Справа № 2-а-1583/2010
Суддя: Зарєчна І. В.
Дата ухвалення: 2010-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа №2-а-1583
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 року Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Зарєчної І.В.

при секретарі Данилишиній М.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду м. Деражня справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області про стягнення недовиплаченої грошової допомоги як дитині війни за період з 1 січня 2007 року по 31 серпня 2010 року, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області про стягнення відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» недовиплаченої грошової допомоги як дитині війни за період з 1 січня 2007 року до 31 серпня 2010 року, посилаючись на те, що в силу Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона має статус «дитина війни», так як на час закінчення Другої світової війни їй не виповнилося 18 років, тому відповідно до ст. 6 Закону їй у вказані періоди було передбачено підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, яке відповідач не дивлячись на Рішення Конституційного Суду України не виплачує.

До початку судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи без його участі.

Представник управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову заперечує.

Суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в силу наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дитина війни це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач є громадянкою України та станом на 2 вересня 1945 року їй не виповнилося 18 років.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються та стверджуються наявними в матеріалах справи паспортними даними позивача.

Крім того, той факт, що позивач ОСОБА_1 має статус дитини війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», підтверджується пенсійним посвідченням, копія якого наявна у матеріалах справи, та довідкою управління праці та соціального захисту населення Деражнянської райдержадміністрації.

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі позивачу підвищення пенсії як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 1 січня по 31 березня 2008 року проводилося у розмірі 47 грн., з 1 квітня по 30 червня 2008 року у розмірі 48 грн. 10 коп., з 1 липня по 30 вересня 2008 року у розмірі 48 грн. 20 коп., з 1 жовтня 2008 року по 31 серпня 2010 року у розмірі 49 грн. 80 коп. У 2007 році позивач як особа, що має статус «дитина війни», надбавку до пенсії не отримувала.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином, із 1 січня по 9 липня 2007 року до спірних правовідносин застосуванню підлягали приписи статті 111 3акону України від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" як такі, що прийняті пізніше в часі, у зв'язку з чим мали пріоритет порівняно зі спеціальною нормою статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 28 грудня 2007 року № 107-VІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтю 6 цього Закону викладено в новій редакції, та передбачено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" таке підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. Зазначені зміни набрали чинності з 1 січня 2008 року.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) вищевказані зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Таким чином, із 1 січня по 22 травня 2008 року застосуванню до спірних правовідносин підлягали приписи Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", а положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у редакції від 18 листопада 2004 року № 2195-IV, поновили свою дію з 22 травня 2008 року. Отже, з цієї дати особи зі статусом дітей війни мають право на підвищення на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Право осіб, що мають статус «дитини війни», на отримання щомісячного підвищення до пенсії у період з 1 січня по 31 серпня 2010 року також підтверджено безпосередньо нормами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», які у вказаний період були чинними.

Як зазначила в запереченні представник відповідача, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, у зв'язку з чим відповідач наполягає на тому, щоб суд з цієї підстави відмовив в задоволені позову згідно ст.100 КАС України.

Згідно із ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Частиною 2 цієї статті встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 цієї статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки на час звернення до суду відповідачем продовжувалась виплата підвищення до пенсії позивачу з порушенням вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що строк звернення до адміністративного суду позивачем не було пропущено.

Також відповідно до ст. 87 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, тому суд вважає, що оскільки з вини відповідача, який всупереч вимогам закону за періоди з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року не здійснив виплату в повному обсязі підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, позов за вказаний термін підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і доплату до пенсії здійснює управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницькій області, яке є відповідачем за цим позовом.

Керуючись ст. ст. 1, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. ст. 7, 99, 122 ч.3, 158, 162, 163, 254 КАС України, суд, -

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними (незаконними) дії управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги як особі, що має статус «дитина війни» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Деражнянському районі Хмельницької області виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року включно, врахувавши виплати, проведені у 2008-2010 рр.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя Зарєчна І.В.