Справа № 2-а-9/10
Суддя: Мікула В. Є.
Дата ухвалення: 2010-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9/10
Провадження № 2-а-9/10

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2010 року Жовківський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Мікула В. Є., при секретарі Петришин М.Є. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жовкві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 м.Львів Львівської області про стягнення компенсації за продовольче забезпечення,-

ВСТАНОВИВ :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення компенсації за продовольче забезпечення в сумі 36352 грн.60 коп. оскільки він проходив службу в Збройних Силах України, а саме у військовій частині НОМЕР_3 на посаіді начальника медичної служби-начальника медичного пункту у даній військовій частині до 17.10.2006р.

Свої вимогу мотивує тим, що 17.10.2006 року його було звільнено з лав Збройних Сил України у запас за пунктом 67 підпунктом «б» ( за станом здоров`я), однак на даний час йому не було виплачено грошової компенсації за продовольче забезпечення на загальну суму 36352 грн.60 коп.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивач 17.10.2006 року був звільнений з військової служби у запас за станом здоров"я. Крім цього пояснив, що військовослужбовці забезпечувались продовольчим пайком відповідно до Закону України від 20.12.91 № 2011 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за нормою № 7 "Пайок для видачі на руки генералам, адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом", затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.03.96 № 316 "Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військсвослужбовців та осіб рядового складу Міністерства внутрішніх справ". Однак пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.02 № 426 "Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань" постанова Кабінету Міністрів України від 12.03.96 № 316 втратила чинність і тому відсутні правові підстави для її задоволення

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Позивач проходив військову службу на посаді начальниса медичної служби-начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_3 по 17.10.2006 року. Відповідно до наказу Командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 17.10.2006р. № 431 його звільнено з військової служби у запас за п. 67 пп «б» - за станом здоров`я. З 25.10.2006р. його виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Жовківського РВК Львівської області.

Позивач посилається на те, що він не забезпечувався за останнім місцем служби до моменту звільнення з лав Збройних Сил України в повному обсязі продовольчим пайком та не отримував грошову компенсацію замість нього.

Згідно представленої суду довідки за № 636 від 19.10.2006 року вбачається, що ОСОБА_1 заборгованості по продовольчому забезпеченню до 10.03.2000р. не має. Норма № 7 встановлена Постановою КМУ № 316 від 12.03.1996р. призупинена ЗУ «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» № 14-59-111 від 17.02.2000р., а Постановою КМУ № 426 ' від 29.03.2002р. скасована тому заборгованості з 11.03.2000р. немає.

Відповідно до приписів ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», в редакції від 03.11.2006 року № 328-16, держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі. Військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове манно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошу компенсацію замість них. Порядок та розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсації замість , речового майна і продовольчих пайків встановлюються Кабінетом Міністрів України, тобто законодавець чітко надає право КМУ встановлювати розміри і порядок компенсації за продовольчий пайок.

Відповідно до п. 3 постанови КМУ «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів та підрозділів цивільного захисту та Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації від 29.03.2002 року № 426 постанова КМУ від 12.03.1996 року № 316 втратила чинність.

Згідно з п.2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000р. № 1459-IIІ, який вступив в дію з 11.03.2000 року, призупинено дію ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», щодо одержання генералами, офіцерами, прапорщиками та військовослужбовцями, які проходять службу за контроктом, продовольчих пайків за нормою № 7, що призвело до втрати військовослужбовцями права отримувати продукти харчування або грошову компенсацію замість них.

Згідно з ч. 3 вищевказаного Закону, останній набирає чинності з дня його опублікування. Отже днем набрання чинності Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» слід вважати 11.03.2000 року - день офіційного опублікування Закону в газеті «Голос України».

Таким чином судом встановлено і це не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 м.Львів по 17.10.2006р. Однак суду доведено у встановленому законом порядку відсутність підстав для стягнення з відповідача грошової компенсації за неотримане продовольче забезпечення за період з 11.03.2000 р. перебування позивача на військовій службі.

Згідно зі ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються їх вимоги і заперечення. З огляду на вищезазначене, суд визнає позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 29, 69, 70, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :
В задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 про стягнення грошової компенсації за неотримане продовольче забезпечення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду може бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення, апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подана після закінчення зазначених строків, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано, якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у сірок, встановлений КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В. Є. Мікула