Справа № 813/5237/15
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року Справа № 813/5237/15

12 год. 55 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Кравців О.Р.,

секретар судового засідання Приймак С.І.,

від позивача Тиравська В.А.,

від відповідача Тацишин І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Термоприлад» ім. В. Лаха».

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова (далі - позивач, УПФ України у Франківському районі м. Львова) з адміністративним позовом до Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче об'єднання «Термоприлад» (далі - відповідач, ПАТ «НВО «Термоприлад»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 196954,33 грн. заборгованості з фінансування різниці наукових пенсій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимогам Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» № 1977-12 від 13.12.1991 р. та Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 р. № 372, в період з січня 2013 року по квітень 2015 року не здійснював фінансування витрат пов'язаних з виплатою пенсій науковим працівникам і заборгував позивачу 196954,33 грн.

Відповідно до пояснень до позовної заяви /Т.І, а.с.211-212/ зазначено, що відповідач не є правонаступником ДП - Львівського науково-виробничого об'єднання (НВО) «Термоприлад», яке як юридична особа ліквідоване у 1982 році шляхом злиття до складу Львівського виробничого об'єднання «Мікроприлад», якому передано всі майнові права та зобов'язання НВО «Термоприлад»; в подальшому із Львівського виробничого «Мікроприлад» виведено Луцьке виробниче об'єднання «Електротермометрія» без статусу юридичної особи, на базі якого створене підприємство відповідача, засновниками якого були громадяни, що становили його трудовий колектив. Таким чином, на переконання судів, відповідач як самостійна юридична особа створене лише 1992 року, але до цього часу не володіє часткою державної власності, а тому відповідач не може нести зобов'язання перед позивачем щодо фінансування різниці у розмірі пенсії.

Проте, на думку позивача, довідками про підтвердження наукового стажу, стверджується, що науково-виробниче об'єднання «Термоприлад» з жовтня 1968 року було правонаступником КБ «Термоприлад», яке підпорядковувалось міністерству приладобудування СРСР. Організація виконувала наукову, науково-технічну роботу з основного напрямку діяльності, яка складала більше 70% загального річного обсягу виконуваних робіт. З 01.01.1992 року НВО «Термоприлад» перетворене на акціонерне товариство. Уточнюючі довідки видані ПАТ НВО «Термоприлад» на підставі статуту Конструкторського бюро по проектуванню приладів для вимірювання температури «Термоприлад» для пред'явлення позивачу з метою призначення пенсій відповідним працівникам згідно з законом «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Таким чином, позивач вважає, що відповідач тим самим визнав, що саме в ПАТ НВО «Термоприлад» знаходяться усі архівні документи наукових операцій, де працювали наукові працівники, а тим самим підтвердив своє правонаступництво.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, поясненнях до позовної заяви, просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав, викладених у запереченнях від 16.09.2015 року та додаткових поясненнях до заперечення проти адміністративного позову /Т.І, а.с.89-91, 206-210/. Зазначив, що ПАТ «НВО «Термоприлад» ім. В. Лаха» не є правонаступником ДП Львівського науково-виробничого об'єднання (НВО) «Термоприлад», яке як юридична особа ліквідоване у 1982 році; є товариством приватної власності, яке не фінансувалось та не фінансується за рахунок бюджетних коштів, а також не є науковою установою, яка включена до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави; працівники підприємства відповідача не виходили на пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Акцентовано увагу на тому факті, що оскільки повідомлення про суму витрат на виплату та доставку пенсій не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та існують судові рішення, зокрема у справі № 2/801-14/349, які набрали законної сили, що спростовують вимоги позивача стосовно осіб визначених у повідомленнях, а тому виконуватись та фінансуватись не будуть. Також пояснив, що вказані довідки носили виключно інформаційний характер, інформацію про трудову діяльність працівника, його стаж роботи, займану посаду за відповідний період, тобто підтверджують обставини трудової діяльності такого працівника, його місце роботи та посаду, яку він займав під час виконання ним трудових обов'язків та не має за собою жодних ознак виконання відповідачем будь-яких фактів. З врахуванням викладеного, просив у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухав пояснення представників сторін, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги і заперечення та ті, які мають інше значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

ПАТ «НВО «Термоприлад» зареєстроване як юридична особа 15.10.2003 року з присвоєнням коду /Т.І, а.с.8-9/.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 6 КАС України суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 5 листопада 1991 р. особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається будь-яка з цих пенсій за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Економічні, соціальні та правові гарантії наукової та науково-технічної діяльності визначено Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 1977-XII від 13.12.1991 р., різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом.

Згідно з Порядком фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 372, за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

Фінансування різниці у розмірі пенсії осіб, які мають науковий стаж роботи на кількох підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації незалежно від форми власності та фінансування, здійснюється пропорційно зарахованому для призначення пенсії науковому стажу роботи за рахунок джерел фінансування, визначених законодавством для відповідних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації.

Розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається.

Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Предметом доказування відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність» науково-дослідна (науково-технічна) установа - юридична особа незалежно від форми власності що створена у встановленому законодавством порядку для якої наукова або науково-технічна діяльність є основною і становить понад 70 відсотків загального річного обсягу виконаних робіт.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Представник позивача зазначив, що за період роботи на підприємствах, правонаступником яких є підприємство відповідача його працівники одержали право на пенсію відповідно до Закону № 1977-ХІІ, на підтвердження чого позивачем до матеріалів справи долучено копії довідок про призначення наукових пенсій, рішень, трудових книжок, протоколів про призначення вказаних пенсій /Т.І, а.с.73, 74, 82, 83, 84, 85121, 122-123, 127, 128, 129, 130, 132, 133-135, 137-138, 139, 141, 142, 144, 145, 146-147, 149, 150, 152, 153, 154-155, 156, 157-158, 160, 161, 163, 163-164, 166, 167, 168, 169, 170, 171, 173, 174, 175, 176-177,178, 180, 181-182, 183, 185, 186, 187-188, 190, 191-192/, що були видані НВО «Термоприлад» акціонерного товариства закритого типу, НВО «Термоприлад», Державним науково-дослідним інститутом метрології вимірювальних і управляючих систем (ДНДІ «Система»), ВАТ «Спеціальне конструкторське бюро мікроелектроніки в приладобудуванні» (ВАТ «СКБ МП»).

До матеріалів справи долучено копії повідомлень про суми витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів з доказами вручення таких підприємству відповідача /Т.І, а.с.10,11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 70/, а також довідок про суми пенсій виплачених відповідним працівникам, переліченим у розрахунках за відповідний період, на підтвердження факту понесених витрат /Т.І, а.с.71, 75-81, 126, 131, 136, 140, 143, 148, 151, 159, 165, 172, 179, 184, 189/.

Судом з матеріалів справи встановлено, що підприємство відповідача після одержання вказаних повідомлень звернулося до позивача з листом № 58 від 16.03.2015 року /Т.І, а.с.104-105/, відповідно до якого зазначило, що УПФ України у Франківському районі м. Львова відсутні правові підстави вимагати від ПАТ «НВО «Термоприлад» ім. В. Лаха» фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів ІІІ-VI рівнів акредитації згідно із Законом України «Про України «Про наукову і науково-виробничу діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи. ПАТ «НВО «Термоприлад» ім. В. Лаха» не є правонаступником ДП «Львівського науково-виробничого об'єднання (НВО) «Термоприлад», яке як юридична особа ліквідовано у 1982 році згідно з наказом Міністерства приладобудування, засобів автоматизації та систем управління СРСР від 02.04.1982 року № 94 шляхом злиття до складу Львівського виробничого об'єднання «Мікроприлад», якому при цьому передано всі майнові права та зобов'язання НВО «Термоприлад».

Так, відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2003 року у справі № 2/801-14/349 за позовом УПФ України у Франківському районі м. Львова до Акціонерного товариства закритого типу «Науково-виробниче об'єднання «Термоприлад» про стягнення 28949,78 грн., припинено провадження у справі в частині визнання недійсними довідок про науковий стаж, виданих АТЗТ НВО «Термоприлад»; в частині стягнення 28949,78 грн. шкоди у вигляді різниці у розмірі пенсії між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність» та сумою пенсій, на які ці працівники мають право за іншими нормативними актами, в позові відмовити /Т.І, а.с.92-94/.

Зокрема, у вказаному судовому рішенні встановлено, що спірні довідки носять виключно інформаційний характер і спрямовані на підтвердження наявного трудового стажу працівників, позивач повинен був самостійно пересвідчитись про правомірність видачі відповідачем вказаних довідок у відповідності до вимог, визначених у постанові КМУ від 22.11.2001 року ; 1570 та № 1571, зокрема визначити чи є відповідач державним підприємством або його правонаступником, що б надавало йому право видавати такі довідки, а позивачем приймати їх та призначати на їх підставі відповідні пенсії.

Відповідно до постанови Львівського господарського апеляційного суду від 16.02.2004 року у справі № 2/801-14/349 /Т.І, а.с.95-99/, якою рішення попередньої інстанції залишене без змін, встановлено, що відповідач не є правонаступником ДП Львівського науково-виробничого об'єднання (НВО) «Термоприлад».

Вищим господарським судом України відповідно до постанови від 14.07.2004 року у справі № 2/801-14/349 вказані рішенні залишені без змін /Т.І, а.с.100-102/.

