Справа № 823/2401/15
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/2401/15 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В.
Суддя-доповідач: Ісаєнко Ю.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ісаєнко Ю.А.;

суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

за участю секретаря: Чорної Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Головного управління Держземагенства у Черкаській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - Білозірська сільська рада Черкаського району, на стороні відповідача - ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до Черкаського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Головного управління Держземагенства у Черкаській області, в якому просили суд визнати протиправними та скасувати всі накази Головного управління Держземагенства у Черкаській області, що видані ОСОБА_4 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в оренду орієнтовних розмірів 8,0 га та 15,0 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, що розташовані в межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивачі подали апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, в якій просять скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, відповідно до частини четвертої статті 196 КАС України не перешкоджає судовому розгляду справи. У зв'язку з цим, відповідно до частини першої статті 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, наказами Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 24.04.2015 №23-2641/14-15-СГ та №2669/14-15СГ ОСОБА_4 надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення із земель державної власності в оренду, що розташовані в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області; орієнтовні розміри земельних ділянок 15,0 га та 8,0 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства.

Також згідно матеріалів справи, позивачі зверталися до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з заявами щодо надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області площами 0,5 га та 8,0 га.

Проте листами Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 16.07.2015 №1344/0/300-15 та від 09.07.2015 №1232/0/300-15 позивачам відмовлено у задоволенні заяв, оскільки наказами Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 24.04.2015 дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок були надані іншому заявнику; позивачам було запропоновано звернутися з заявами щодо надання дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення у власність інших земельних ділянок.

Вважаючи протиправними накази відповідача щодо надання ОСОБА_4 дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачі звернулися до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що накази Головного управління Держземагенства у Черкаській області від 24.04.2015 №2669/14-15СГ, №23-2641/14-15-СГ про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_4 не порушують права, свободи та інтереси позивачів та не створюють для них жодних правових наслідків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з положеннями частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною сьомою вказаної статті ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу.

Згідно частини дев'ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. (частина десята та одинадцята статті 118 ЗК України).

Отже, системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що оскаржувані накази не порушують права, свободи та інтереси позивачів та не створюють для них жодних правових наслідків.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права встановив порушення порядку надання ОСОБА_4 дозволів на розроблення проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок з наступних підстав.

Спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності віднесено до компетенції адміністративних судів (пункт 1 частини першої статті 17 КАС України), а стаття 171 КАС України закріплює особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів. Право на таке оскарження мають особи, щодо яких застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт (частина друга статті 171 КАС України). Отже, коло осіб, які вправі звернутися з позовом у розглядуваних справах, є вужчим, ніж коло осіб, що окреслено в ч. 1 ст. 104 - особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Проте, згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно - правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі, а також невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Таким чином, відсутність порушеного права, встановленого при розгляді справи по суті, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові, навіть якщо цей акт прийнятий з порушенням законодавства.

Між тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції вдався до оцінки прийняття оскаржуваних у даній справі наказів відповідно до процедури, встановленої рішенням Колегії Державного агентства земельних ресурсів України від 14 жовтня 2014 року №2/1 «Про обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної», тоді як встановив відсутність порушеного права, на захист якого звернулися позивачі, чим порушив вище наведені норми КАС України.

Відповідно до пункту 1 статті 201 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для зміни постанови є правильне по суті вирішення справи, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, але помилково застосував норми процесуального права, тому постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини постанови висновку суду щодо порушення порядку прийняття Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області наказів від 24.04.2015 №2669/14-15СГ, №23-2641/14-15-СГ про надання ОСОБА_4 дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок; в інший частині без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 201, 205, 207 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року шляхом виключення з мотивувальної частини постанови висновку суду першої інстанції щодо порушення порядку прийняття Головним управлінням Держземагенства у Черкаській області наказів від 24.04.2015 №2669/14-15СГ, №23-2641/14-15-СГ про надання ОСОБА_4 дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

(Постанову у повному обсязі складено 30.11.2015 року)

Головуючий суддя: Ю.А. Ісаєнко

Суддя: Л.В. Губська

Суддя: І.В. Федотов

Головуючий суддя Ісаєнко Ю.А.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.