 44 сесії 06 кликання від 24.07.2015 року необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст.ст.116, 118 Земельного кодексу України. Тому позовні вимоги позивача щодо визнання рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 44 сесії 06 скликання від 24.07.2015 року недійсним та щодо зобовязання Вінницько-Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області переглянути заяву, подану позивачем 03.07.2015 року стосовно виділення земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд, підлягають задоволенню.

Поряд з цим, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду (ст.ст.2, 6, 162) останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України та Законами України віднесені до виключної компетенції цього органу державної влади, зокрема вирішувати питання про виділення особі земельної ділянки.

Разом з тим, надаючи оцінку позовним вимогам в частині зобовязання у разі відсутності перешкод для виділення даної земельної ділянки виділити позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд згідно заяви, поданої 03.07.2015 року, суд виходить з такого.

Нормами КАС України передбачено, що суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб захисту, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку субєктів владних повноважень, коли ці порушення ще не припинені (статті 7, 8, 11, 162 КАС України).

При розгляді справ за адміністративними позовами до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про визнання неправомірним рішення щодо відмови в наданні земельної ділянки, суди вправі зобов'язати відповідний орган повторно розглянути зазначене питання, якщо було порушення при первинному його розгляді, а не приймати рішення про виділення земельної ділянки, що не належить до компетенції суду.

Враховуючи вищевказане, в задоволенні позовної вимоги щодо зобовязання відповідача у разі відсутності перешкод для виділення земельної ділянки виділити зазначену земельну ділянку розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд згідно заяви, поданої 03.07.2015 року, слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.116, 118, 122 Земельного кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування», ст.ст.2, 6, 17, 18, 41, 71, 94, 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати рішення Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 44 сесії 06 скликання від 24.07.2015 року недійсним.

Зобовязати Вінницько-Хутірську сільську раду Вінницького району Вінницької області повторно розглянути заяву, подану ОСОБА_1 03.07.2015 року стосовно виділення земельної ділянки розміром 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі залишити за позивачем ОСОБА_1.

Постанова може бути оскарженою до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 10 днів з дня її проголошення апеляційної скарги з надісланням її копії до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська