Справа № 462/3298/13-а
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року Справа № 876/6273/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання: Нефедовій А.О.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 13.05.2015р. по справі № 462/3298/13-а за позовом ОСОБА_1 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними дій та скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради та з врахуванням уточнених позовних вимог просила: - визнати дії Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в частині прийняття розпорядження від 20.03.2013 року № 148 неправомірними та скасувати зазначене розпорядження.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 13.05.2015р. по справі № 462/3298/13-а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її, подавши до Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, та з наведених в ній підстав з посиланням на порушення судом першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, норм матеріального права та неповне зясування всіх обставин справи просить скасувати оскаржувану постанову Залізничного районного суду м. Львова від 13.05.2015р. по справі № 462/3298/13-а та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги, просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити її позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржувану постанову суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2013 року головним державним інспектором відділу державного контролю забудови території №1 Інспекції ДАБК у Львівській області ОСОБА_3 із залученням майстра по експлуатації ЛКП «Сяйво» - ОСОБА_4 та у присутності співвласника квартири ОСОБА_1 на підставі звернення ОСОБА_5 (вх. № 7/13/13/9-43 від 17.01.2012 року) проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил при переплануванні квартири № 58, за адресою : вул.Широка, 65, м.Львів.

В ході перевірки встановлено, що відповідачем за усною згодою інших співвласників квартири, здійснено перепланування нежитлових приміщень квартири шляхом демонтажу старих та встановлення нових перегородок ванної кімнати та вбиральні та обєднання їх в одне приміщення, втручання в несучі стіни не виявлено, дозвільних документів не представлено, про що складено акт перевірки № 14/02 від 12.02.2013 року.

В подальшому, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області направила зазначену інформацію до Залізничної районної адміністрації м.Львова для вжиття заходів в межах наданих повноважень.

Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради винесено постанову №26, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за порушення ст. 150 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з витягу протоколу № 9 засідання міжвідомчої комісії від 19.03.2013 року вирішено зобовязати ОСОБА_1 привести планування квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану.

На підставі висновку міжвідомчої комісії - витягу протоколу № 9 від 19.03.2013 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради прийнято розпорядження № 148 від 20 березня 2013 року про зобовязання ОСОБА_1, власницю кв.58 на вул.Широка,65 в термін до 10.04.2013 року демонтувати самочинно влаштовані перегородки із газоблоків між кухнею, коридором і поєднаним санвузлом, та привести планування квартири № 58 на вул.Широка, 65 до попереднього стану.

Згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Постанови КМУ № 466 від 13.04.2011 року «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» отримання права на виконання будівельних робіт передбачено лише на нове будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт та реставрацію.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу змісту нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо наслідків самочинного будівництва, колегія суддів робить висновок про те, що адміністрація, як виконавчий орган місцевої ради не уповноважена вирішувати питання про зобов'язання особи здійснити перебудову чи демонтаж самовільно реконструйованої квартири.

Повноваження органів місцевого самоврядування (у тому числі виконавчих органів міських рад) у сфері будівництва передбачені Законами України «Про архітектурну діяльність», «Про основи містобудування», «Про місцеве самоврядування в Україні», а також Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність» органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Підпунктом 3 пункту «б» частини першої статті 31 цього Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить делеговане повноваження із здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Крім того, компетенція виконавчих органів міських рад у сфері містобудування визначена статтями 12 та 14 Закону України «Про основи містобудування». Статтею 14 цього Закону передбачено повноваження, аналогічне за змістом тому, що міститься в статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Колегія суддів звертає увагу, що конструкція наведених правових норм є відсильною, тобто для свого застосування вимагає наявності установленого порядку державного контролю.

Такий порядок установлено, зокрема,статтею 376 Цивільного кодексу України. Частиною сьомою цієї статті передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином, у разі виявлення істотного порушення будівельних норм орган місцевого самоврядування має право звернутися до суду з позовом про зобов'язання здійснити перебудову.

Водночас, системний аналіз перелічених нормативних актів дає підстави стверджувати, що самостійне винесення рішення про зобов'язання вчинити демонтаж здійсненого перепланування в квартирі лежить поза межами повноважень виконавчих органів місцевої ради.

Аналогічну позицію було висловлено і Вищим адміністративним судом України в рішенні від 21 липня 2015 року (№К/800/16921/15).

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 20.03.2015 року № 148 слід скасувати та визнати протиправними дії в частині його прийняття.

Керуючись ст. ст.160 ч.3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 13.05.2015р. по справі № 462/3298/13-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в частині прийняття розпорядження від 20.03.2013 року № 148.

Скасувати розпорядження голови Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 20.03.2013 року № 148.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді О.І. Довга

ОСОБА_6

Повний текст постанови складений 27.11.2015 року.