Справа № 814/2560/15
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

25 листопада 2015 року Справа № 814/2560/15

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю:

секретаря судового засідання: Западнюк К.А., позивача: ОСОБА_1, представника відповідача: ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

адміністративним позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вул. Ватутіна, 85, м. Миколаїв, 54050)

до відповідача: Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001)

про: визнання протиправним і скасування рішення від 28.04.2015 № 000024/05-21,

в с т а н о в и в:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом про скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач) про застосування фінансових санкцій № 000024/05-21 від 28.04.2015 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що заперечує сам факт продажу неповнолітньому алкогольних напоїв, а також тією обставиною, що перевірка була проведена всупереч законодавства України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову в судовому засіданні заперечував, зазначаючи, що перевірку було проведено в межах чинного законодавства, а прийняті рішення є правомірним.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги і заперечення, суд встановив наступне.

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 на предмет дотримання вимог ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995року № 481/95-ВР (далі Закон України № 481), уповноваженими представниками СКМСД Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області було виявлено та зафіксовано факт продажу працівником ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_3, пива особі, яка не досягла 18 років. Зазначені матеріали перевірки було передано до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області для розгляду та вжиття мір у межах повноважень, визначених законодавством.

Серед переданих матеріалів перевірки наявні: копії протоколу МИ №021876 від 30.01.2015 року, постанови адміністративної комісії Адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради № 22 від 25.02.2015 року про накладання штрафу на ОСОБА_3, пояснень ОСОБА_3 від 30.01.2015 року, паспорта ОСОБА_3, пояснень ОСОБА_4 (малолітня особа, якій було продано пиво) від 30.01.2015 року, паспорта ОСОБА_4, пояснень ОСОБА_5 від 30.01.2015 року (арк. спр. 19 - 25).

За результатами розгляду наданих матеріалів перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у Миколаївській області прийнято Рішення № 000024/05-21 від 28.04.2015 року про застосовано до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800,00 грн. за продаж пива особі, яка не досягла 18 років (арк. спр. 16).

У відповідності до норм ст. 15-3 Закону України № 481 забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

У разі відмови покупця надати такий документ продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів такій особі забороняється.

Відповідно до статті 17 Закону України № 481 до суб'єктів господарювання порушення вимог статті 15-3 цього Закону застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 6800 гривень.

Відповідно до пункту 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 790 від 02.06.2003 року (із змінами та доповненнями), однією із підстав для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Обґрунтовуючи свій позов в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 зазначала наступне: продавець ОСОБА_3, яка здійснила продаж пива неповнолітньому не є працівником позивачки, а є працівником її чоловіка ОСОБА_6 відповідно до укладеного трудового договору від 18.01.2013р.; чоловік позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 спільно з позивачкою орендує приміщення закусочної та здійснює продаж продуктів харчування; продавець ОСОБА_3 помилково продала пиво неповнолітньому, оскільки вважала, що пиво покупає та надає гроші наявний у магазині дорослий чоловік.

Зазначені твердження спростовуються наступним.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 суду показала, що відповідно до трудового договору працює в закусочній у СПД ОСОБА_6. В цьому ж приміщенні здійснює підприємницьку діяльність позивачка ОСОБА_1 з торгівлі алкогольними напоями. Позивачка не має окремого найманого працівника, а тому у випадку відсутності позивачки ОСОБА_1 у торгівельному залі, позивачка доручала їй продаж алкогольних напоїв. Зі слів свідка, такі дії від імені позивачки вона виконувала неодноразово, а саме продавала відвідувачам пиво. В день розглянутого по справі інциденту позивачка так само залишила торгове приміщення та доручила ОСОБА_3 продавати алкогольні напої. При цьому позивачка її попереджала щодо заборони продажу пива неповнолітнім. Також свідок показала, що на момент продажу пива в залі знаходився неповнолітній хлопець та дорослий чоловік, та вона не бачила хто саме з них платив гроші за пиво, а тому розгубилася і продала пиво. Після накладення на неї штрафу за скоєне адміністративне правопорушення за цим фактом штраф сплатила добровільно.

Неповнолітній свідок ОСОБА_4 (23.09.1998р.н.) суду показав, що саме він покупав пиво у продавця ОСОБА_3 Він особисто звернувся до продавця з проханням продати йому пиво, продавець бачила, що саме він сплачує гроші за пиво та перерахувала їх. Спочатку продавець не хотіла продавати йому пиво, але дорослий чоловік, який перебував в закусочній та знаходився в стані алкогольного спяніння, запевнив продавця, що хлопець є повнолітнім, після цього продавець передала йому пляшку пива.

Інші допитані по справі свідки не були безпосередньо присутні під час продажу пива неповнолітньому, а знають про цю обставину із інших джерел.

Суд вважає, що оскільки позивачка ОСОБА_1 фактично допустила до роботи в якості продавця алкогольних напоїв ОСОБА_3, яка виконувала ці обовязки для позивачки неодноразово, визначила їй робоче місце та проінструктувала щодо порядку продажу алкогольних напоїв, то така особа вважається прийнятою фактично на роботу, незважаючи на порушення позивачкою вимоги закону про укладення з нею трудового договору. Перебування ОСОБА_3 одночасно в трудових відносинах з чоловіком позивачки ОСОБА_6, не виключає здійснення ОСОБА_3 такої роботи за сумісництвом у вільний від основної роботи час в тому самому приміщенні.

До того ж, із матеріалів справи вбачається, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями була видана саме позивачці ОСОБА_1, а не її чоловіку ОСОБА_6, отже продаючи пиво в закусочній, продавець могла діяти дише від імені позивачки.

Суд відноситься критично до свідчень ОСОБА_3 про те, що вона не бачила, кому продає пиво, та хто платить гроші, виходячи з такого. По-перше, ОСОБА_3 є опосередковано заінтересованою у результатах розгляду справи через наявність трудових відносин із родиною підприємців ОСОБА_6 і можливістю негативних наслідків для неї. По-друге, свідчення в цій частині спростовуються свідченнями неповнолітнього свідка ОСОБА_4, який не має юридичної заінтересованості у вирішенні справи. По-третє, сідок ОСОБА_3 повідомила про те, що не оскаржувала рішення адміністративної комісії про накладення на неї адміністративного стягнення за продаж алкогольного напою неповнолітньому, та добровільно сплатила штраф, що може свідчити про її згоду із вчиненим порушенням.

За таких обставин суд вважає, що факт продажу алкогольних напоїв уповноваженою позивачкою особою неповнолітньому є доведеним.

Дана обставина також підтверджується і постановою № 22 за справою про адміністративне правопорушення від 25.02.2015 року, якою за порушення правил торгівлі на підставі ч. 2 ст. 156 КУпАП продавця ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки позивачем не спростовано належними та допустимими доказами факту продажу алкоголю неповнолітній особі, не наведено переконливих обґрунтувань в підтвердження неправомірності оскаржуваного рішення, факт реалізації пива неповнолітній особі знайшов підтвердження під час перевірки та в ході розгляду справи судом, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Князєв В.С.

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 30 листопада 2015 року.