Справа № 2а-1449/11/0970
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2011-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2011 р. Справа № 2a-1449/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Кузишин Р.М.

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

прокурора: Савчук Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття"

до відповідача: Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі Івано-Франківської області

прокуратури Івано-Франківської області

про визнання протиправними та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Нафтохімік Прикарпаття" (далі - позивач) звернулося в суд з адміністративним позовом до державної податкової інспекції в Надвірнянському районі Івано-Франківської області (далі - відповідач) із адміністративним позовом про визнання протиправними дій по відмові у списанні безнадійного податкового боргу та зобов'язання списати такий борг, а також нараховані на нього пеню і штрафні санкції (а.с. 4 - 9).

Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач протиправно, в порушення вимог підпунктів 2.1.3. пункту 2.1., пунктів 4.3. і 4.4. Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податку, пункту 56.18 статті 56, пункту 101.1 статті 101, пункту 102.4 статті 102 Податкового кодексу України та підпункту 5.2.4. пункту 5.2 статті 5, підпункту 15.1.1. пункту 15.1 статті 15, підпункту 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за наслідками розгляду заяви позивача від 17.03.2011 року листом від 28.03.2011 року відмовив у списанні безнадійного податкового боргу в загальному розмірі 111 543 692,53 грн., а також нарахованих на нього штрафних санкцій та пені, стосовно якого минув строк позовної давності на його стягнення.

Зокрема, позивач вказує, що податковий борг по платежу акцизний збір бензин моторний у загальному розмірі 111 543 692,53 грн. визначений державною податковою інспекцією в Надвірнянському районі Івано-Франківської області згідно з податковим повідомленням-рішенням №/0 від 03.03.2005 року. На думку позивача вказане податкове зобов'язання в сумі 111 543 692,53 грн. стало узгодженим з моменту винесення Верховним судом України постанови у справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року. В розумінні вимог підпункту 5.2.4. пункту 5.2 статті 5, підпункту 15.1.1. пункту 15.1 статті 15, підпункту 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" вважає, що перебіг строку позовної давності, який складає 1095 днів, слід відраховувати з 15.03.2008 року, тобто через десять днів (завершення терміну сплати узгодженого податкового зобов'язання) з моменту узгодження Верховним судом України постановою у справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року податкового зобов'язання в сумі 111 543 692,53 грн.

Строк позовної даності завершився (минув) 15.03.2011 року, а тому, відповідач станом на березень 2011 року, не здійснивши стягнення в примусовому порядку податкового боргу за період із 15.03.2008 року по 15.03.2011 року, на підставі відповідного звернення позивача, був зобов'язаний списати безнадійний податковий борг у загальному розмірі 111 543 692,53 грн., а також нараховані на нього пеню і штрафні санкції. Крім того, станом на 15.03.2011 року відповідач втратив право на стягнення в примусовому порядку податкового боргу в сумі 111 543 692,53 грн., який був визначений позивачу на підставі податкового повідомлення-рішення №/0 від 03.03.2005 року.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, та додатково пояснили суду, що відповідач листом від 28.03.2011 року необґрунтовано відмовив у списанні зазначеного вище безнадійного податкового боргу із підстав відсутності станом на березень 2011 року заборгованості по платежу акцизний збір на бензин моторний у загальному розмірі 111 543 692,53 грн., який визначений податковими повідомленням-рішенням №/0 від 03.03.2005 року. Відповідачем впродовж 2010-2011 років неправомірно зараховано в рахунок заборгованості по зобов'язаннях, визначених рішенням №/0 від 03.03.2005 року, платежі, які сплачувалися позивачем по поточних самостійно визначених зобов'язаннях, так як органам державної податкової служби не надано право змінювати напрямок платежу. Вказав, що такі дії податкового органу призвели до виникнення факту несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов'язання, нарахування штрафних санкцій та пені, а також порушили конституційне право відповідача на розпорядження своєю власністю.

