Справа № 802/3566/14-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 жовтня 2015 р. м. Вінниця

Справа № 802/3566/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кулика Віталія Віталійовича,

представника позивача: Федчук С.М.,

представника відповідача: Бойка А.М.,

представника третьої особи: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника третьої особи про закриття провадження в адміністративній справі за позовом заступника прокурора Вінницької області до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом заступника прокурора Вінницької області до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування наказів.

У судовому засіданні представником третьої особи заявлено клопотання про закриття провадження в справі в зв'язку з тим, що дану справу не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства. Дане клопотання вмотивоване тим, що прокуратура Вінницької області оспорює накази Головного управління Держземагентства у Вінницькій області, які є правовими актами індивідуальної дії та адресовані ОСОБА_4 Такі правові акти, на думку третьої особи, породжують права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано, тобто ОСОБА_4 та ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області.

Отже, відсутність у будь-кого (крім власників вказаних земельних ділянок), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку з оскаржуваними наказами не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення з цим адміністративним позовом.

Окрім того, третя особа зазначає, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Таким чином, позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, на думку ОСОБА_4, не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства.

Представник позивача щодо вирішення заявленого представником третьої особи клопотання поклався на розсуд суду.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання.

Суд, розглянувши зазначене клопотання, з"ясувавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:

- наказ Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_4. земельних ділянок в оренду із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Новообиходівської сільської ради Немирівського району загальною площею 78,6455 га №2-1160/15-14СГ від 04.06.2014;

- накази Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про надання ОСОБА_4. дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами:

Новообиходівської сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 80,92 га:

- № ВН/:02:001/00002606 від 28.02.2014;

- № ВН/:03:001/00002609 від 28.02.2014;

- № ВН/:03:001/00002610 від 28.02.2014;

Джуринецької сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 65,01 га:

- № ВН/:02:001/00002612 від 28.02.2014;

- № ВН/:02:001/00002617 від 28.02.2014;

- № ВН/:02:001 /00002618 від 28.02.2014;

Воловодівської сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 66,11 га:

- № ВН/:02:001 /00002608 від 28.02.2014;

- № ВН/:01:001/00002607 від 28.02.2014.

Звертаючись до Вінницького окружного адміністративного суду з вищенаведеними позовними вимогами заступник прокурора Вінницької області виходив з того, що даний спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

В той же час, як зазначає в поданому клопотанні представник третьої особи, на думку ОСОБА_4 даний спір має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Суд із зазначеним твердженням представника третьої особи погоджується частково, та вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання представника третьої особи щодо закриття провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про надання ОСОБА_4. дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами:

Воловодівської сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 66,11 га:

- № ВН/:02:001 /00002608 від 28.02.2014;

- № ВН/:01:001/00002607 від 28.02.2014, з огляду на таке.

Відповідно до Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 445, Державне агентство земельних ресурсів України (Держземагентство України) є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності. В свою чергу, Головне управління Держземагенства у Вінницькій області є територіальним органом Держземагенства України як центрального органу виконавчої влади.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з висновками Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 р. №10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» ст. 112 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України положення пункту 1 частини першої ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Повноваження органів місцевого самоврядування у галузі земельних відносин визначені частиною першою статті 122 Земельного кодексу України таким чином, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування з земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Як зазначалося вище, відповідні повноваження щодо передачі земель державної власності здійснюють центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи, оскарження рішення одного з яких є предметом розгляду в даній справі.

Для визначення змісту правовідносин в даному випадку необхідно виходити з того, що положення чинного земельного законодавства України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачають дозвільний порядок отримання земельної ділянки у власність, користування чи оренду із земель державної або комунальної власності, в т. ч. щодо виготовлення проекту відведення земельної ділянки (ст. ст. 118, 122, 123, 124 Земельного кодексу України).

Так, згідно з ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частиною другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно з вимогами Земельного кодексу України для відведення земельної ділянки в користування із земель державної або комунальної власності зацікавлена особа звертається до компетентного органу державної влади або місцевого самоврядування із клопотанням та усіма необхідними документами, перелік яких встановлений законом. У випадку погодження усіх, передбачених законом питань, компетентний орган приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (стаття 123 Земельного кодексу України).

Таким чином, встановлений чинним законодавством України порядок набуття права власності або користування/оренди земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності є публічно-правовим, і така передача відбувається в межах компетенції та на виконання відповідних управлінських функцій суб'єктом владних повноважень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені до відповідача позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказів Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про надання ОСОБА_4. дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Воловодівської сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 66,11 га, № ВН/:02:001 /00002608 від 28.02.2014 та № ВН/:01:001/00002607 від 28.02.2014 підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд погоджується з доводами представника третьої особи, що викладені в клопотанні про закриття провадження в справі, щодо решти позовних вимог, викладених позивачем в прохальній частині адміністративного позову, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК органи державної влади при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Відтак, у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач, як власник землі, вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

З наведеного вбачається, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

На підставі наведеного, враховуючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що іншу частину позовних вимог не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спір в цій частині перебуває поза межами публічно-правового спору.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24.02.2015 у справі № 21-34а15, ухвалах Вищого адміністративного суду України від 30.07.2015 №802/3143/14-а та від 27.01.2015 року № 2а-1670/1368/12.

Відповідно до частини першої статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов"язковим для всіх суб"єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить відповідну норму права. Також висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання представника третьої особи щодо закриття провадження в справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування:

- наказу Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_4. земельних ділянок в оренду із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Новообиходівської сільської ради Немирівського району загальною площею 78,6455 га № 2-1160/15-14СГ від 04.06.2014;

- наказів Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про надання ОСОБА_4. дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами:

Новообиходівської сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 80,92 га:

- № ВН/:02:001/00002606 від 28.02.2014;

- № ВН/:03:001/00002609 від 28.02.2014;

- № ВН/:03:001/00002610 від 28.02.2014;

Джуринецької сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 65,01 га:

- № ВН/:02:001/00002612 від 28.02.2014;

- № ВН/:02:001/00002617 від 28.02.2014;

- № ВН/:02:001 /00002618 від 28.02.2014, оскільки по вищезазначеним земельним ділянкам відповідачем вже прийнято рішення про затвердження проектів землеустрою та на їх виконання укладено договори оренди, а відтак в даному випадку має місце спір про право, який належить розглядати в порядку цивільного судочинства. Зазначені обставини підтверджується дослідженими в судовому засіданні та приєднаними до матеріалів справи доказами (а.с. 231-241а).

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищенаведене та суть правовідносин, які склалися між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання представника третьої особи, та вважає за необхідне закрити провадження в справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування:

- наказу Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_4. земельних ділянок в оренду із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Новообиходівської сільської ради Немирівського району загальною площею 78,6455 га № 2-1160/15-14СГ від 04.06.2014;

- наказів Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про надання ОСОБА_4. дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами:

Новообиходівської сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 80,92 га:

- № ВН/:02:001/00002606 від 28.02.2014;

- № ВН/:03:001/00002609 від 28.02.2014;

- № ВН/:03:001/00002610 від 28.02.2014;

Джуринецької сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 65,01 га:

- № ВН/:02:001/00002612 від 28.02.2014;

- № ВН/:02:001/00002617 від 28.02.2014;

- № ВН/:02:001 /00002618 від 28.02.2014.

Керуючись ст.ст. 157, 165, 186, 254 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання представника третьої особи задовольнити частково.

Закрити провадження в адміністративній справі № 802/3566/14-а в частині позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування:

- наказу Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про затвердження проектів землеустрою щодо відведення ОСОБА_4. земельних ділянок в оренду із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованих за межами Новообиходівської сільської ради Немирівського району загальною площею 78,6455 га № 2-1160/15-14СГ від 04.06.2014;

- наказу Головного управління Держземагентства у Вінницькій області про надання ОСОБА_4. дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташованих за межами:

Новообиходівської сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 80,92 га:

- № ВН/:02:001/00002606 від 28.02.2014;

- № ВН/:03:001/00002609 від 28.02.2014;

- № ВН/:03:001/00002610 від 28.02.2014;

Джуринецької сільської ради Немирівського району орієнтовною загальною площею 65,01 га:

- № ВН/:02:001/00002612 від 28.02.2014;

- № ВН/:02:001/00002617 від 28.02.2014;

- № ВН/:02:001 /00002618 від 28.02.2014.

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна