Справа № 514/898/15-а
Суддя: Козирєв М. В.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тарутинський районний суд Одеської області
________________________________________________________________________
Справа № 514/898/15-а
Провадження по справі№ 2-а/514/18/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді М.В. Козирєва

за участю секретаря О.В. Терзі

представників сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача - Тарутинської селищної ради Л.К. Панової

представник відповідача - Тарутинської РДА - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Одеської області, Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, з залученням третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, Управління соціального захисту населення Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, Територіального центру обслуговування (надання соціальних послуг) Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідачів: виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Одеської області (далі за текстом Виконавчий комітет), Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області (далі за текстом - Тарутинська РДА), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4, Управління соціального захисту населення Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області (далі за текстом - Управління соцзахисту), Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області (далі за текстом - ТЦСО) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги (а.с. 4-5, 41-43, 103-106), в останній редакції позову просила визнати бездіяльність Виконавчого комітету та Тарутинської РДА неправомірними, зобов'язати відповідачів створити комісію за участю лікарсько-консультативного закладу охорони здоров'я по вивченню можливості проживання ОСОБА_4 за його адресою, зважаючи на його стан здоров'я, матеріального забезпечення та похилий вік, закріпити за ОСОБА_4 соціального працівника по догляду за ним, а в разі відсутності такої можливості оформити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ТЦСО.

Позов аргументувала тим, що з 25 червня 1989 року по 2009 рік перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, а з 14 жовтня 2009 року шлюб був розірваний.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 березня 2008 року квартира АДРЕСА_1 знаходиться у спільній частковій власності позивача з ОСОБА_4 (частки складають 1/2).

Підставами для розірвання шлюбу стали зловживання ОСОБА_4 алкогольними напоями та неможливість спільного проживання у зв'язку із сварками, а також те, що перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння ОСОБА_4 не дотримувався правил гігієни і витрачав пенсію на купівлю алкогольних напоїв.

Як також вказала у позові позивач, з 2009 року вона самостійно несе витрати на оплату комунальних послуг за проживання у зазначеній квартирі та не має можливості утримувати ОСОБА_4 за власні кошти.

З огляду на викладене позивач звернувся до відповідачів - Виконавчого комітету та Тарутинської РДА з проханням оформити ОСОБА_4, як одинокого, непрацездатного громадянина похилого віку, який втратив здатність до самообслуговування, до Територіального центру соціального обслуговування.

15 вересня 2014 року позивач отримала від Виконавчого комітету лист, яким їй було відмовлено з мотивів наявності у ОСОБА_4 сина працездатного віку - ОСОБА_6, 1969 року народження, а тому перебування ОСОБА_4 може здійснюватись на платній основі. Також ж листа позивач отримала від Тарутинської РДА.

На думку позивача Виконавчий комітет не виконав свій обов'язок, передбачений п. «а» ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» щодо організації для малозабезпечених громадян похилого віку будинків-інтернатів, не прийняв до уваги, що позивач не має можливості утримувати ОСОБА_4 за станом здоров'я, скрутного матеріального становища, похилого віку, не ознайомився з умовами проживання ОСОБА_4 та не з'ясував, чи проживає фактично син ОСОБА_4 за вказаною адресою.

Позивач неодноразово зверталась до Тарутинської РДА, Виконавчого комітету, ТЦСО, інших органів державної влади, з проханням оформити ОСОБА_4 то ТЦСО, однак їй було відмовлено.

На думку позивача, відповідачі за участю Управління соцзахисту та ТЦСО мали в повному обсязі розглянути питання за її заявою, для чого створити комісію за участю всіх сторін та лікарсько-консультаційної комісії закладу охорони здоров'я для вивчення питання можливості перебування ОСОБА_4 в ТЦСО безплатно, за рахунок місцевого бюджету.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - Виконавчого комітету позовні вимоги не визнала в повному обсязі.

Представник відповідача - Тарутинської РДА в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Управління соцзахисту, ТЦСО - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що ОСОБА_4 не звертався з заявами до них про надання йому соціальних послуг, але незважаючи на це, до нього додому були направлені соціальні працівники ОСОБА_9 та ОСОБА_10, до яких під час проведення співбесіди ОСОБА_11 з заявами про надання йому соціальних послуг не звертався.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили, що вони за дорученням керівника ТЦСО відвідали ОСОБА_4 за місцем його мешкання, проте він з заявами до них з проханням надати соціальні послуги не звертався.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд справи судом упродовж розумного строку. Відповідно до п. 48 рішення ЄСПЛ у справі "Головко проти України" (Заява № 39161/02) "розумна" тривалість провадження визначається відповідно до обставин справи і таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги присутність в судовому засіданні представника Управління соцзахисту населення Тарутинської РДА, суд постановив провести судове засідання за відсутності другого відповідача - Тарутинської РДА та третьої особи ОСОБА_4

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» (далі за текстом - Закон) соціальні послуги - комплекс заходів з надання допомоги особам, окремим соціальним групам, які перебувають у складних життєвих обставинах і не можуть самостійно їх подолати, з метою розв'язання їхніх життєвих проблем.

Складні життєві обставини - обставини, спричинені інвалідністю, віком, станом здоров'я, соціальним становищем, життєвими звичками і способом життя, внаслідок яких особа частково або повністю не має (не набула або втратила) здатності чи можливості самостійно піклуватися про особисте (сімейне) життя та брати участь у суспільному житті.

Як передбачено ст. 3 Закону надання соціальних послуг ґрунтується на відповідних принципах, у тому числі на принципі добровільності вибору отримання чи відмови від надання соціальних послуг.

Статтею 5 Закону визначені форми соціальних послуг, зокрема основними формами надання соціальних послуг є матеріальна допомога та соціальне обслуговування.

Соціальне обслуговування здійснюється: за місцем проживання особи (вдома); у стаціонарних інтернатних установах та закладах; у реабілітаційних установах та закладах; в установах та закладах денного перебування; в установах та закладах тимчасового або постійного перебування; у територіальних центрах надання соціальних послуг; в інших закладах соціальної підтримки (догляду).

Відповідно до цього Закону можуть надаватися соціально-побутові послуги - забезпечення продуктами харчування, м'яким та твердим інвентарем, гарячим харчуванням, транспортними послугами, засобами малої механізації, здійснення соціально-побутового патронажу, соціально-побутової адаптації, виклик лікаря, придбання та доставка медикаментів тощо.

Позивач разом із ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12, 13), шлюб між ними розірвано (а.с. 14).

Судом встановлено, що на території Тарутинського району на підставі відповідного розпорядження Тарутинської РДА від 03 квітня 2013 року № 110/А-2013 здійснює діяльність Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Тарутинської РДА (а.с. 82-87).

На підставі ст. 6 Закону право на отримання соціальних послуг мають громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі особи, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянина від 10 листопада 2015 року, ОСОБА_4 потребує постійної сторонньої допомоги (а.с. 70).

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 відповідно до свого стану здоров'я та умов проживання перебуває в складних життєвих обставинах.

Відповідно до ст. 7 Закону соціальні послуги державними та комунальними суб'єктами, а також іншими суб'єктами, що надають соціальні послуги із залученням бюджетних коштів, в обсягах, визначених державними стандартами соціальних послуг, безоплатно надаються громадянам, які не здатні до самообслуговування у зв'язку з похилим віком, хворобою, інвалідністю і не мають рідних, які повинні забезпечити їм догляд і допомогу.

В судовому засіданні встановлено і не оспорювалось сторонами, що у ОСОБА_4 є рідний син ОСОБА_6, 1969 року народження.

Стаття 51 Конституції України закріплює обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Турбота може знаходити свій вияв у особистому догляді, наданні матеріальної допомоги, представництві, захисті прав та інтересів батьків у різних установах тощо. Згідно з Сімейним кодексом України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю (ст.ст. 202, 203 СК).

З передбаченим ст. 3 Закону принципом добровільності вибору отримання чи відмови від надання соціальних послуг кореспондується встановлений ст. 9 Закону обов'язок особи, яка бажає отримати соціальні послуги, що надаються державними та комунальними суб'єктами, звернутися з письмовою заявою до місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Для отримання соціальних послуг, що надаються недержавними суб'єктами, особа, яка їх потребує, звертається до відповідного суб'єкта, що їх надає.

Аналогічні норми містяться і в п. 3 Переліку соціальних послуг, затвердженого розпорядженням Тарутинської РДА від 03 квітня 2013 року № 110/А-2013 (а.с. 89).

Зокрема, для соціального обслуговування (надання соціальних послуг) громадяни подають письмову заяву управлінню праці та соціального захисту населення за місцем проживання, яке в триденний строк після її надходження надсилає запит до закладу охорони здоров'я за місцем проживання громадянина для одержання медичного висновку про його здатність до самообслуговування та потребу в постійній сторонній допомозі (далі - медичний висновок), до відповідного підприємства, установи, організації, що надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, або виконавчого органу сільської (селищної) ради за місцем реєстрації громадянина для отримання довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб і до нотаріуса (у разі потреби) з метою отримання витягу з Державного реєстру правочинів про відсутність (наявність) укладеного громадянином договору довічного утримання (догляду).

У десятиденний строк після надходження запиту заклад охорони здоров'я надає медичний висновок управлінню праці та соціального захисту населення, яке у триденний строк приймає рішення про необхідність або відмову в соціальному обслуговуванні (наданні соціальних послуг). У разі отримання висновку про те, що громадянин не здатний до самообслуговування та потребує постійної сторонньої допомоги, управління праці та соціального захисту населення надсилає територіальному центру заяву громадянина разом з медичним висновком (а.с. 89).

Таким чином всі вищеперераховані дії можуть бути здійснені лише на підставі відповідної заяви особи, яка потребує надання соціальних послуг.

Проте, судом встановлено і не оспорювалось сторонами, що ОСОБА_4 ані до відповідачів, ані до ТЦСО взагалі не звертався з проханням надати йому соціальні послуги.

Суд зауважує, що статтею 9 Закону встановлений виняток, коли надання особі соціальних послуг здійснюється без її відповідної заяви (волевиявлення), зокрема у разі якщо особа, яка потребує соціальних послуг, за віком або станом здоров'я неспроможна самостійно прийняти рішення про необхідність їх надання, таке рішення може прийняти опікун чи піклувальник, органи опіки та піклування відповідно до законодавства.

Разом з тим, відповідно до довідки Управління соцзахисту від 25 листопада 2015 року № 1593 ОСОБА_4 не перебуває на обліку як недієздатна особа або особа з обмеженою дієздатністю, а отже опікун або піклувальник йому не призначався (а.с. 108).

Суд не погоджується з доводами позивача про те, що відповідачі повинні були прийняти рішення (розпорядження) про звільнення ОСОБА_4, що має дорослого рідного сина ОСОБА_6, який повинен забезпечувати догляд і допомогу, від плати за надання соціальних послуг, оскільки в будь-якому разі для надання соціальних послуг (платних чи безоплатних) необхідна заява (волевиявлення) особи, яка потребує соціальної допомоги (ст. 9 Закону України «Про соціальні послуги»).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 має повну цивільну дієздатність та не звертався з письмовою заявою про надання соціальних послуг до місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування або іншого відповідного суб'єкта, що надає соціальні послуги, суд доходить висновку про правомірність дій відповідачів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Одеської області, Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, з залученням третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, Управління соціального захисту населення Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, Територіального центру обслуговування (надання соціальних послуг) Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту отримання її копії.

Суддя М.В. Козирєв