Справа № 2а-1175/11/0970
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2011-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2011 р. Справа № 2a-1175/11/0970

м. Івано-Франківськ

Колегія Івано-Франківського окружного адміністративного суду у складі :

Головуючого судді Кафарського В.В.

Суддів: Черепія П.М.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Вилки О.С.

представників:

позивач: ОСОБА_2 Алі-огли.

від відповідача: ОСОБА_3

від третьої особи Адміністрації Президента України: не з"явились.

від третьої особи Міністерства внутрішніх справ України: не з"явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2 Алі-огли

до відповідача: ОСОБА_4 СГІРФО Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області

третя особа: Адміністрація Президента України

третя особа: Міністерство внутрішніх справ України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

04.04.2011 року ОСОБА_5 (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до ОСОБА_4 СГІРФО Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), третя особа Адміністрація Президента України, третя особа Міністерство внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинення дій.

Підставою для звернення з адміністративним позовом є те, що позивач 02 березня 2011р. звернувся до відповідача ОСОБА_4 СГІРФО Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області з заявою, щодо встановлення належності до громадянства України.

21 березня 2011р. відповідачем була надіслана відповідь на звернення, яка на думку позивача суперечить як Конституції України так Закону України "Про громадянство», вимогам п.п. 7-8 Указу Президента України №215 від 27 березня 2001р. «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України».

Вважає що його заява не розглянута належним чином та залишена без відповідного реагування, звертає увагу суду на бездіяльність відповідача, щодо відмови в розгляді заяви та подальшого належного оформлення документів для отримання паспорта громадянина України.

Позивач позов підтримав в повному обсязі, в судовому засіданні пояснив, що з вересня 1991 року після звільнення з лав Збройних Сил приїхав з Прибалтики на територію України у м.Тисмениця. Крім того зазначив, що з моменту проживання на території України, а саме з 1991 року позивач прожив у громадянському шлюбі із ОСОБА_6, від даного шлюбу у позивача є четверо дітей, на підтвердження своєї особи в порядку ст.127 КАС України, подав оригінал свідоцтва про народження серії Ц-ЖГ № 321813 від 10 січня 1974 року, місце реєстрації Азербайджанська РСР, Кюрдамірський район, ОСОБА_7 Такла. (переклад з російської мови на українську здійснено Бюро перекладів ПП "Сага"). Просив позов задовольнити.

Враховуючи спірні правовідносини, щодо встановлення належності до громадянства, виключаючи будь-які сумніви, щодо особи яка не є громадянином України, ухвалою суду позивача ОСОБА_5 ОСОБА_2 Алі-огли допущено до розгляду даної справи.

Представник відповідача в судовому засіданні проти даного позову заперечив з підстав викладених в письмовому запереченні посилаючись на те що, у відповідності до пункту 2 Указу Президента України від 27 березня 2001 року N 215/2001 «Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України», виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства покладено на Міністерство внутрішніх справ України. Також зазначив, що згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Представник третьої особи Адміністрації Президента України в судове засідання не з"явився , хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак на адресу суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Міністерства внутрішніх справ України в судове засідання не з"явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомив, однак на адресу суду подав письмове заперечення, просив в позові відмовити посилаючись на те, що позивачу відповідно до Закону України "Про громадянство України" та Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 "Про затвердження порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень" було належним чином та у терміни надано відповідь, щодо порядку встановлення громадянства.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши подані докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 березня 2011р. позивач звернувся до відповідача з заявою щодо встановлення належності до громадянства України, долучивши рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.10.2009 року, яким встановлено факт проживання позивача на території України станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, заява отримана уповноваженою особою 09.03.2011 року.

21 березня 2011р. відповідачем була надана відповідь на звернення позивача в якій зазначено, що для встановлення належності до громадянства України необхідно самостійно звернутись з заявою до СГІРФО Івано-Франківського МВ УМВС, та подати передбачені чинним законодавством України документи, а саме: - заяву про встановлення належності до громадянства України; - копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; - рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Громадянством є правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Питання громадянства України регулюються Конституцією України, Законом України "Про громадянство України" та іншими законодавчими актами.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначені положеннями закону України «Про громадянство».

У відповідності до статті 3 "Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України" (пункти 1, 2, 3 частини першої статті 3 Закону України "Про громадянство України").

Повноваження центрального органу виконавчої влади з питань громадянства і підпорядкованих йому органів визначені статтею 24 Закону України «Про громадянство». Згідно цієї статті до повноважень цих органів віднесені, зокрема, наступні: встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; прийняття заяв разом з необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами восьмою - одинадцятою статті 18 цього Закону, перевірка правильності їх оформлення, наявність умов для прийняття до громадянства України і відсутність підстав, за наявності яких особа не приймається до громадянства України, наявність підстав для виходу з громадянства України і відсутність підстав, за наявності яких не допускається вихід з громадянства України, та разом зі своїм висновком надсилають на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.

У відповідності до пункту 2 Указу Президента України від 27 березня 2001 року N 215/2001 «Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України», виконання функцій спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань громадянства покладено на Міністерство внутрішніх справ України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначені Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року.

Згідно Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого цим же Указом Президента України від 27 березня 2001 року N 215 передбачено, що для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР;

в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з пунктом 5 Порядку заяву та інші документи з питань громадянства заявник подає особисто. Під час подання заяви та інших документів з питань громадянства пред'являється документ, що посвідчує особу заявника, а також документ про проживання заявника на території України або про його постійне проживання за кордоном.

