Справа № 612/131/15-а
Суддя: Мороз О. І.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 612/131/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 р. смт. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Мороза О.І., при секретарі Коняєвій Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Близнюки Харківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до посадової особи інспектора ВДАІ ОСОБА_2 ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до посадової особи інспектора ВДАІ ОСОБА_2 ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 (надалі Інспектор ДАІ) в якому просить:

- визнати дії Інспектор ДАІ при складенні протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 862161 від 24.02. 2015 року протиправними;

- визнати недійсною та скасувати постанову серії ПС2№216504, складену Інспектор ДАІ 24.02. 2015 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень;

- закрити провадження щодо нього по цій адміністративній справі.

В обгрунтування своїх вимог посилається на наступне.

Постановою Інспектор ДАІ ПС2№216504 від 24.02. 2015 року його, на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП було притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за те, що він начебто 24.02.2015 року о 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем Mersedes Benz A 180СОІ, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Орджонікідзе в м. Лозова не виконав вимоги знаку 3.34 (зупинка заборонена), чим порушив вимоги п.8.4 /в/. Зазначену постанову вважає неправомірною, безпідставною, винесеною з грубими порушеннями Конституції України, норм процесуального права, а висновок про його винуватість в порушенні правил дорожнього руху таким, що не відповідає дійсності.

Зазначає, що 24.02. 2015 року йому було необхідно їхати в м. Лозова до інспектора дозвільної системи ОСОБА_2 ГУМВС в Харківській області на 15 годину. Він уже зібрався їхати та виходячи із свого магазину зустрів раніше знайомого йому чоловіка на імя «Володимир» який його запитав: «Чи не буде він їхати в м. Лозову, а якщо так, чи не може його підвести». Він відповів ствердно, але запропонував «Володимиру» керувати автомобілем, оскільки сам почувався погано, що з ним часто буває (інвалід війни 2 групи).

На вказаному автомобілі він як пасажир, а «Володимир» як водій, вони дісталися м. Лозова і зупинилися біля адвокатської контори. Оскільки він запізнювався то попросив «Володимира» припаркувати автомобіль у безпечному місці та занести йому потім ключі до кабінету дозвільної системи, що той потім і зробив.

Приблизно через 30 хвилин в кабінет інспектора дозвільної системи зайшов інспектор Шарап О.А. і запитам чи належить йому автомобіль Mersedes Benz A 180СОІ, номерний знак НОМЕР_1. Він відповів ствердно та на прохання Інспектор ДАІ надав йому свої документи. Після цього Інспектор ДАІ став складати протокол про начебто порушення правил дорожнього руху - не виконання вимог знаку 3.34 (зупинка заборонена). На його заперечення, що він не керував цим автомобілем і не знав де він припаркований, Інспектор ДАІ уваги не звертав і склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 862161 від 24.02. 2015 року.

Підписати протокол він відмовився, копію протоколу не отримав. Копію Протоколу та Постанову у справі про адміністративне правопорушення отримав поштою лише 28.02. 2015 року.

Отже учасником дорожнього руху під час зупинки його автомобіля на вул. Орджонікідзе в м. Лозова 24.02. 2015 року він не був.

Вказує, що при складенні вищезазначеного протоколу Інспектором ДАІ йому не були розяснені права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і тим самим порушено вимоги ст. 256 КУпАП.

Постанова винесена передчасно, оскільки між складенням протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності та її винесенням він не мав можливості скористатися послугами фахівця в галузі права. Розгляд адміністративної справи Інспектором ДАІ відбувся без його участі.

В протокол про адміністративне правопорушення, після його складення, внесені два свідка які начебто були свідками вчинення правопорушення. Пояснення свідків не відбиралися.

У судовому засіданні ОСОБА_1І та його представник ОСОБА_4 на задоволенні позову наполягали, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві.

Крім того, ОСОБА_1В вказав і на таке. «Володимира» знає як «шабая», який мешкає в смт. Близнюки і робив у нього вдома ремонт. Адреса його проживання, номер телефону як і інші дані - не відомі. Водійське посвідчення «Володимир» йому показував але прізвище він не подивився. Особисто Інспектор ДАІ не бачив щоб він (ОСОБА_1І.) керував автомобілем. Зі свідками, які вказані в Протоколі, він не спілкувався. Чув як Інспектор ДАІ їм пояснював, що він відмовляється підписувати Протокол. Бачив як вони підписували Протокол.

В подальшому ОСОБА_1 змінив свої свідчення та вказав, що свідчення про «Володимира», які він надавав суду, є неправдивими. В дійсності, за обставин як вони викладені вище, автомобілем керував його рідний брат ОСОБА_5. Неправдиві свідчення давав тому, що боявся, що працівники міліції «безпідставно притягнуть брата до будь-якої відповідальності». Ключі від автомобіля ОСОБА_5 передав йому в коридорі приміщення дозвільної системи. В Близнюки за кермом автомобіля, їхав він сам. Брат добирався додому громадським транспортом.

Крім того, ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 наполягали на тому, що знак 3.34, який розташований поблизу приміщення відділу міліції міста Лозова встановлений там незаконно. Під знаком відсутня табличка про нерозповсюдження його дії на інвалідів, чим порушені права інваліда ОСОБА_1

Із пояснень у судовому засіданні та письмових заперечень на позов Інспектора ДАІ ОСОБА_3 вбачається наступне.

24.02. 2015 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності правомірно. Оспорювані Протокол та Постанова складені відповідно до вимог законодавства. Кому належить автомобіль Mersedes Benz A 180СОІ, номерний знак НОМЕР_1, він дізнався від чергового поста №1 ОСОБА_2 ОСОБА_6, який повідомив, що власник автомобіля запитував як пройти в дозвільну систему. В приміщенні дозвільної системи він виявив співробітників ОСОБА_7, ОСОБА_8 та як потім зясувалося, ОСОБА_1 При спілкуванні із ОСОБА_1 в кабінеті дозвільної системи ОСОБА_2 ГУМВС України в Харківській області 24.02. 2015 року ОСОБА_1 не заперечував, що саме він керував автомобілем і здійснив зупинку у забороненому місці. Свої дії він пояснював тим, що є інвалідом, підїхав і став щоб було ближче йти. Має на це право як інвалід. Посвідчення інваліда він предявляв, що і було враховано при визначенні розміру штрафу. Штраф застосовано в мінімальному розмірі. На його прохання із кабінету дозвільної системи вони спускалися до автомобіля де ОСОБА_1 брав свої документи, ключі від автомобіля були у ОСОБА_1 Права, в тому числі і представляти свої інтереси з участю адвоката йому розяснювалися. Підписувати протокол, написати свої пояснення в протоколі чи на окремому аркуші, подати клопотання про залучення адвоката, ОСОБА_1 відмовився. Клопотання про відкладення розгляду справи, в тому числі і для залучення особи, яка б надала правову допомогу, не заявляв, але це право йому розяснялося. Отримати копії Протоколу та Постанови в присутності свідків ОСОБА_1 відмовився. А тому копії оскаржуваних Протоколу та Постанови йому були направлені рекомендованим листом в день їх винесення 24.02. 2015 року.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 24.02. 2015 року він, знаходячись на крильці ОСОБА_2 ГУМВС України в Харківській області, точний час не памятає, бачив, як перед приміщенням міліції на вул. Орджонікідзе в зоні дії знаку «Зупинка заборонена» зупинився сріблястий (світло-сірого кольору) автомобіль марки «Мерседес» з якого вийшов чоловік. Про зупинку цього автомобіля від доповів черговому. Чоловік, який вийшов із автомобіля підійшов до нього і запитав де знаходиться дозвільна система. Він пояснив. Водія автомобіля впізнає це ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 24.02. 2015 року він був на робочому місці в ОСОБА_2 ГУМВС України в Харківській області. В другій половині дня в кабінет зайшов ОСОБА_1 з приводу реєстрації зброї. Через деякий час зайшов інспектор ДАІ ОСОБА_3 і запитав у ОСОБА_1 чи то його автомобіль стоїть перед приміщенням міліції. Потім вони разом вийшли і через деякий час повернулися. В їх розмову детально не вникав. Памятає, як ОСОБА_1 стверджував, що має право стояти в зоні дії знаку «Зупинка заборонена». У інспектора Шарапа О.А. виникли з цього приводу сумніви. Він (ОСОБА_8В.) в цей час втрутився в цю розмову і особисто пояснював ОСОБА_1 , що той таких прав не має. Бачив як інспектор складав щодо вчиненого адміністративного правопорушення протокол. Ніякої розмови про те, що автомобілем керувала якась інша особа не було. Чув як інспектор ДАІ розяснював ОСОБА_1 права та обовязки. Твердо не памятає, але здається розяснювалось ОСОБА_1 і право на оскарження. В кабінеті був не весь час. Особисто він з ОСОБА_1 спілкувався з приводу того, що ОСОБА_1 стверджував, що він може стояти, як інвалід, в зоні дії знаку «Зупинка заборонена». Із розмови інспектора ДАІ з ОСОБА_1 зрозумів, що той відмовляється підписувати протокол.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 24.02. 2015 року він був в кабінеті дозвільної системи ОСОБА_2 ГУМВС України в Харківській області. До нього звернувся ОСОБА_1 з приводу реєстрації зброї. На запитання «де зброя» повідомив що в автомобілі, пішов по неї і повернувся уже зі зброєю. Через деякий час зайшов інспектор ДАІ і запитав у ОСОБА_1 чи то його автомобіль знаходиться біля приміщення міліції і де документи на автомобіль. ОСОБА_1 відповів, що то його автомобіль, документи в автомобілі, по які вони разом із Інспектором ДАІ і пішли. Повернувшись в кабінет Інспектор ДАІ став складати протокол. В кабінеті був присутній ще ОСОБА_8 Був свідком того як ОСОБА_1 сперечався із ОСОБА_3 наполягаючи на тому, що він як інвалід має право стояти в зоні дії знаку. Були запрошені свідки. ОСОБА_1 читати, підписувати Протокол і брати його копію відмовився. Не виключає, що ОСОБА_1 пропонувалося також підписати і Постанову. Під час перебування ОСОБА_1 в кабінеті до нього ніхто не заходив, ніякі речі йому не передавалися. Не чув щоб ОСОБА_1 говорив, що автомобілем керував не він. Розмови про те, що автомобілем ОСОБА_1 керувала якась інша особа в кабінеті не було. ОСОБА_3 на понятих не впливав.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він працює таксистом. Коли висаджував пасажира в районі розташування міліції в м. Лозова, разом із пасажиром, інспектором Шарапом О.А. був запрошений бути свідком оскільки, як пояснив працівник міліції, водій відмовляється підписувати протокол. Із пасажиром він не знайомий. Бачив що в цей час навпроти відділу міліції, в зоні дії знаку «зупинка і стоянка заборонена» стояв автомобіль серебристого кольору. Разом вони пішли в приміщення дозвільної системи на другому поверсі. Там був водій автомобіля і працівники дозвільної системи. Водій автомобіля в їх присутності відмовився підписувати протокол. Протокол був зачитаний. Зміст його уже не памятає. Протокол був підписаний ним та іншим свідком його пасажиром. Також ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_1 копію протоколу яку той відмовився отримувати.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5, пояснив, що 24.02.2015 року, він в смт.Близнюки біля магазину «Дукан», зустрів свого рідного брата ОСОБА_1 і той, пославшись на незадовільний стан здоровя, попросив, на його ж автомобілі відвезти в м.Лозова для реєстрації зброї, що він і зробив. ОСОБА_1 висадив навпроти приміщення юридичної консультації, оскільки не було де припаркувати автомобіль біля приміщення міліції. Дорожній знак «зупинка заборонена», який був розташований попереду не бачив. Коли звільнилося місце на вулиці навпроти приміщення міліції - він перегнав туди автомобіль ОСОБА_1 та відніс йому ключі, які і передав в коридорі приміщення дозвільної системи. Чи були якісь речі в автомобілі, в тому числі і зброя, не бачив.

Додому в Близнюки повернувся громадським транспортом. Що брата притягують до адміністративної відповідальності дізнався від нього.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1№862161 від 24.02. 2015 року о 15 год. 30 хв. 24.02. 2015 року, ОСОБА_1, керуючи легковим автомобілем марки Mersedes Benz A 180СОІ, державний номерний знак НОМЕР_1, виконав зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив вимоги п.8.4 /в/ Правил дорожнього руху /ПДР/(а.с.5)

Цього ж дня Інспектором ВДАІ винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №216504 згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.(а.с.6).

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП необхідно з'ясувати місце вчинення та факт невиконання вимог дорожнього знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено». Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Штраф накладено на ОСОБА_1 в мінімальних межах санкції цієї статті, з урахуванням, як пояснив інспектор ДАІ, його інвалідності.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, керуючись ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При винесенні Постанови інспектор ДАІ також керувався ст.33 та 284 КУпАП, що вбачається із змісту Постанови і зазначено в самій Постанові.

Відповідно до ст. 251 КУпАП,доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа)

встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.71 КАС України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, суб'єкт владних повноважень повинен спростувати презумпцію своєї винуватості, адже вона дає можливість вважати встановленою неправомірність його рішень, дій чи бездіяльності. Особа, проти якої було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, не зобов'язана доводити ці обставини і не повинна спростовувати факт допущення правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Заперечення позивача та його представника цих висновків суду не спростовують.

Так, доводячи свою невинуватість вони посилаються одночасно на те, що ОСОБА_1 взагалі не був учасником дорожнього руху, тобто за обставин зазначених вище автомобілем керував не він, а інша особа, а також до того, що цей знак встановлення з порушенням правил ДСТУ, під знаком відсутня обовязкова табличка. Крім того вважають, що при складенні оскаржуваних Протоколу та Постанови допущено порушення прав ОСОБА_1 на захист, між їх складенням пройшов нетривалий час.

Судовим засіданням встановлено, що такі твердження не відповідають дійсності і їх метою є уникнення відповідальності.

Так свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 24.02. 2015 року він, перебував на крильці ОСОБА_2 ГУМВС України в Харківській області. Особисто бачив як перед приміщенням міліції на вул. Орджонікідзе в зоні дії знаку «Зупика заборонена» зупинився сріблястий (світло-сірого кольору) автомобіль марки «Мерседес» з якого вийшов чоловік. Про зупинку цього автомобіля від доповів черговому райвідділу. Чоловік, який вийшов із автомобіля підійшов до нього і запитав де знаходиться дозвільна система. Він пояснив. Водія автомобіля впізнає це ОСОБА_1. ОСОБА_1 в судовому засіданні поясняв, що він двічі в цей день, а саме до обіду і після обіду приїздив в дозвільну систему міліції, але стверджував, що автомобіль не зупиняв перед приміщенням міліції в зоні дії цього знаку. Проте свідок ОСОБА_6 безсумнівно вказав, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем і зупинив його з порушенням вимог дорожнього знаку. При цьому свідок ОСОБА_6 пояснив, що точний час цієї події не запамятав. Не виключає, що це могло бути і після обіду.

ОСОБА_1 взагалі не надано будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він 24.02.2015 року двічі був в м.Лозова.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у судовому засіданні підтвердили обставини притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності так, як на це вказав Інспектор ДАІ. Перші два, зокрема, вказали на те, що ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що автомобілем керував не він. ОСОБА_1 намагався довести тільки те, що він, як інвалід, мав право зупинитися перед приміщенням міліції в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Так, ОСОБА_8 повідомив суду, що у інспектора Шарапа О.А. виникли з цього приводу сумніви. Він (ОСОБА_8В.) в цей час втрутився в цю розмову і особисто пояснював ОСОБА_1 , що той таких прав не має.

Ці свідки підтвердили, що ОСОБА_1 розяснювалися його права та обовязки. Отримати копії Протоколу та Постанови він відмовився як і їх підписувати. При складенні протоколу були присутні поняті на яких інспектор Шарап О.А. не впливав.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що він працює таксистом. Коли висаджував пасажира в районі розташування міліції в м. Лозова, разом із пасажиром, інспектором Шарапом О.А. був запрошений бути свідком оскільки, як пояснив працівник міліції, водій відмовляється підписувати протокол. Отже ці свідки були випадковими людьми, які в силу особистих обставин в цей час перебували біля приміщення міліції м.Лозова. Він же вказав, що із іншим свідком- його пасажиром, він не знайомий. Повідомив, що водій автомобіля в його присутності та присутності іншого свідка відмовився підписувати протокол. Протокол був зачитаний та підписаний ним та іншим свідком його пасажиром. Також ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_1 копії документів.

Отже спростовується твердження ОСОБА_1 у судовому засіданні, що таких свідків взагалі не було. Крім того в позовній заяві він сам вказав, що було два свідка.

Пояснення зазначених свідків послідовні, не суперечливі, відповідають матеріалам справи та один одному.

Суд не може критично ставитися до пояснень цих свідків з приводу того, що вони є працівниками міліції (свідок ОСОБА_9 колишній працівник), виходячи з наведеного вище та враховуючи те, що вони були попереджені про відповідальність за завідомо неправдиві свідчення.

Крім того, ОСОБА_1 заявляв, що з ним хочуть «звести рахунки», але не вказав хто саме. В судовому засіданні було встановлено, що ні з інспектором ДАІ, ні з іншими свідками, крім свого брата ОСОБА_5 він раніше знайомий не був і ніяких стосунків не підтримував.

Не відповідає дійсності твердження ОСОБА_1 та його представника, що дорожній знак 3,34 «Зупинку заборонено» по вулиці Ордженікідзе 9, поблизу приміщення міліції, встановлено незаконно. Так з листа ГУ МВС України у Харківській області від 21.07.2015 року №52/7491, вбачається, що цей знак встановлений відповідно щодо вимог Закону України «Про дорожній рух» та вимог Національного стандарту України ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування.»(а.с.79-80).

Не відповідають дійсності і твердження ОСОБА_1, що ОСОБА_3 не мав права складати адміністративний протокол оскільки вони спростовуються наданими останнім «функціональними обовязками»(а.с.82-89).

Твердження ОСОБА_1 про його право, як інваліда, не дотримуватись вимог цього знаку також є безпідставним. Так відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою, в тому числі, і дорожніх знаків. Знак 3.34 забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів за одним виключенням крім таксі, з якого здійснюється посадка чи висадка пасажирів (вигризка чи загрузка вантажу). Згідно додатку 1 до ПДР України «Заборонні знаки»

дія знаку 3.34 не поширюється на водіїв інвалідів, керуючих мотоколяскою, чи автомобілем з опізнавальним знаком «інвалід» і то лише при наявності під ним таблички 7.18.

Щодо показань свідка ОСОБА_5 в тій їх частині, що автомобілем керував саме ОСОБА_5 і саме він допустив порушення ПДР, суд вважає їх такими, що не відповідають дійсності і даними з метою уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності. Цей свідок є рідним братом ОСОБА_1. В судовому засіданні встановлено, що він твердо памятає лише ті обставини, які свідчать на користь ОСОБА_1. Його свідчення спростовуються іншими доказами, які вивчені в суді. Спочатку ОСОБА_1 взагалі стверджував, що автомобілем він довірив керувати якійсь не

дуже відомій йому особі, а потім став стверджувати, що автомобілем керував його брат. Вплив на цього свідка вбачається із того, що ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував, що з приводу розгляду цієї адміністративної справи він спілкувався з братом, а також сказав йому, щоб він передзвонив своєму представнику - адвокату ОСОБА_4. Крім того, у судове засідання 25.11.2015 року ОСОБА_1 було надано повторно письмове клопотання про залучення ОСОБА_5, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які мотивованими ухвалами суду були відхилені. Із останнього клопотання вбачається, що воно було підготовлене до початку судового засідання представником ОСОБА_1, - ОСОБА_4. В цьому клопотанні уже йде посилання на свідчення ОСОБА_5 в суді, які на час його складення він ще не надав.

Таким чином судом на підставі належних і достатніх доказів встановлено законність та правомірність дій інспектора ДАІ та доведено законність складеної Постанови. Дії ОСОБА_1 інспектором ДАІ правильно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КУпАП оскільки він порушив вимоги зупинки, а саме допустив зупинку в зоні дії знаку 3.34 ПДР України, «Зупинку заборонено», яким забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Від сплати судового збору ОСОБА_1 звільнений на підставі п. 9 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Судові витрати віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. ст. 19,62 Конституції України, ст. 7, ч.1 ст. 9, ч.1 ст. 122, ст. 222, ч.1 ст. 247,ст. 251,258, 252,. 280 КУпАП, ст.14-1,ст. 71, ч.ч.1,2 ст. 69, ст. 162, 158-162 КАС України, ст. 27 Закону України «Про дорожній рух» суд,-

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до посадової особи інспектора ВДАІ ОСОБА_2 ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Мороз

Постанова набирає законної сили _____________________________

Строк предявлення постанови до виконання ____________________

01 грудня 2015 року