Справа № 816/2053/15
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 р.Справа № 816/2053/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.

Суддів: Старостіна В.В. , Бегунца А.О.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держземагентства у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2015р. по справі № 816/2053/15

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держземагентства у Полтавській області

про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держземагенства у Полтавській області, в якому просив суд:

- скасувати рішення про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- зобов'язати надати наказ на ім'я ОСОБА_1 по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 119,3 га, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про відмову в розгляді клопотання винесене з порушенням норм закріплених ст. 123 Земельного кодексу України та порушує право позивача на отримання в користування земельної ділянки із земель державної власності.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2015р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держземагентства у Полтавській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано рішення Головного Управління Держземагенства у Полтавській області, викладене у листі від 31.01.2015 № 31-16-0.4-847/2-15, про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню. В апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що позивачем при поданні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не було надано обґрунтування бажаних розмірів земельної ділянки, що ставить під сумнів ефективне використання зазначеної земельної ділянки. Також, відповідачач посилався на виконання доручення від 08.10.2014р. №37732/0-1-14 Віце-прем'єр-міністра-Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства ОСОБА_2 та рішення колегії Держземагенства від 14.10.2014р., які введені в дію наказом Держземагенства від 15.10.2014р. №328, відповідно до яких право оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства визначено до продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Позивач в своїх запереченнях на апеляційну скаргу просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення та зазначив, що вважає аргументи вказані в апеляційній скарзі відповідачем необґрунтованими, посилаючись на норми вказані в ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, а саме: підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Також, позивач в запереченнях на апеляційну скаргу посилається на норми ч. 3 ст. 124 та ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України про те, що не підлягають продажу на конкурсних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або право на них у разі: передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Сторони у судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 10.07.2014р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 123,3 га для ведення фермерського господарства на умовах оренди за межами населеного пункту на території Черевківської сільської ради Миргородського району.

Листом від 14.08.2014р. № 31-16-0.4-5742/2-14 клопотання позивача від 10.07.2014р. залишино без задоволення , на підставі того, що наданий заявником графічний матеріал не дає можливості визначити межі земельної ділянки та відповідно її правовий статус.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2014р. позивач повторно звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 119,3 га з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Черевківської сільської ради Миргородського району.

31.01.2015 р. відповідачем було прийнято оскаржуване рішення про залишення клопотання позивача без задоволення із посиланням на те, що на виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 за № 37732/0/1-14 та рішень колегії Держземагентства від 14.10.2014, які введені в дію наказом Держземагентства України від 15.10.2014 № 328 право оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства визначено до продажу на земельних торгах у формі аукціону

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження вмотивованості відмови у надані дозволу на розробку проекту землеустрою та не було надано обґрунтованих підстав відмови, які передбачені законом.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності встановлені ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III, відповідно до якої, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначає, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Пункту 1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів, затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011 (далі - Положення) передбачено, що Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентства України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Держземагентства України відповідно до покладених на нього завдань передає відповідно до закону безпосередньо або через визначені в установленому порядку територіальні органи земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб (п.п. 6-1 п. 4 Положення).

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції стосовно того, що рішення відповідача від 31.01.2015 № 31-16-0.4-847/2-15 не містить посилання на передбачену законом підставу для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а лише вказує на вимоги доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 за № 37732/0/1-14 та рішень колегії Держземагентства від 14.10.2014, які введені в дію наказом Держземагентства України від 15.10.2014 № 328, згідно яких право оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства визначено до продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Дорученням Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 Держземагентство України зобов'язано з метою забезпечення децентралізації влади, збільшення повноважень органів місцевого самоврядування з управління територіями, подолання корупції та збільшення надходжень до місцевих бюджетів, підвищення ефективності територіального планування та якості управлінських рішень органів місцевого самоврядування забезпечити у строк з 15.10.2014:

- обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою;

- надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів;

- затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному сайті Держземагентства переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернень фізичних та юридичних осіб щодо таких земельних ділянок.

На виконання цього доручення відповідно до п. 1 наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 "Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України" введено в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 (протокол засідання № 2).

Пункт 2 зазначеного рішення колегії Держземагентства України визначає, що начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що жодних підтверджуючих документів щодо включення до переліку земельних ділянок, право на які має набуватись на конкурентних засадах, спірної земельної ділянки відповідач не надав.

Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції відповідно того, що під час розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки відповідач фактично не виконав вимог наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014, надаючи позивачу відмову, формально послався на цей акт.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідач, заперечуючи проти позову, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надав беззаперечних доказів на підтвердження правомірності, законності та обґрунтованості прийнятого оскаржуваного рішення.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції від 24.07.2015 р. відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновком суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків, щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держземагентства у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 24.07.2015р. по справі № 816/2053/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Рєзнікова С.С.
Судді(підпис) (підпис) Старостін В.В. Бегунц А.О.
Повний текст ухвали виготовлений 30.11.2015 р.