Відповідно до пункту 128 Порядку зразки документів, які відповідно до цього Порядку подаються для встановлення належності до громадянства України затверджуються Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством закордонних справ України. Зразки цих документів затверджені Наказом Міністерства закордонних справ України № 185 від 15 вересня 2006 року. При цьому, затверджена форма заяви передбачає визначення правових підстав для надання цієї заяви та визначення постійного місця проживання.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, позивачем було надано заяву про оформлення громадянства України в довільній формі, а не у формі затвердженого зразка та із зазначенням замість місця постійного проживання, адресу для листування.

Пунктами 2, 3 Порядку визначені основні умови подання заяв з питань громадянства. Відповідно до змісту цих пунктів до районного, районного у місті, міського управління або відділу Міністерства внутрішніх справ України за місцем проживання особи на імя начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі подаються заяви про встановлення та оформлення належності до громадянства України особами, які проживають на території України.

Пунктом 89 порядку встановлений 2-тижневий строк для вирішення районним, районним у місті, міським управлінням або відділом Міністерства внутрішніх справ України, до якого подано документи щодо встановлення або оформлення належності до громадянства України для перевірки відповідності оформлення поданих документів вимогам законодавства України.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідачем було дотримано встановлений порядком 2-тижневий строк для проведення перевірки поданих позивачем документів, у межах якого відповідачем було направлено на адресу позивача відповідний лист (№620 від 21.03.2011 року) із визначенням виявлених недоліків. Зазначений лист був отриманий позивачем, отже відповідачем не було вчинено бездіяльності. Розгляд поданої позивачем заяви був здійснений у встановлені чинним законодавством терміни, відповідь було направлено на зазначену позивачем адресу та отримано позивачем.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог до відповідача, як наслідок вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії не підлягають задоволенню.

Виходячи з обставин документування кожної конкретної особи, під час проведення процедури встановлення особи проводяться всі можливі перевірки як за останнім місцем проживання (у тому числі можуть надсилатися запити дільничним інспекторам міліції та територіальним підрозділам інформаційних технологій), так і у разі необхідності по Україні або за її межами (через Департамент консульської служби МЗС України), а для осіб, які документуються вперше, - також за місцем видачі свідоцтва про народження для перевірки факту отримання повторного свідоцтва.

За результатами проведення процедури встановлення особи складається висновок про встановлення особи, який затверджується керівником територіального підрозділу або у разі його відсутності - працівником, який за своїми службовими обов'язками відповідає за проведення паспортної роботи.

Висновок про встановлення особи погоджується з керівником територіального органу, якому підпорядковано територіальний підрозділ, який проводив установлення особи.

Установлення особи проводиться протягом місяця, а в разі необхідності проведення додаткових перевірок цей термін продовжується до 3 місяців (п.п. 31-34 Порядку).

Згідно до поданих документів та з метою з'ясування всіх обставин в тому числі і належності позивача до громадянства інших держав, ВСГІРФО УМВС так і СГІРФО МВ УМВС в області звернулося до Посольства Республіки Азербайжан про, що свідчать копії листів звернення від 22.12.2010 за № 20/8831, від 24.01.2011 за № 20/417, від 28.02.2011 за № 0632 та від 21.03.2011 за № 621, однак на адресу СГІРФО МВ УМВС в області будь якої відповіді чи інформації з цього приводу не поступало.

Відповідно до пунктів 89, 90 Порядку подані заявником належно оформлені документи не пізніш як у двотижневий строк з дня їх надходження надсилаються до головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, місті Києві, Київській області, управління Міністерства внутрішніх справ України в області, місті Севастополі.

Згідно статті 4 Конституції України в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Пунктами 1, 2, частини 1 стаття 3 Закону України «Про громадянство в Україні»громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

У статті 1 цього Закону дається визначення терміну «постійне проживання на території України»зокрема, проживання на території України на законних підставах це проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; безперервне проживання на території України проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів.

Відповідно до положень пунктів 1-4 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України»№2235-ІІІ від 18 січня 2001 року із змінами і доповненнями, громадянами України є особи, які були громадянами СРСР та на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України; особи, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(13.11.1991 року) проживали на території України і не були громадянами інших держав; особи, які прибули на постійне місце проживання до України після 13.11.1991 року і яким у паспорті громадянина СРСР внесено напис «громадянин України», якщо ці особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянства України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Приписи зазначеної статті передбачають, що факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має підтверджуватись вказаними вище фактичними обставинами, а не показами свідків як це встановлено в судовому рішенні Івано-Франківського міського суду від 26.10.2009р., більш того в судовому рішенні встановлено факт, проживання позивача на території України станом тільки на 24.08.1991р., а не постійно. Окрім того позивачем в судовому засіданні подано довідку Посольства Азербайджанської Республіки в Україні за № VA-833/Т від 01.02.2011року яка свідчить про те, що громадянин ОСОБА_2 Алі-огли ІНФОРМАЦІЯ_1 11.12.1991 року отримав паспорт Азербайджанської ССР серії ХХ-JQ номер 746959 .

Факт постійного проживання позивача на території України станом на 24 серпня 1991 року є відсутнім, внаслідок чого належність до громадянства України за пунктом 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України»№2235-ІІІ від 18 січня 2001 року (із змінами і доповненнями) є безпідставною, та не відповідає приписам наведеної норми, а вимоги позивача до відповідача не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Кафарський В.В.

Судді: Черепій П.М.

ОСОБА_1

Постанова складена в повному обсязі 01.06.2011.