Відповідач позову не визнав, подав до суду письмове заперечення щодо його задоволення, яке мотивував тим, що за результатами розгляду заяви позивача від 17.03.2011 року №889-юр останньому надано вмотивовану відповідь про відмову у списанні безнадійного, на думку позивача, податкового боргу за платежем акцизний збір на бензин моторний у загальному розмірі 111 543 692,53 грн., який визначений рішенням відповідача №/0 від 03.03.2005 року. Позивачу в період грудня 2010 січня-квітня 2011 років у відповідності до вимог пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", підпункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України зараховано сплату поточних нарахованих сум в рахунок сплати податкового боргу у загальному розмірі 32 537 844,61 грн. Такі зарахування проводились позивачем із травня 2011 року. (а.с. 27 - 28).

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з мотивів викладених в письмовому запереченні на позов та просила у задоволенні позову відмовити. Крім того, представник відповідача зазначила, що законодавець відповідно до вимог п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України визначив окремий строк давності у випадку стягнення суми податкового боргу за рішенням суду. Так, Івано-Франківським окружним адміністративним судом розглядається адміністративна справа за позовом державної податкової інспекції в Надвірнянському районі Івано-Франківської області до публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення податкового боргу в сумі 293 462 656,08 грн. (куди входить і податковий борг в розмірі 11 543 692,53 грн., що виник на підставі постанови Верховного суду України по справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року).

19 травня 2011 року з метою захисту інтересів держави на підставі статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру", частини 2 статті 60 Кодексу адміністративного судочинства України до участі у розгляді даної справи вступила прокуратура Івано-Франківської області (а.с. 32).

Прокурор у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, вказавши на їх необґрунтованість із підстав, зазначених відповідачем у письмовому запереченні проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи позивач - відкрите акціонерне товариство "Нафтохімік Прикарпаття" 09.06.2011 року згідно клопотання №3834-юр, без зміни ідентифікаційного коду, організаційно правової форми, без вчинення дій щодо ліквідації, поділу, виділення чи приєднання до іншого суб'єкта господарювання змінило частину власного найменування на публічне акціонерне товариство "Нафтохімік Прикарпаття" (а.с. 42 - 46). Судом допущено заміну позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, прокурора, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задоволити частково.

Судом встановлено, що позивач є юридичною особою - суб'єктом господарювання, взятий на податковий облік в органах державної податкової служби.

Внаслідок проведення комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства відкритого акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" державною податковою інспекцією в Надвірнянському районі Івано-Франківської області складено акт перевірки від 28.02.2005 року №71/23-00152230. На підставі даного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 03.03.2005 року, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання за платежем акцизний збір бензин моторний, а також застосовано штрафні санкції на загальну суму 11 543 692,53 грн. (а.с. 12).

17.03.2011 року позивач звернувся до державної податкової інспекції в Надвірнянському районі Івано-Франківської області із заявою за №889-юр про списання податкового боргу на загальну суму 111 543 692,53 грн., за результатами розгляду якої відповідачем листом за №1423/10/24-051 від 28.03.2011 року відмовлено у її задоволенні (а.с. 10 - 11).

У вказаному листі відповідач повідомив, що в особових рахунках відкритого акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" станом на 22.03.2011 року податковий борг, стосовно якого минув строк давності, встановлений Податковим кодексом України, відсутній.

Обґрунтовуючи дане твердження відповідачем у листі від 28.03.2011 року зазначено, що у період з 01.01.2001 року по 31.12.2010 року в картках особових рахунків платника погашення податкового боргу здійснювалось у відповідності до підпункту 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами", яким передбачено, що податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях. У період з 01.01.2011 року по день розгляду звернення в картках особових рахунків платника погашення податкового боргу здійснювалось у відповідності до підпункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Суд у відповідності до статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин та враховуючи період, в якому тривали спірні правовідносини, а також дати нарахування і узгодження податкових зобов'язань зазначає, що до правовідносин між сторонами підлягають застосуванню норми права, що діяли в часі на момент їх виникнення.

Згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, спірні правовідносини між публічним акціонерним товариством "Нафтохімік Прикарпаття" та державною податковою інспекцією в Надвірнянському районі Івано-Франківської області, врегульовуються як нормами Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами" до 31.12.2010 року (включно), так і Податковим кодексом України починаючи з 01.01.2011 року.

Закон України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Згідно пункту 1.2 статті 1 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Пункт 1.3 вищезазначеної статті Закону передбачає, що податковий борг (недоїмка) -податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

За змістом приписів підпункту 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами" підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції.

Безнадійним в свою чергу, відповідно до вимог підпункту в підпункту 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 зазначеного вище Закону, визнається податковий борг юридичних та фізичних осіб, стосовно якого минув строк позовної давності, встановлений цим Законом.

Підпунктом 15.1.1. пункту 15.1 статті 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами" визначений строк позовної давності - 1095 календарних днів.

Відповідно до положень підпункту 15.2.1. пункту 15.1 статті 15 вказаного Закону граничні строки стягнення податкового боргу - у разі коли податкове зобов'язання було нараховане податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов'язання.

Враховуючи вказане, з системного аналізу вищенаведених норм податкового законодавства, що діяло до 31.12.2010 року вбачається, що списанню підлягає податковий борг платника податків, юридичної особи, щодо якого минув термін позовної давності - 1095 календарних днів, що починає обчислюватись з моменту узгодження даного податкового зобов'язання.

Таким чином, з метою визначення наявності чи відсутності підстав для списання податкового боргу в сумі 111 543 692,53 грн. необхідно з'ясувати та встановити термін (дату) узгодження податкового зобов'язання, що було визначено позивачу на підставі податкового повідомлення - рішення відповідача №/0 від 03.03.2005 року.

Оскільки винесення і відповідне узгодження податкового зобов'язання в загальному розмірі 111 543 692,53 грн., визначеного рішеннями відповідача від 03.03.2005 року за №/0, відбувалось до 31.12.2010 року (вступу в дію Податкового кодексу України), порядок такого узгодження встановлений статтею 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами".

Так, вказаний вище Закон визначає 2 види узгодження податкового зобов'язання, а саме: самостійне узгодження податкового зобов'язання та апеляційне узгодження податкового зобов'язання.

Як з'ясовано судом позивачем було оскаржено податкові повідомлення-рішення в судовому порядку, а тому до спірних правовідносин, які виникли в зв'язку з цим, необхідно застосовувати норми процедури апеляційного узгодження податкового зобов'язання, яка включає процедуру адміністративного оскарження (підпункти 5.2.2-5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами").

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що податкове зобов'язання з акцизного збору в сумі 111 543 692,53 грн., яке було визначено позивачу на підставі податкового повідомлення-рішення Надвірнянської оДПІ №/0 від 03.03.2005 року, стало узгодженим з моменту винесення Верховним судом України постанови у справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року, згідно якої попередні судові рішення у справі було скасовано, а у позові про визнання недійсним вказаного вище повідомлення-рішення контролюючого органу товариству було відмовлено.

Відповідно до частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова Верховного Суду Україні набирає законної сили з моменту проголошення.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

В силу підпункту 5.2.4. пункту 5.2 статті 5 вказаного Закону день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов'язання платника податків. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу податкове зобов'язання вважається неузгодженим до розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення. Тобто, податкове зобов'язання вважається неузгодженим до моменту (дня) розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного рішення.

Таким чином, в розумінні вимог положень підпункту 5.2.4. пункту 5.2 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами" вказаною вище постановою Верховного Суду України від 04.03.2008 року завершилась процедура розгляду судом справи по суті та прийняття відповідного і остаточного рішення в питанні щодо оскарження податкового повідомлення-рішення відповідача від 03.03.2005 року за №/0 у судовому порядку, в тому числі завершилась процедура їх апеляційного узгодження.