Ухвалою Верховного суду України від 07.10.2004 року відмовлено у відкритті касаційного провадження з перегляду постанови вищого господарського суду України від 14.07.2004 року у справі № 2/801-14/349 /Т.І, а.с.103/.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Такі обставини, (тобто ті, що встановлені в судовому рішенні іншого суду, яке набрало законної сили (ч. 1, ч. 4 ст. 72 КАС України)) є преюдиційними.

В ст. 1 Закону № 1977-XII визначено, що науковий працівник - це вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Статтею 4 Закону № 1977-XII встановлено, що суб'єктами наукової і науково-технічної діяльності є: вчені, наукові працівники, науково-педагогічні працівники, а також наукові установи, наукові організації, вищі навчальні заклади, громадські організації у науковій та науково-технічній діяльності.

Науковий працівник може згідно ст. 6 Закону № 1977-XII виконувати науково-дослідну, науково-педагогічну, дослідно-конструкторську, дослідно-технологічну, проектно-конструкторську, проектно-технологічну, пошукову, проектно-пошукову роботу та (або) організовувати виконання зазначених робіт у наукових установах та організаціях, вищих навчальних закладах, лабораторіях підприємств. Науковий працівник зобов'язаний провадити наукові дослідження відповідно до укладених договорів (контрактів), представляти результати наукової і науково-технічної діяльності шляхом наукових доповідей, публікацій та захисту дисертацій, у встановленому порядку проходити атестацію на відповідність займаній посаді, постійно підвищувати свою кваліфікацію.

Відповідно до положень ст. 21 Закону № 1977-XII не рідше одного разу на п'ять років в наукових установах провадиться атестація наукових працівників з метою: оцінки рівня професійної підготовки наукового працівника, результативності його роботи; визначення відповідності кваліфікації наукового працівника займаній посаді; виявлення перспективи використання здібностей наукового працівника, стимулювання підвищення його професійного рівня; визначення потреби в підвищенні кваліфікації, професійної підготовки наукового працівника.

Положення про атестацію наукових працівників затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1475 від 13 серпня 1999 року.

Частиною 1 ст. 22-1 Закону № 1977-XII визначено перелік посад наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо).

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що до наукових працівників належать також особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь.

Зазначена правова норма поширюється на тих працівників, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь і які працюють на посадах, не включених до зазначеного переліку.

При цьому в обов'язковому порядку місцем роботи таких наукових працівників має бути наукова установа або організація (їх філіал, відділення тощо).

Стаття визначає посади наукових працівників, як працюють у наукових установах та організаціях (їх філіалах, відділеннях тощо).

Тобто особи, зазначені у частині 2 ст. 22-1 Закону № 1977-XII, також мають бути працівниками наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо).

Зазначена правова норма не містить жодних винятків щодо місця роботи наукових працівників, статус яких визначений у цій правовій нормі.

Статтею 22-1 Закону № 1977-XII, яка визначає посади, що дають статус наукових працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо), підстав для поширення цієї норми, крім посад наукових установ, на будь-які посади на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності не встановлено.

Особи, які мають науковий ступінь і працюють за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, і працюють не в наукових установах та організаціях (їх філіалах, відділеннях тощо), не виконують визначену ст. 21 цього Закону таку обов'язкову вимогу щодо кожного наукового працівника, як проходження не рідше одного разу на п'ять років атестації.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» № 257 від 4 березня 2004 року визначено, зокрема, що до наукового стажу, який дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», зараховується час роботи наукових (науково-педагогічних) працівників на посадах, зазначених у статті 118 Кодексу законів про працю України, якщо цій роботі безпосередньо передувала і після неї слідувала робота на посадах, передбачених переліком, та час роботи осіб, які мають науковий ступінь, на посадах за спеціальністю відповідно до групи спеціальностей галузі науки, з якої присуджено науковий ступінь, з дня зайняття посади за цією спеціальністю, час роботи на посадах керівника (начальника, завідуючого тощо), старшого викладача, викладача Вищих курсів іноземних мов Міністерства закордонних справ України в період з 1 січня 1990 р. по 1 січня 2004 року, на посаді начальника (керівника) бригади в наукових підрозділах наукових установ у період до 1 січня 1980 р.; час роботи наукових (науково-педагогічних) працівників на посадах, передбачених переліком, у наукових установах, організаціях, вищих навчальних закладах III - IV рівнів акредитації недержавної форми власності, які пройшли державну атестацію згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", у порядку, визначеному Міністерством освіти і науки за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством промислової політики; час навчання в аспірантурі або ад'юнктурі за денною (очною) формою навчання випускників аспірантури, ад'юнктури, час перебування в докторантурі випускників докторантури. Пунктом 21 вказаної постанови передбачено, що дія цієї постанови поширюється на наукових працівників, які працювали на державних підприємствах, в установах, організаціях та вищих навчальних закладах колишніх Української РСР, інших республік СРСР, а також СРСР.

