Справа № 754/14834/15-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/482/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києві про зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що він звернуся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, але йому листом від 31.07.2015 року було відмовлено у цьому, зважаючи на те, що він не надав всіх належних документів на підтвердження стажу роботи на підприємстві. Але позивач вважає таку відмову незаконною, у зв"язку з чим звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов"язати Управління призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 26.06.2015 року.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києва - у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Пояснили, що позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки він для підтвердження пільгового стажу не надав всіх необхідних документів, а тому вважають, що дії Управління є законними. На підставі викладеного представники відповідача просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України передбачає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної справи стороні відповідача необхідно довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився 30.04.1960 року.

У період часу з 01.09.1975 року по 20.07.1978 року позивач навчався у ГПТУ за професією зварника; з 24.07.1978 року по 30.08.1978 року, з 23.01.1979 року по 01.02.1979 року; з 01.10.1996 року по 31.01.2005 року; з 26.03.2007 року по 09.03.2011 року позивач працював за професією електрогазозварника, електрозварника ручної зварки, що підтверджується трудовою книжкою.

У трудовій книжці позивача містяться записи про період його роботи, а також витяг з наказу № 17 від 16.08.2000 року та наказу № 03 від 26.07.2010 року по ТОВ "Сантехнік ЛТД і Ко" про результати атестації робочих місць.

Позивач звернувся до УПФУ у Деснянському районі м. Києва із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, але листом від 31.07.2015 року відповідач відмовив йому у призначенні пільгової пенсії з тих підстав, що позивачем не надано всіх необхідних документів, підтверджуючих наявність у нього пільгового стажу.

Позивач вважає таку відмову незаконною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Як встановлено при розгляді справи, право громадян на призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначається Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1799-ХІІ.

Згідно із ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці: за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки по досягненні 55-річного віку і при стажі роботи не менш як 25 років (з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених посадах).

Нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам за списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36 і за результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачає, зокрема, санітарно-гігієнічні дослідження виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу, за якими підтверджується право працівника на пільги та компенсації, пов"язані із зайнятістю в несприятливих умовах праці.

Особам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього Закону на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців на зазначених роботах.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає період, який, на його думку, можна врахувати як пільговий стаж, з 01.09.1975 року по 20.07.1978 року (навчання у ГПТУ), а також період з 24.07.1978 року по 30.08.1978 року (робота на посаді електрогазозварювальника 4-го розряду).

Але з цього приводу слід зазначити, що посада електрогазозварювальника не входить до переліку професій, які відносяться до Списку № 2. У постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 визначено такі пільгові посади, як газозварювальник і електрозварювальник. Відповідно до чинного законодавства право на достроковий вихід на пенсію мають особи, професія яких зазначена в спискам № 1 та № 2, а професія позивача у цей період до пільгового стажу не входить.

Крім того, для врахування стажу за період з 01.09.1975 року по 20.07.1978 року та з 24.07.1978 року по 30.08.1978 року позивач повинен надати відповідачу Довідку та первинні документи, що підтверджують виконання робіт, як шкідливих.

Так, відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах № 383 від 18.11.2005 року до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Згідно із п. 20 Порядку для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, у яких має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професію або посаду, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їхні номери, куди включається цей період роботи.

Це пов"язано також з тим, що до пільгового стажу по списку № 1 чи № 2 входить саме стаж роботи, коли позивач виконував ці роботи. Якщо позивач виконував ці роботи менше 80 % робочого стажу, то цей стаж не дає право на достроковий вихід на пенсію, якщо перебував у відпустці за власний рахунок, чи був тимчасово переведений на інші роботи, також не враховується при призначенні пенсії.

Саме тому копії первинних документів та довідка дають можливість Управлінню з"ясувати, чи дійсно особа має право на достроковий вихід на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, відповідно до вимог ст.. 13 вищевказаного Закону пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам за списками № 1 та № 2 і за результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачає, зокрема, санітарно-гігієнічні дослідження виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу, за якими підтверджується право працівника на пільги та компенсації, пов"язані із зайнятістю в несприятливих умовах праці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 зобов"язано керівників підприємств та організацій незалежно від форми власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, професій, посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним працюючих осіб.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладено на керівників підприємств, установ, організацій.

Основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці є наказ по підприємству, організації (п. 9 Порядку проведення атестації робочих місць за умови праці, затвердженого Постановою КМУ від 01.08.1992 року № 442).

Метою цієї процедури є приведення умов праці на підприємстві у відповідність до законодавства і норм Конституції України, які гарантують кожному громадянинові право на безпечні та здорові умови праці, а також пільгові умови та компенсаційні виплати у разі, якщо дотримуватися норм безпеки не є можливим.

Процедура атестації робочих місць на кожному підприємстві повинна проводитися за ініціативою керівництва. Для цього затверджується графік проведення атестації і персональний склад атестаційної комісії, до якої входять, як правило, представники адміністрації підприємства (відділу кадрів, відділу техніки безпеки, члени профспілкового комітету), а також представники незалежних організацій та контролюючих органів (санепідемстанції, фахівці відділу соціального захисту населення і т.д.). Саме такий склад комісії здатний дати найбільш об"єктивну оцінку рівню шкоди умов праці на кожному конкретному робочому місці.

Основними завданнями атестації робочих місць є визначення та усунення шкідливих і небезпечних виробничих факторів на робочому місці, а також причин їх виникнення. У випадку, якщо усунути шкідливі показники неможливо, робоче місце зараховується до категорії шкідливих умов праці, а для працівників, які тут працюють, надаються пільгові права на додаткову відпустку, пільгове пенсійне забезпечення, компенсаційні виплати або інші пільги відповідно до чинного законодавства. Комплексна оцінка умов праці на робочих місцях проводиться в декількох напрямках:

- гігієнічна оцінка умов праці (визначаються різноманітні фактори впливу на організм працівника);

- технічна оцінка (аналізується технологічна оснащеність конкретного робочого місця та його сумісність з технологічними процесами на сусідніх робочих місцях);

- організаційна оцінка умов праці (рівень забезпечення працівників спецодягом і засобами захисту, відповідність робочого місця нормам та правилам санітарної безпеки і т.д.).

Атестація робочих місць на виробництві ґрунтується на принципах диференціації умов праці за показниками відхилення параметрів трудового процесу та виробничої сфери від загальноприйнятих норм. При цьому всі робочі місця класифікуються за трьома групами:

- оптимальні умови праці (несприятливий вплив на здоров"я робітників виключено, шкідливі виробничі фактори відсутні);

- допустимі умови праці (рівень шкідливих факторів не перевищує прийнятих норм, а можливі негативні прояви несприятливого впливу умов праці на здоров"я працівників не мають короткострокових або довгострокових наслідків);

- шкідливі і небезпечні умови праці (рівень шкідливих факторів виробничої сфери перевищує прийняті норми і може викликати функціональні порушення в організмі робітників).

Невідповідності умов праці на кожному конкретному робочому місці нормам безпеки, затверджених законодавством, визначаються атестаційною комісією в результаті проведення цілого комплексу перевірок, в тому числі, лабораторних випробувань, шляхом зіставлення отриманих показників з нормативами.

У результаті проведення атестації на підприємстві формується перелік робочих місць, для яких слід розробити заходи щодо поліпшення умов праці, а також складається список посад і професій, працівники яких мають право на пільги і компенсації.

Своєчасне проведення атестації робочих місць дозволяє роботодавцям уникнути можливих конфліктів з працівниками щодо права на пільги і компенсації, а самим працівникам - захистити своє право на безпечні умови праці.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посаді і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відомості про результат атестації робочих місць заносяться до карти умов праці.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналогічна позиція викладена і у Постанові Верховного Суду України від 17.03.2015 року у справі № 21-585а14, де зазначено, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788 є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці.

Документи, що підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Зважаючи на викладене, відсутність підтвердження вищезазначених обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачем при зверненні до Управління не було надано жодного документу, що підтверджує роботу зі шкідливими умовами праці, а тому підстав для призначення йому пільгової пенсії не було.

Що стосується наявності у трудовій книжці позивача вклеєних відомостей про проведення атестації на підприємстві за наказом № 17 від 16.08.2000 року та наказом № 03 від 26.07.2010 року, то слід зазначити, що дані відомості не можна вважати витягом з наказів, оскільки відповідно до діючого законодавства витяг з наказу - це засвідчена копія частини тексту наказу, які подаються на виконання безпосереднім виконавцям, зазначеним у розпорядчій частині тексту наказу.

Витяг з наказу може бути оформлений на загальному чи спеціальному бланку або на чистому аркуші формату А4 або А5 залежно від обсягу тексту з відтворенням таких обов"язкових реквізитів згідно із Національними стандартами України.

З наведеного можна зробити переконливий висновок про те, що наявна у трудовій книжці позивача вклейка не може вважатися витягом з наказом.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України судові витрати суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Деснянському районі м. Києві про зобов"язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: