Справа № 813/3867/15
Суддя: Гулид Роман Методійович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Справа № 876/9420/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Гулида Р.М.,

суддів Кузьмича С.М., Улицького В.З.,

при секретарі судового засідання Керод Х.І.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 23.08.2012 року про реєстрацію права власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул.Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області на імя ОСОБА_3; надати завірені копії матеріалів справи, повязаних з реєстрацією права власності будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що підставою для реєстрації права власності ОСОБА_3 на вказане майно стало рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року у справі №1316/1876/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

Вказує, що на підставі судового рішення від 18.06.2012 року, державним реєстратором ОКП ЛОР БТІ та ЕО прийнято рішення про державну реєстрацію прав від 23.08.2012 року, яким за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул.Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області.

Проте згодом, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09.09.2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає, що оскільки рішення суду першої інстанції, на підставі якого за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с.Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, на даний час скасоване, відтак рішення державного реєстратора від 23.08.2012 року також слід скасувати.

Крім цього, позивач вказує, що зазначений вище житловий будинок, згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 02.04.1987 р., належав на праві власності ОСОБА_5 і за заповітом перейшов до спадкоємця ОСОБА_6, а ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_6 Відтак, зазначає, що наявність запису про належність 1/2 будинкоуправління ОСОБА_3 є таким, що не відповідає дійсності, а також впливає на права позивача.

Позивач також зазначив, що скасування запису про державну реєстрацію права власності можливе лише у випадку скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задоволити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції порушив норми матеріального права, а допущена упереджена оцінка зібраних доказів та довільне трактування законодавства за текстом постанови, не відповідає фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідача - суддю Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою позов задоволити частково, мотивуючи це наступним.

Судом першої інстанції встановлено, що у квітні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання права власності на майно.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року позов задоволено та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області.

На підставі судового рішення від 18.06.2012 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на зазначену будівлю в ОКП ЛОР БТІ та ЕО, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 36).

Проте, Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09.09.2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши правомірність висновків суду першої інстанції шляхом всебічного та обєктивного дослідження матеріалів справи, колегія суддів не погодилась з такими враховуючи наступне.

До 01.01.2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводилась реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ), створеними до набрання чинності Законом України від 11.02.2010 року №1878-VI Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та інших законодавчих актів України та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно п. 2, 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та інших законодавчих актів України від 11.02.2010 року № 1878-VI, державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється з 1 січня 2013 року.

З 01.01.2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень почала здійснюватись реєстраційними службами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Відносини пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 року №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Відповідно до ст.3,4 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав є обов'язковою і державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном.

Згідно положень ч. 1 ст.5 Закону №1952-IV ,у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону №1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав.

З аналізу вищевказаних норм слідує, що для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно подається рішення суду, яким визнано або встановлено факт права власності на обєкти нерухомого майна і яке набрало законної сили.

В силу вимог ст.2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається із ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав (а.с. 9) право власності ОСОБА_3 на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області зареєстровано на підставі судового рішення від 18.06.2012 року з відміткою про набрання законної сили 29.06.2012 року (а.с. 14).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову в частині скасування рішення державного реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 23.08.2012 року про реєстрацію права власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с.Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області на імя ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.06.2012 року станом на час здійснення державної реєстрації права власності на 1/2 житлового будинку за ОСОБА_3 набрало законної сили, а відтак при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач ОКП ЛОР БТІ та ЕО мав усі необхідні документи та законодавчо визначені підстави для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3

Однак, колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції не погоджується, оскільки Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 11 лютого 2015 року скасував рішення Пустомитівського районого суду від 18.06.2012 р. у справі № 1316/1876/12, яке і було підставою для прийняття Державним реєстратором Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 13 серпня 2012 року рішення про державну реєстрацію 1/2 частини житлового будинку № 48, який знаходиться по вул. Шевченка у селі Сокільники Пустомитівського району Львівської області.

За змістом ст. 349 ЦПК України, рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення. З моменту проголошення рішення або ухвали судом касаційної інстанції втрачають законну силу скасовані рішення та ухвали суду першої інстанції та апеляційного суду. Такий наслідок настає в силу закону, незалежно від того, чи зазначено про це в рішенні (ухвалі) суду касаційної інстанції.

Отже, враховуючи викладене, суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги доводи позивача щодо правових наслідків скасування рішення у цивільній справі, а відтак колегія суддів прийшла до висновку про абсолютну логічність та підставність задоволення позову у цій частині, оскільки позивач надав належні та допустимі докази неможливості існування рішення державного реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 23.08.2012 року при скасуванні рішення суду, яке було правовою підставою для реєстрації права власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с.Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області на імя ОСОБА_3.

В частині вимог надання завірених копій матеріалів справи, повязаних з реєстрацією права власності будинку №48 по вул. Шевченка у с. Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області, то такі, на думку колегії суддів, вирішуються окремим процесуальним шляхом, а не у спосіб зобовязання субєкта владних повноважень до видачі копій документів з матеріалів реєстраційної справи, ще до розгляду справи в суді першої інстанції по суті спору між сторонами.

Таким чином, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання про те, що висновок суду першої інстанції по даній справі був зроблений при неповному з'ясуванні судом та недоведеності обставин, які мали значення для справи, внаслідок порушення норм матеріального права що і призвело до неправильного вирішення справи по суті спору, а у відповідності до вимог ст.202 КАС України є обовязковою підставою для скасування постановленого судового рішення і ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.3 ч. ст. 198, п. п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 202, ч.2 ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2015 року у справі №813/3867/15 - скасувати та винести нову, якою позов задоволити частково.

Скасувати рішення державного реєстратора ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 23.08.2012 року про реєстрацію права власності на 1/2 житлового будинку №48 по вул. Шевченка у с.Сокільники, Пустомитівського району, Львівської області на імя ОСОБА_3.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.М. Гулид

Судді: С.М. Кузьмич

ОСОБА_7

Повний текст постанови виготовлено 30.11.2015 року