Справа № 542/526/15-а
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2015 р. м. Київ К/800/31610/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області про визнання незаконним рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах та зобов'язання нарахувати пенсію за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області, в якому просив: визнати незаконним та скасувати рішення відповідача № 40 від 27 березня 2015 року про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області нарахувати ОСОБА_1. пенсію за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 22 грудня 2014 року.

Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року позов задоволено. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду в Новосанжарському районі Полтавської області, викладену в рішенні № 40 від 27 березня 2015 року щодо відмови ОСОБА_1. у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», незаконною. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області нарахувати ОСОБА_1. пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з дня подачі заяви, а саме, з 08 січня 2015 року.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1. у задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно наказу № 12-К від 22 січня 1982 року ОСОБА_1. 22 січня 1982 року був прийнятий до Новосанжарського філіалу № 3 виробничого об'єднання «Полтаватранссільгосптехніка» на посаду електрогазозварника четвертого розряду по шкідливих умовах праці. 01 березня 1982 року позивачу було присвоєно п'ятий розряд електрогазозварника.

01 січня 1985 року у зв'язку з реорганізацією філіалу № 3 виробниче об'єднання «Полтаватранссільгосптехніка» перейменовано в САТП «Транссільгосптехніка», 01 квітня 1986 року підприємство перейменовано в САТП - 1604 «Полтаваагропромтранс», з 01 квітня 1993 року - в Новосанжарське орендне САТП - 1604 «Полтаваагропромтранс», а з 01 лютого 1994 року - на Колективне підприємство «Нові Санжари Агротранс».

01 липня 2003 року позивача було звільнено з Колективного підприємства «Нові Санжари Агротранс» за власним бажанням на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України.

08 січня 2015 року ОСОБА_1. звернувся до комісії Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області з заявою щодо підтвердження періоду роботи, який зараховується у трудовий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Новосанжарському районі Полтавської області № 40 від 27 березня 2015 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців, підтвердженого в установленому законом порядку. При цьому вказано на відсутність уточнюючих довідок про підтвердження безперервного трудового стажу для призначення пенсії за період роботи ОСОБА_1. електрогазозварювальником з 22 січня 1982 року по 01 липня 2003 року в Колективному підприємстві «Нові Санжари Агротранс».

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пільговий характер роботи позивача на посаді електрогазозварювальника у спірний період часу підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи позивачу у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного періоду роботи із шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене результатами атестації робочого місця за умовами праці. А оскільки позивач має 11 років 10 місяців пільгового стажу до 21 серпня 1992 року, то право на отримання пільгової пенсії він набуде з 23 грудня 2015 року, по досягненню 56 річного віку.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

За правилами частини 1 статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1. згідно записів у трудовій книжці у період з 22 січня 1982 року по 01 липня 2003 року працював на посаді електрогазозварювальника, яка входить до переліку професій, робота на яких надає право на пенсію на пільгових умовах по Списку № 2.

Згідно пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (набрала чинності з 21 серпня 1992 року) на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому проводиться атестація; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку (пункт 4.4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах).

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження несприятливих умов праці за результатами атестації відповідного робочого місця: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Виходячи з наведеного, відсутність підтвердження вищенаведених обставин, а саме, атестації робочого місця, не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, починаючи з 21 серпня 1992 року.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 17 березня 2014 року по справі №21-585а14.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що період роботи позивача на посаді електрогазозварювальника до 21 серпня 1992 року має бути зарахований до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Проте, дійшовши висновку, що пільгового стажу до 21 серпня 1992 року позивачу не достатньо для призначення пільгової пенсії, суд апеляційної інстанції не врахував, що після 21 серпня 1992 року при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, враховуються результати атестації робочого місця, та не з'ясував чи проводилася атестація робочого місця позивача за умовами праці у встановленому законом порядку після 21 серпня 1992 року, а відтак - і наявність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не з'ясувавши вказаних обставин, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача зарахувати позивачу спірний стаж до періоду роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та призначити таку.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права, зокрема статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового судового розгляду справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, дати їм належну юридичну оцінку, в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк