Справа № 361/8129/15-а
Суддя: Селезньова Т. В.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 361/8129/15-а
провадження № 2-а/361/540/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2015 року місто Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

за участю перекладача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в м.Бровари адміністративну справу

за адміністративним позовом Броварського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області

до громадянина ОСОБА_5 Пакистан ОСОБА_4

про примусове видворення іноземця з України,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити з України відповідача, мотивуючи тим, що 23 листопада в селі Княжичі Броварського району був виявлений відповідач, у якого відсутні законні підстави для перебування на території України, і який прибув в Україну незаконно, який не має місця для проживання, джерел існування та інших коштів для існування, не має документів, тому сам не зможе виконати рішення УДМС про повернення і залишення України. З метою своєчасного забезпечення відповідача людськими умовами існування і для забезпечення своєчасного надання йому необхідної допомоги, позивач просив допустити рішення до негайного виконання.

Згідно даним про ОСОБА_6 ОСОБА_5 Пакістан в ній є дві державні мови, в тому числі англійська. Суд впевнився у тому, що відповідач володіє англійською мовою у обсязі, достатньому для вільного розуміння перекладача і спілкування, що він розуміє перекладача, що він розуміє зміст позовної заяви, розуміє, яка справа розглядається. Суд впевнився у тому, що позивачем виконані вимоги ч.3 ст.106 КАСУ щодо вручення відповідачу позовної заяви і додатних документів, і що такі документи йому вручені, в тому числі і в перекладі на англійську мову. Відповідачу розяснено його процесуальні права при розгляді справи у суді, вручено пам,ятку з роз,ясненням прав англійською мовою. Суд переконався, що відповідач розуміє його процесуальні права при розгляді справи у суді. Ніяких клопотань відповідач не заявив.

Відповідач позов визнав частково, визнав, що прибув і знаходиться на території України незаконно, що не в,уїжджав в Україну у визначеному законом порядку, що не має права перебування в Україні, але пояснив, що хотів би залишитись в Україні і отримати для цього документи. Відповідач суду пояснив, що він законно, маючи візу, прибув в Російську Федерацію, при закінченні строку візи, розуміючи, що зобовязаний виїхати з Російської Федерації, звернувся до малознайомої особи з проханням вирішити дане питання, за що передав вказаній особі гроші, після чого був вивезений у інше місце, в подальшому дізнався, що перебуває в Україні, що в Україні перебуває незаконно з жовтня 2015 року, що він не звертався до будь-яких установ з заявами про надання йому притулку, статусу біженця, іншого захисту пояснив, що він не має в Україні місця для проживання, не має при собі ніяких документів, не має джерел існування, а наявних у нього грошей йому не достатньо для того, щоб самостійно виїхати з України і повернутись у країну свого походження.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:

З рапорту старшого оперуповноваженого ОСОБА_7 в Київській області майора міліції ОСОБА_8 вбачається, що 23 листопада 2015 року співробітниками ОСОБА_7 в Київській області спільно з співробітниками оперативно розшукового відділу прикордонного загону ДПСУ в рамках проведення спільних заходів по виявленню груп нелегальних мігрантів в будинку № 1 по вул.Щорса в с.Княжичі Броварського району Київської області було виявлено групу нелегальних мігрантів у кількості 21 особи, в тому числі і громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_5 Пакистан ОСОБА_4, 26.04.1994р.н., який незаконно перетнув кордон та перебував на території України без законних підстав і без будь-яких документів.

23 листопада 2015 року Броварським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області внесено відомості до ЄРДР про скоєння кримінального правопорушення за ознаками ч.2 ст.332 КК України.

23 листопада 2015 року Броварським РВ Управління Державної міграційної служби України в Київській області прийнято рішення про примусове повернення громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_5 Пакистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобовязання покинути територію України у строк до 24.11.2015р.

Відповідач 23.11. 2015р. під розписку отримав дане рішення і його переклад, повністю розуміє його зміст. Крім того, відповідача попереджено про можливість примусового видворення у випадку його невиїзду до закінчення встановленого терміну.

Дане рішення відповідачем не виконане.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, їх основні права, свободи та обов'язки, порядок вирішення питань, пов'язаних з їх в'їздом в Україну або виїздом з України, визначаються Законом України від 04.02.1994 № 3929-XII «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». У розумінні даного Закону іноземець це особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав (стаття 1 Закону).

Згідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов'язані неухильно дотримуватись Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ч.1. ст..9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Частиною 1 ст.16 Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Частиною 15 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які в'їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами 2-14 цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в'їзд, або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно ч.4. ст..4 Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Відповідно до ч.1. ст.21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п.14 ст.1. цього Закону нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які переткнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні, або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Частинами 1, 2 ст. 16 цього ж Закону визначено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в'їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

За змістом ч.1 ст. 30 цього Закону та роз'яснень, які містяться в постанові Пленум Вищого адміністративного суду України "Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення , або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Відповідно до ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 ЗУ "Про правовий статут іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду,який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи вбачається, що обставини, які зазначені ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 ЗУ "Про правовий статут іноземців та осіб без громадянства", що унеможливлювали би примусове видворення відповідача, не встановлено. Також не встановлено і обставин, відповідно до яких на відповідача поширювалась би дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Як пояснив сам відповідач, він перебуває в Україні з жовтня 2015 року, і він не звертався до УДМС з заявою про надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. Відповідач не оспорював того факту, що в,їхав в Україну незаконно, і що він не має документів на підтвердження наявності у нього будь - яких прав на перебування в Україні, і не надав ніяких доказів на підтвердження наявності у нього права перебування на території України.

Таким чином, встановлено, що відповідач прибув і перебуває в Україні без законних підстав, є громадянином іншої держави, і у відповідності до вимог ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" він є такою особою, до якої може бути застосовано примусове видворення з України.

Враховуючи, що відповідач н даний час реально позбавлений можливості виконати рішення УДМС про повернення в країну походження і зобовязання покинути Україну, не маючи ніяких документів і не маючи джерел для існування та для самостійного вирішення питання щодо виїзду з України. Відсутність у відповідача близьких родичів, власного житла, постійного джерела існування та законних представників на території України, незаконне перетинання ним державного кордону, вказують на порушення відповідачем вимог ст.ст. 25, 28 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а тому згідно з вимогами ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відповідач підлягає примусовому видворенню за межі території України. Тому суд погоджується з доводами позивача в тому, що в даному випадку є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець (відповідач) ухилятиметься від виконання рішення УДМС і його добровільно не виконає.

Відповідно до п.6 ч.2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Враховуючи, що на даний час відповідач не забезпечений місцем проживання, засобами для існування, не має документів, а поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, є можливим лише при наявності відповідного судового рішення, то, з метою забезпечення відповідачу людських умов для існування, проживання, забезпечення йому нормальних побутових умов, харчування, надання необхідної допомоги, в тому числі медичної та правової, на час до виконання рішення суду про видворення, - з метою захисту і забезпечення прав відповідача, суд вважає доцільним допустити негайне виконання даної постанови, що буде повністю відповідати законним інтересам відповідача і його правам.

Керуючись ст..183-5, 256 КАС України, ст..30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити;

Громадянина ОСОБА_6 ОСОБА_5 Пакистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, примусово видворити з України.

Постанову допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення постанови до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області. Постанова набирає законної сили після закінчення зазначеного строку на подання апеляційної скарги, а у разі її подання з дня проголошення ухвали апеляційним судом , якщо її не буде скасовано.

Суддя Т.В. Селезньова