Справа № 159/1146/15-а 2-а/159/58/15
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/4665/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Костіва М.В.

суддів: Шавеля Р.М., Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ковельського міськрайонного суду від 14.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області, в якому просить визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі від 08 січня 2015 року в призначенні їй пенсії за віком відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та зобов'язання призначити пенсію з дня звернення за призначенням.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що є матір'ю інваліда з дитинства та має право на призначення їй пенсії за віком достроково відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV, яким передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому, до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Постановою Ковельського міськрайонного суду від 20.03.2015 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду її оскаржив позивач - ОСОБА_1, яка просить скасувати дану постанову та винести нову про задоволення позовних вимог.

При цьому апелянт обґрунтовує та мотивує свої вимоги аналогічно обґрунтуванням позовних вимог, зокрема, зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ОСОБА_2 до шестирічного віку не визнавався дитиною-інвалідом, оскільки такий є інвалідом ІІ групи з дитинства.

На підставі п.1 ч.1 ст.197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі, керуючись п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та п. 25 «Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії» від 25.11.2005 р. № 22-1 правомірно було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки дитина мала медичні показання для визнання її дитиною - інвалідом після досягнення шестирічного віку, що виключає можливість для призначення позивачу пенсії як матері інваліда з дитинства, яка виховала її до шестирічного віку.

Проте, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду на підставі наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач є матір'ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно з медичним висновком № 2 від 11.04.2001 року ОСОБА_2 у віці 14 років визнано інвалідом з дитинства до 16 років. Пізніше, на підставі актів МСЕК від 20.11.2002 р., 09.12.2003 р., 13.01.2005 р. встановлено ІІ групу інвалідності з дитинства, діагноз - вроджена вада серця.

Позивач ОСОБА_1 по досягненні 50 років та при наявності страхового стажу понад 15 років звернулась до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі із заявою про призначення пенсії за віком достроково як матері дитини-інваліда.

Рішенням комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 08.01.2015 року їй відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю документів, підтверджуючих, що її дитина мала показання для визнання інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Згідно з обставинами справи між сторонами виник спір щодо законності дій відповідача по відмові останнього в призначенні пільгової пенсії з підстав наявності статусу матері інваліда дитинства.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому, до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому, до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відтак, суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що посилання відповідача на п.п. 24, 25 Постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року є обґрунтованими, оскільки законодавством не встановлено обов'язку позивача підтверджувати, що вона є матір'ю інваліда з дитинства до шестирічного віку.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено неправильний висновок стосовно правомірності рішення відповідача, оскільки наведені правові норми не містять в якості обов'язкової умови для призначення такого виду пенсії встановлення дитині інвалідності до досягнення нею 6-річного віку.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач має дитину - інваліда з дитинства, а також має відповідний вік та трудовий стаж, надала необхідні документи для призначення пільгової пенсії.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів вважає неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки остання, як мати інваліда з дитинства, має право на призначення дострокової пенсії на підставі ст.3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене вище, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, а тому в порядку ст.162 КАС України необхідно визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії, та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі призначити позивачу з 22.12.2014 року пенсію за віком .

При цьому, щодо строку призначення пенсії, то необхідно покликатись на вимоги ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування ним обставин, які мають значення для справи та невідповідність його висновків дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Відтак, оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової, якою необхідно задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2015 року в справі №159/1146/15-а скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 08.01.2015 року комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про відмову в призначенні ОСОБА_1 з 22.12.2014 року пенсію за віком відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області призначити ОСОБА_1 з 22.12.2014 року пенсію за віком відповідно до ст.17 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч.3 п.3 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання: с. Білин Ковельського району Волинської області) 114 грн. 57 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після надіслання її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Костів М.В.

Судді Шавель Р.М.

Бруновська Н.В.