Справа № 804/3549/14
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2015 р. м. Київ К/800/59511/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Ліпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Відділу Держземагентства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу Держземагентства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровській області про скасування наказів та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання неправомірними та скасування наказів. В обґрунтування вимог зазначала, що з лютого 2013 року працювала на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області. Згідно з наказами від 30 квітня 2013 року №53-ОД та №54-ОД позивача визначено відповідальною особою, яка буде здійснювати повноваження державного кадастрового реєстратора та надано право застосування (використання) електронного цифрового підпису. У зв'язку зі службовою необхідністю, наказом від 19 листопада 2013 року №112-к, з 19 листопада 2013 року ОСОБА_4 переведено на посаду головного спеціаліста сектору землеустрою, оцінки та ринку земель терміном на три місяці, у зв'язку з чим, наказом від 19 листопада 2013 року №118-ОД накази №53-ОД та №54-ОД визнано такими, що втратили чинність. Посилаючись на те, що накази №112-к та №118-ОД не відповідають вимогам Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та прийняті за відсутності згоди позивача на таке переведення, просила суд скасувати накази від 19 листопада 2013 року №112-к та №118-ОД, визнати чинними та поновити дію наказів від 30 квітня 2013 року №53-ОД та №54-ОД.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року, позов задоволено частково. Скасовано накази Відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області від 19 листопада 2013 року №112-к «Про переведення ОСОБА_4.» та від 19 листопада 2013 року № 118-ОД.

У касаційній скарзі Відділ Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області порушує питання про скасування судових рішень першої і апеляційної інстанцій, ухвалення нового рішення про відмову в позові, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема норм КЗпП України, Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII). Вказує, що суди не дали належної оцінки обставинам справи і підставам, за яких позивача тимчасово переміщено на аналогічну посаду до іншого сектору в межах одного відділу, що відповідає її спеціальності та кваліфікації, не звернули уваги на доводи відповідача про те, що переміщення ОСОБА_4 зумовлене інтересам державної служби, з метою організації безперервного процесу надання адміністративних послуг громадянам України.

ОСОБА_4 у запереченнях на касаційну скаргу посилається на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, судами правильно встановлені факти, досліджені докази та наведені обґрунтовані висновки. Вказує, що наказ від 19 листопада 2013 року №112-к не відповідав вимогам законодавства, оскільки за приписами статті 33 КЗпП України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що 19 листопада 2013 року ОСОБА_4 призначено на посаду головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області за переведенням з Відділу Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області згідно з наказом від 19 листопада 2013 року №16-к.

Відповідно до Закону України від 07 липня 2011 року №3613-VІ «Про Державний земельний кадастр» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», 30 квітня 2013 року Відділом Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області видано накази №53-ОД та № 54-ОД про визначення позивача відповідальною особою, яка буде здійснювати повноваження державного кадастрового реєстратора та надано право застосувати (використовувати) електронний цифровий підпис.

У зв'язку зі службовою необхідністю, наказом від 19 листопада 2013 року №112-к ОСОБА_4 переведено на посаду головного спеціаліста сектору землеустрою, оцінки та ринку земель Відділом Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області терміном на три місяці, про що зроблено запис в трудовій книжці.

З метою оптимізації роботи працівників сектору державного земельного кадастру та згідно з Порядком надання посадовим особам права застосування електронного цифрового підпису, ведення обліку, зберігання та знищення їх особистих ключів підписувачів у системі Державного агентства земельних ресурсів України, затверджених наказом Держземагенства України від 10 грудня 2012 року №644, наказом від 19 листопада 2013 року №118-ОД, накази №54-ОД та №53-ОД від 30 квітня 2013 року «Про визначення відповідальної особи ОСОБА_4.» визнано такими, що втратили чинність.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що наказ про переведення відповідача не відповідає нормам КЗпП України.

Проте з такими висновками погодитись неможливо.

Підстави та умови, за яких допускається переведення працівника на іншу роботу на тому ж підприємстві або в іншу місцевість, визначенні статтею 32 КЗпП України.

Частиною 1 цієї норми встановлено, що таке переведення допускається виключно за наявності згоди працівника на таке переведення.

Водночас, за приписами частини 2 статті 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

Із змісту наведеної норми видно, що у разі переміщення працівника в межах того ж підприємства, установи, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ для виконання своїх обов'язків у межах спеціальності і кваліфікації (посади) згода працівника не обов'язкова.

Водночас, доручення працівнику іншої роботи у таких випадках допускається за умови, якщо така робота буде здійснюватись в межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Таким чином, у таких випадках за основу при визначенні кола обов'язків працівника береться саме спеціальність (посада) і у разі визначення її назви (в тому числі кваліфікації), обов'язки працівника уточнюються, вони можуть бути як розширені порівняно з тим, як це нормативно встановлено щодо відповідної спеціальності (посади), а можуть бути і звужені.

При цьому, роботодавець, використовуючи за основу зміст робіт, які віднесено кваліфікаційними довідниками до тієї чи іншої професії, має право за своїм розсудом визначати зміст робіт, які відносяться до трудової функції працівника. Так, визнається, що конкретний зміст, обсяг і порядок виконання робіт на кожному робочому місці встановлюються на підприємствах, в організаціях технологічними картами, робочими інструкціями та іншими документами.

Працівникові може бути доручене виконання обов'язків, передбачених характеристиками інших посад, як споріднених за змістом робіт, тобто тих, які належать до однієї функції управління, рівних за складністю, виконання яких не вимагає іншої спеціальності, кваліфікації, так і інших робіт (звичайно, якщо працівник здатний їх виконувати). Додаткові обов'язки можуть бути доручені працівникові на підставі робочої (посадової) інструкції, технологічної карти, спеціального наказу власника або іншого документа, що з точки зору трудового права має статус локального нормативного акта.

Як видно із штатного розпису Відділу Держземагенства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області на 2013 рік посада «головного спеціаліста» передбачена як у секторі державного земельного кадастру, так і в секторі землеустрою, оцінки та ринку земель. Посадовий оклад за цими посадами встановлено у сумі 1447,00 грн (а.с. 14).

Згідно з посадовими інструкціями, кваліфікаційні вимоги до цієї посади є ідентичними, а зміст основних завдань і функціональних обов'язків визначений з урахуванням кваліфікаційних вимог працівника, відповідно до специфіки роботи секторів.

Тобто, за наявності у працівника вищої землевпорядної або юридичної освіти та 2-х річного стажу землевпорядної або юридичної роботи, останній, як кваліфікований спеціаліст, може працювати за обома посадами, що мають споріднений характер і не вимагають додаткової кваліфікації.

Однак, вирішуючи спір, суди не звернули уваги на ці обставини, не перевірили доводи відповідача про те, що тимчасове переміщення ОСОБА_4 в межах однієї посади, що не потребувала додаткових професійних навичок, було здійснене у зв'язку з виробничою необхідністю. При цьому, суттєвих змін в організації її роботи не відбулось. Крім того, окремі відмінності у функціональних обов'язках цих посад обумовлені специфікою роботи секторів, спрямованої на забезпечення роботи Відділу в цілому, що не дає підстав для висновку про зміну істотних умов праці позивача. Суди не дали оцінки сутності дії, вказаної у наказі як переведення.

Суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні (частина 1 статті 220 КАС України).

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Відділу Держземагентства у м. Дніпродзержинську Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак