Справа № 826/2590/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2590/15 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Літвіної Н.М.

Суддів Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі Рафальській І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2015 року адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано з дати його прийняття рішення Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області № 994 від 06 лютого 2015 року.

Визнано протиправними та скасовано з дати їх оформлення інкасові доручення (розпорядження) відповідача: № № 1, 2, 3, 4, 42, 43, 44 від 09 лютого 2015 року, оформлені на підставі рішення Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області № 994 від 06 лютого 2015 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Дрогобицька ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Дрогобицькою ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області було прийнято рішення № 994 від 06 лютого 2015 року щодо здійснення погашення суми податкового боргу позивача шляхом стягнення безготівкових коштів. Також відповідачем на підставі рішення № 994 були оформлені інкасові доручення № № 1, 2, 3, 4, 42, 43, 44 від 09 лютого 2015 року на списання з рахунків ПАТ «Укрнафта» на загальну суму 37 863 235, 53 грн.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України - у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Приписами п. 95.1 - 95.4 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, у разі виникнення у платника податків податкового боргу, контролюючий орган формує податкову вимогу на суму такого боргу та здійснює заходи з його погашення шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, та стягнення коштів у рахунок податкового боргу за рахунок готівки на підставі відповідних рішень суду.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28 грудня 2014 року, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, тимчасово, до 01 липня 2015 року, встановлено особливості застосування деяких норм цього Кодексу та передбачено додатковий механізм погашення податкового боргу платників податків.

Відповідно до пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до 1 липня 2015 року, встановлено, що у випадках, коли податковий борг виник у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у встановлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках, здійснюється за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду за умови, якщо такий податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень та відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

У таких випадках:

- рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов'язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

- рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить платнику податків та/або коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника контролюючого органу без звернення до суду може бути здійснене за наступних умов:

1) виникнення податкового боргу у результаті несплати грошового зобов'язання, самостійно визначеного платником податків у податковій декларації або уточнюючому розрахунку;

2) податковий борг перевищує 5 мільйонів гривень;

3) відсутні зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань.

Зазначена норма закону прямо встановлює право керівника контролюючого органу прийняти рішення про стягнення коштів платника податків лише у разі відсутності зобов'язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань.

Буквальний зміст пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України вказує на необхідність відсутності зобов'язань саме держави щодо повернення платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, а не конкретного контролюючого органу та за необмеженим колом грошових зобов'язань, тому, наявність зобов'язань держави в особі будь-якого контролюючого органу перед платником податків щодо повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань з будь-якого податку чи збору унеможливлює стягнення податкового боргу на підставі рішення контролюючого органу без звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підтвердження наявності у держави зобов'язань щодо повернення ПАТ «Укрнафта» надміру сплачених грошових коштів надано копії листів ПАТ «Укрнафта» № 08.1.14/105 від 30 січня 2015 року з актом звірення розрахунків № 10657-20 від 03 лютого 2015 року, № 08.1.14/116 від 30 січня 2015 року з актом звірення розрахунків від 05 лютого 2015 року.

Натомість, відповідачем не доведено відсутність зобов'язань держави щодо повернення такому ПАТ «Укрнафта» помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов'язань, що є обов'язковою умовою для застосування процедури погашення податкового боргу на підставі пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Отже, у відповідача були відсутні підстави для застосування приписів пункту 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України з метою стягнення коштів.

Крім того, положеннями законодавства не визначена форма рішення контролюючого органу про стягнення коштів з рахунків платника податків у банках у порядку передбаченому пунктом 32 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ХХ «Перехідні положення»Податкового кодексу України.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що рішення № 994 від 06 лютого 2015 року про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу платника податків прийняте не на підставі та не у спосіб, що передбачені законом, отже є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Правила грошового обігу, використання платіжних інструментів встановлюються нормативно - правовими актами Національного банку України, які, відповідно до положень статей 3, 4 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є обов'язковими для всіх банків.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Національний банк України встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна (пункт 4), а також здійснює банківське регулювання (пункт 8); регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів, у тому числі між банками (пункт 6).

Згідно до п. 1.4. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за №377/8976 ) - інкасовим дорученням (розпорядженням) визначається розрахунковий документ, що містить вимогу стягувача (органу державної податкової служби) до банку, що обслуговує платника, здійснити без погодження з платником переказ визначеної суми коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.

Відповідно до п. п. 12.1, 12.2, 12.4 Інструкції - органом стягнення (стягувачем) податкового боргу, простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) відповідно достатті 41 Податкового кодексу України та статті 17 Бюджетного кодексу України є органи державної податкової служби. Стягувач ініціює стягнення коштів у випадках, визначених пунктом 12.1 цієї глави, з рахунків платників податків/суб'єктів господарювання на підставі рішення суду. Стягувач для стягнення коштів оформляє не менше ніж у трьох примірниках інкасове доручення (розпорядження) за формою, наведеною в додатку 24 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції. У реквізиті «Призначення платежу» інкасового доручення (розпорядження) стягувач зазначає назву, дату видачі та номер (якщо він присвоєний) судового рішення. Судове рішення, на підставі якого оформлено інкасове доручення (розпорядження), банку не подається.

Отже, нормами зазначеної Інструкції передбачено порядок оформлення органом стягнення інкасових доручень (розпоряджень) для списання коштів на підставі саме рішення суду та не визначено механізму списання обслуговуючим платника податку банку коштів з його рахунку на підставі інкасового доручення (розпорядження), яке оформлене на підставі рішення керівника контролюючого органу, що має місце за даних обставин спору.

Про відсутність в Інструкції механізму списання банком коштів за інкасовим дорученням (розпорядженням) на стягнення податкового боргу, яке оформлене контролюючим органом на підставі рішення керівника такого органу, зазначається також в абзаці 4 листа Національного банку України «Роз'яснення щодо виконання інкасового доручення (розпорядження)» № 25-110/4833 від 27 січня 2015 року, роздруківка якого міститься в матеріалах справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що інкасові доручення (розпорядження) відповідача № № 1, 2, 3, 4, 42, 43, 44 від 09 лютого 2015 року, оформлені відповідачем з порушенням встановлених вимог та на підставі протиправного рішення про стягнення коштів, а тому не вважаються платіжним інструментом, на підставі якого може бути проведена операція по рахунках ПАТ «Укрнафта».

Зазначена позиція узгоджується з рішенням Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/35177/15 від 08 жовтня 2015 року.

Крім того, відповідач скористався механізмом примусового стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин в судовому порядку на підставі п. п. 20.1.34 п. 20.1. ст. 20 та п. 95.3. ст. 95 ПК України.

Так, постановою Окружного адміністративного суду Києва від 09 квітня 2015 року по справі № 826/18870/14 задоволено позовну заяву Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області про стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу в розмірі 20 165 538, 73 грн. податкового боргу з плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року по справі № 826/18869/14 задоволено позовну заяву Дрогобицької ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області та стягнуто з ПАТ «Укрнафта» податковий борг в розмірі 14 996 875, 40 грн.

Таким чином, фактичні обставини справи свідчать, що стягнення зазначених сум з плати за користування надрами для видобування нафти, природного газу та газового конденсату в загальному розмірі 35 823 284, 00 грн., є також предметом спору в справах № № 826/18870/14, 826/18869/14 та одночасно предметом стягнення за оскаржуваним Рішенням.

Крім того, в судовому засіданні позивачем було надано платіжні доручення № 2919, № 2920 від 19 серпня 2018 року, № 3140, № 3170, № 3171, № 3172, № 3168 від 31 серпня 2015 року, № 3169 від 31 серпня 2015 року, № 4030, № 4031, № 4036, № 40 37 від 29 жовтня 2015 року на загальну суму 51 013 820, 00 грн. щодо сплати рентної плати за користування надрами.

Враховуючи, що Дрогобицька ОДПІ Головного управління ДФС у Львівській області звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу з зазначеного податку за вказані періоди, яким відкрито провадження в справі по суті, а тому у відповідача були відсутні підстави для застосування приписів п. 32 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України з метою стягнення коштів, оскільки це призведе до повторного стягнення з ПАТ «Укрнафта» податкового боргу з того ж виду податку та за ті ж періоди, що є недопустимим.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2015 року задоволено клопотання апелянта та в порядку ст. 88 КАС України відстрочено сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) - за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Станом на момент звернення позивача з адміністративним позовом до суду Закон України «Про судовий збір» встановлював ставку судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру у розмірі 2 відсотків розміру майнових вимог, але не менше 1, 5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» - мінімальну заробітну плату встановлено на 2015 рік у розмірі 1 218, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення Дрогобицької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області щодо скасування інкасових доручень на списання коштів на загальну суму 37 863 235, 53 грн.

В зв'язку з чим, при подачі апеляційної скарги апелянт мав сплатити судовий збір у розмірі 5 359, 20 (п»ять тисяч триста п»ятдесят дев»ять гривень) 20 коп. ( 4872, 00 грн.(судовий збір за подання адміністративного позову в суді першої інстанції)*110 %).

Враховуючи те, що рішення у справі ухвалено не на користь апелянта, судовий збір за подачу апеляційної скарги за майновий спір у розмірі 5 359, 20 грн. підлягає стягненню з Дрогобицької об»єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на користь Державного бюджету України.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 липня 2015 року - без змін.

Стягнути з Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області судовий збір за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду у розмірі 5 359, 20 (п»ять тисяч триста п»ятдесят дев»ять гривень) 20 коп.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 01 грудня 2015 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Хрімлі О.Г.

Коротких А. Ю.