Справа № 2а-1712/11/0970
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2011 р. Справа № 2a-1712/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кафарського В.В.

за участю секретаря Вилки О.С.

представників:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: ОСОБА_2

від третьої особи: не з"явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Прокуратури Івано-Франківської області

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3

про визнання протиправними та незаконними дій,-

ВСТАНОВИВ:

25.05.2011 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до прокуратури Івано-Франківської області (далі відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання протиправними та незаконними дій.

10.06.2011 року в судовому засіданні суддя з розгляду даної справи ОСОБА_4 подав заяву про самовідвід. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2011 року заявлений суддею Грицюком П.П. самовідвід задоволено.

Протоколом розподілу справи між суддями від 10.06.2011 року, справу призначено головуючому судді Кафарському В.В.

Підставою звернення до суду послуговувало те, що позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом від 10.05.2011 року про надання інформації, щодо надання засвідченої копії наказу про прийняття на роботу старшого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська ОСОБА_3, засвідченої копії вкладки до службового посвідчення виданої на ім"я ОСОБА_3, інформації про нараховану та виплачену заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_3 у період з 19.07.2005 року до 14.04.2006 року та інформації про вчинення злочину працівниками прокуратури. Відповідач на запит надав лист-відповідь від 16.05.2011 року № 23-3041-11. Однак відповідачем не надано відповіді по суті на жодне із поставлених у запиті запитань.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти даного позову заперечив з підстав викладених в письмовому запереченні посилаючись на Конституцію України, Закон України "Про інформацію", Закон України "Про доступ до публічної інформації", Закон України "Про захист персональних даних" та просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Наданим правом на подання заперечення проти позову не скористався. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про причини неявки суду не подала.

Розглянувши адміністративний позов, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.05.2011 року позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом про надання інформації, щодо надання засвідченої копії наказу про прийняття на роботу старшого слідчого відділу прокуратури м.Івано-Франківська ОСОБА_3, засвідченої копії вкладки до службового посвідчення виданої на ім"я ОСОБА_3, інформації про нараховану та виплачену заробітну плату (грошове забезпечення) ОСОБА_3 у період з 19.07.2005 року до 14.04.2006 року та щодо інформації про вчинення злочину працівниками прокуратури.

Відповідач на запит надав лист-відповідь від 16.05.2011 року за № 23-3041-11 в якому посилаючись на Конституцію України, Закон України "Про інформацію", Закон України "Про доступ до публічної інформації", Закон України "Про захист персональних даних повідомив, що такі відомості є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" № 2939-VI від 13.01.2011 року (далі - закон), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Усі вимоги Закону поширюються лише на органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інших суб'єктів, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання, а на юридичних осіб, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, осіб, що виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб'єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Статтею 13 Закону передбачено, надавати та оприлюднювати публічну інформацію - відображену та задокументовану будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформацію, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

При цьому Законом встановлено, що зазначена інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом, а доступ до неї забезпечується шляхом систематичного та оперативного її оприлюднення в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет, на інформаційних стендах та будь-яким іншим способом, а також шляхом надання її за запитами на інформацію.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на положення ст.2 Закону України «Про захист персональних даних», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, з огляду на те, що даний закон не існує у правовому вакуумі: його норми слід тлумачити у звязку з іншими нормами законів.

Окрім того в Законі «Про захист персональних даних», а також ратифікованій ОСОБА_5 Європи № 108 захист персональних даних, є одним із елементів співпраці України з Європейським Союзом . Відповідно до європейських стандартів, персональні дані поділяються на дані загального характеру (прізвище, імя та по батькові, дата і місце народження, громадянство, місце проживання) та вразливі персональні дані (дані про стан здоровя історія хвороби, діагнози тощо; етнічна належність, ставлення до релігії, ідентифікаційні коди, персональні символи, відбитки пальців, записи голосу, фотографії, дані, кредитна історія, дані про судимість та інші форми притягнення особи до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності.

Що стосується публічної інформації з обмеженим доступом, то нею згідно із Законом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною інформацією є інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. При цьому не може бути віднесена до конфіденційної інформація, що була отримана або створена розпорядниками інформації.

Таємною інформацією є інформація, доступ до якої обмежується виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя і лише за умови, що розголошення цієї інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам або шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю слідства та іншу, передбачену законом, таємницю.

Службовою інформацією є інформація, що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень, а також інформація, що зібрана в процесі оперативно-розшукової,контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Не належать до інформації з обмеженим доступом декларації про доходи осіб та членів їхніх сімей, які, претендують на зайняття чи займають виборну посаду в органах влади, обіймають посаду державного службовця, службовця органу місцевого самоврядування першої або другої категорії.

Обмеженню у доступі підлягає документ, який містить інформацію з обмеженим доступом, однак для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Крім цього, Законом передбачається, що декларації про доходи осіб та членів їхніх сімей, які претендують на зайняття чи займають виборну посаду в органах влади, або обіймають посаду державного службовця, службовця органу місцевого самоврядування першої або другої категорії, є відкритою інформацією.

У відповідності до ст.1 Закону України "Про державну службу" державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно статті 17 до Закону, громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають та підписують текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Згідно статті 13 Закону України "Про державне службу" особа, яка претендує на зайняття посади державного службовця третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, подає за місцем майбутньої служби довідку органу державної податкової служби про подану декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію). У декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації) зазначаються відомості про доходи та зобов'язання фінансового характеру, а також у додатку до податкової декларації зазначаються відомості стосовно членів сім'ї.

Особа, яка претендує на зайняття посади державного службовця першої та другої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, повинна зазначити в податковій декларації також відомості про належні їй та членам її сім'ї нерухоме та цінне рухоме майно, вклади в банках і цінні папери.

Декларація про майновий стан і доходи (податкова декларація) державним службовцем подається щорічно органу державної податкової служби за своєю податковою адресою.

Порядок зберігання і використання довідок та цих відомостей встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вимоги позивача щодо надання інформації про вчинення злочину працівниками прокуратури при виконанні обов'язків та повноважень,передбачених діючим законодавством у відповідності до закону, врегульовані нормами Кримінальнопроцесуального кодексу України. Інформаційні правовідносини в кримінальному судочинстві щодо розв'язання скарг на процесуальні дії, тощо, регламентуються спеціальними нормами Кримінально-процесуального кодексу України.

Суд розяснює позивачу, що він може звернутися з позовом до суду в порядку, передбаченому Кримінально процесуальним кодексом України.

Згідно частини 2 статті 22 Закону відповідь розпорядника інформації не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

За таких умов запитувана позивачем інформація є публічною, право на доступ до якої, у відповідності до статті 3 Закону, гарантовано обовязком відповідача в її наданні.

Як встановлено судом та зазначено вище, позивач реалізував своє право на доступ до публічної інформації, шляхом звернення до розпорядника інформації із запитом на інформацію.

Направлена 16.05.2011 року відповідачем відповідь на запит на інформацію є такою, що надана не по суті запиту, оскільки не містить запитуваної позивачем інформації.

Крім цього, слід звернути увагу на те, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту лише у випадках коли він не володіє інформацією і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, або коли інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом, або особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову у наданні публічної інформації щодо розміру нарахованої та отриманої заробітної плати задекларованої ОСОБА_3 за період з 19.07.2005 року до 14.04.2006 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано

Суддя: Кафарський В.В.

Постанова складена в повному обсязі 08.07.2011 року.