Тобто науковий працівник, який має наукову ступінь і працює на посаді наукового працівника, відповідно до встановленого чинним законодавством переліку посад, але у науковій установі, яка не пройшла державної атестації, не має права на призначення пенсії наукового працівника.

Викладене свідчить про те, що положення ч. 2 ст. 22-1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» поширюються лише на працівників наукових установ та організацій (їх філіалів, відділень тощо) і не поширюються не працівників, що працюють на будь-яких посадах на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності, які не є науковими установами або які, будучи науковими установами недержавної форми власності, не пройшли державної атестації відповідно до положень ст. 11 Закону.

З урахуванням положень ст. 24 Закону № 1977-XII, різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації.

Таким чином, для призначення наукової пенсії необхідна атестація наукової установи, тобто підтвердження наукового напряму роботи даної установи.

Згідно ст. 12 Закону № 1977-XII, для надання державної підтримки наукових установ усіх форм власності, діяльність яких має важливе значення для науки, економіки та виробництва, створюється Державний реєстр наукових установ, яким надається підтримка держави. Положення про Державний реєстр наукових установ затверджується Кабінетом Міністрів України.

Наукові установи включаються центральним органом виконавчої влади у сфері наукової, науково-технічної та інноваційної діяльності до Державного реєстру наукових установ за умови проходження державної атестації.

Наукові установи, включені до Державного реєстру наукових установ:

- користуються податковими пільгами відповідно до законодавства України;

- не можуть змінювати наукову і науково-технічну діяльність на інші види діяльності;

- зобов'язані не менш як 50 відсотків доходу від своєї діяльності спрямовувати на проведення ініціативних науково-дослідних робіт та розвиток дослідницької матеріально-технічної бази.

Наукові установи, включені до Державного реєстру наукових установ, виключаються з нього у разі недодержання ними вимог, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1 Положення про Державний реєстр наукових установ, яким надається підтримка держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 380 від 23 квітня 2001 р., Державний реєстр наукових установ, яким надається підтримка держави (далі - Реєстр), - це перелік науково-дослідних, науково-технічних установ усіх форм власності (далі - наукові установи) та вищих навчальних закладів усіх форм власності, діяльність яких має важливе значення для розвитку науки, економіки і виробництва.

Із заявкою про включення до Реєстру до Держінформнауки звертаються згідно п.2 вказаного Положення наукові установи, які пройшли державну атестацію, та вищі навчальні заклади, що провадять освітню діяльність за третім (освітньо-науковим) рівнем та (або) науковим рівнем вищої освіти, та які пройшли державну атестацію в частині наукової та науково-технічної діяльності.

Згідно п. 5 вказаного Положення, наукові установи та вищі навчальні заклади, включені до Реєстру: користуються податковими пільгами відповідно до законодавства; не можуть змінювати вид наукової і науково-технічної діяльності; зобов'язані не менш як 50 відсотків доходу від своєї основної діяльності спрямовувати на проведення ініціативних науково-дослідних робіт та розвиток дослідницької матеріально-технічної бази (крім вищих навчальних закладів); забезпечують не менш як 70 відсотків основної наукової або науково-технічної діяльності у загальному річному обсязі виконаних робіт (крім вищих навчальних закладів).

У матеріалах справи відсутні докази державної атестації ПАТ «Науково-виробниче обєднання «Термоприлад» ім. В. Лаха», тобто підтвердження наукового напряму роботи даної установи шляхом надання витягу (довідки) з Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 380 від 23 квітня 2001 року.

Крім того, до матеріалів справи долучено копію Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, та серед таких установ підприємство відповідача не значиться /Т.І, а.с.213-250, Т.ІІ, а.с.1-150/.

Таким чином, оскільки ПАТ «НВО «Термоприлад» ім. В. Лаха» не є науковою установою в розумінні Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», що пройшла державну атестацію згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», не внесене до Державного реєстру наукових установ, яким надається підтримка держави, відповідно і не має жодних податкових пільг, а також будь-якої іншої державної підтримки, котрі надаються науковим установам, і за рахунок яких атестовані наукові установи мають можливість виплачувати додаткові суми наукових пенсій.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням встановлених фактичних обставин справи та вищевикладених норм законодавства, суд дійшов висновку, що оскільки Господарським судом Львівської області, Львівським апеляційним господарським судом, Вищим господарським судом України, встановлено ту обставину, що установа відповідача не є науковою установою в розумінні Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», у матеріалах справи відсутні докази державної атестації ПАТ «НВО «Термоприлад» ім. В. Лаха» як наукової установи (підтвердження наукового напряму роботи даної установи), заявлені позивачем позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7-14, 17-20, 69-71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сторін не стягувати.

Постанову може бути оскаржено, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 30.11.2015 року.

Суддя Кравців О.Р.