Виходячи з того, що сума податкових зобов'язань з акцизного збору стала узгодженою з моменту винесення Верховним Судом України постанови від 04.03.2008 року, обов'язок сплатити дану суму зобов'язань виник з моменту такого узгодження.

За приписами підпункту 5.3.2. пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами" у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Із наведеного вище вбачається, що строк сплати узгоджених сум податкових зобов'язань складає 10 днів (від дати винесення Верховним Судом України постанови у справі №А-1/46-9/216 від 04.03.2008 року), а від так з 15.03.2008 року вказані зобов'язання позивача набули статусу податкового боргу.

Отже, перебіг строку позовної давності (строк давності згідно з Податковим кодексом України) слід відраховувати з 15.03.2008 року, тобто через десять днів (завершення терміну добровільної сплати узгодженого податкового зобов'язання) з моменту узгодження податкового зобов'язання.

З урахуванням вказаного такий строк позовної давності завершився (минув) 15.03.2011 року.

Суд не погоджується із твердженнями відповідача про те, що вказаний борг не є безнадійним з тих підстав, що на даний час розглядається адміністративна справа щодо його стягнення.

Так, 16.09.2008 року державна податкова інспекція у Надвірнянському районі звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення заборгованості в сумі 293 462 656,08 грн. (куди входить і податковий борг в розмірі 111 543 692,53 грн., що виник на підставі постанови Верховного суду України по справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року). Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2010 року позов задоволено частково, стягнуто за рахунок ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" в доход державного бюджету податковий борг в сумі 290 826 284,63 грн. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011 року апеляційні скарги сторін залишено без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2010 року - без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.07.2011 року касаційну скаргу ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" задоволено, касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі задоволено частково, Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2011 року та постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.06.2010 року у справі №2а-5216/08/0970 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2011 року адміністративну справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.10.2011 року зупинено провадження в справі за позовом Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі до Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" про стягнення заборгованості в сумі 293 462 656,08 грн. до набрання рішеннями законної сили, в тому числі в даній адміністративній справі.

Відповідно до вимог п. 102.4 ст.102 Податкового кодексу України, у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що податковий борг в розмірі 111 543 692,53 грн., що виник на підставі постанови Верховного суду України по справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року, за рішенням суду, яке б набрало законної сили, не стягується.

При цьому, норми Податкового кодексу не ставлять в залежність обов'язок контролюючого органу щодо списання податкового боргу, який набув статусу безнадійного, від наявності чи відсутності в судах справ за позовом контролюючого органу про стягнення вказаної суми податкового боргу.

Крім того, суд вважає за необхідне дослідити правомірність самостійного зараховання відповідачем сплачених поточних нарахованих сум в рахунок сплати вказаного податкового боргу в період 2010 - 2011 років у відповідності до вимог пункту 7.7 статті 7 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", підпункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України.

Відповідно до змісту довідки відповідача за № 2444/10/10 від 26.05.2011 року та даних облікової картки позивача по платежу акцизний збір (бензин моторний для автомобілів) судом зясовано, що податкові зобовязання позивача, що виникли на підставі постанови Верховного суду України по справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року, у відповідності до вимог пункту 7.7 статті 7 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами відповідачем самостійно 29.12.2010 року в розмірі 8 123 176,15 грн. зараховано за рахунок сплати позивачем поточних самостійно нарахованих сум акцизного збору.

За змістом підпункту 7.7.1. пункту 7.7 статті 7 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами джерелами самостійної сплати податкових зобовязань або податкового боргу платника податку є будь-які власні кошти такого платника податку.

Отже, грошовий платіж є єдиною формою самостійної сплати податкових зобовязань і погашення податкового боргу.

Згідно пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року за №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №377/89/76, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 3.8 Інструкції, реквізит Призначення платежу платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення Призначення платежу. Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

З вищенаведеного випливає, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України, станом на час самостійного зарахування відповідачем поточних платежів позивача, належить виключно платнику.

Згідно пункту 7.7 статті 7 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) у рівних пропорціях.

Вказана норма не позбавляє платника податку права самостійно визначити джерела погашення податкових зобов'язань відповідно пункту 7.1 статті 7 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами та від обов'язку самостійно сплатити суму податкового зобов'язання відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5 цього ж Закону.

Законом України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючими органами з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого пунктом 7.7 статті 7 Закону України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, податковий орган, до 31.12.2010 року, не був наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування до 31.12.2010 року податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобовязань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

Оскільки Законом України Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами та Законом України Про державну податкову службу в Україні не встановлено право органу державної податкової служби змінювати напрямок платежу, вчинення дій, які полягають у зміні напрямку такого платежу та спрямування його на погашення попередніх зобовязань і таким чином зменшення сплати поточних зобовязань по відповідному податку і збору, що здійснює підприємство, є обмеженням реалізації конституційного права на розпорядження своєю власністю, визначеного статтею 41 Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна правова позиція викладена у листах Вищого адміністративного суду України від 17.03.2009 року за № 358/13/13-09 та від 20.07.2010 року за №1112/11/13-10, а також у постанові Верховного Суду України від 01.12.2009 року у справі за позовом комунального підприємства Тепломережа до державної податкової інспекції у Куйбишевському районі м. Донецька про визнання неправомірними податкових повідомлень-рішень.

Щодо зарахування відповідачем сплачених поточних нарахованих сум в рахунок сплати вказаного податкового боргу в 2011 році у відповідності до вимог підпункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки відповідача за № 2444/10/10 від 26.05.2011 року та даних облікової картки позивача по платежу акцизний збір (бензин моторний для автомобілів) судом зясовано, що відповідач до 15.03.2011 року в рахунок сплати вказаного податкового боргу самостійно зараховував за рахунок сплати позивачем поточних самостійно нарахованих сум акцизного збору. Такі зарахування відбулися 28.01.2011 року в сумі 24 337 800,85 грн., 28.02.2011 року в сумі 24 236,70 грн.

Суд констатує, що такі зарахування здійснені відповідачем правомірно, оскільки відповідно до норм п. 87.9. ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

При цьому, дії відповідача щодо зарахування сплачених поточних нарахованих сум в рахунок сплати вказаного податкового боргу після 15.03.2011 року є протиправними, оскільки відповідач станом на 15.03.2011 року втратив право на стягнення в примусовому порядку суми податкового боргу, який виник на підставі постанови Верховного суду України по справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року.

Враховуючи вищенаведене, розмір безнадійого боргу, що виник на підставі постанови Верховного суду України по справі №21-1643во07 від 04.03.2008 року, станом на 15.03.2011 року складав 87 181 654,98 грн.

Даний розмір безнадійного боргу визначений судом з врахуванням податкового зобов'язання з акцизного збору в сумі 111 543 692,53 грн. за мінусом сум боргу самостійно зарахованих відповідачем 28.01.2011 року в розмірі 24 337 800,85 грн. та 28.02.2011 року в розмірі 24 236,7 грн.

Таким чином, сума податкового боргу в розмірі 87 181 654,98 грн. стала безнадійною 15.03.2011 року, тобто по завершенню (спливу) строку позовної давності, який складає 1095 днів, та десяти днів (завершення терміну сплати боргу за узгодженим зобов'язанням) із дати прийняття Верховним Судом України остаточного судового рішення - постанови від 04.03.2008 року.

Також, при розгляді даної адміністративної справи суду необхідно перевірити правомірність дій відповідача щодо відмови у списанні вказаного безнадійного боргу відповідно до листа за №1423/10/24-051 від 28.03.2011 року.

Так, відповідно до вимог пункту 101.5 статті 101 Податкового кодексу України органи державної податкової служби щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом державної податкової служби. Відповідно до вимог пункту 4.5 наказу Державної податкової адміністрації України за №1034 від 24.12.2010 року, яким затверджено Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, списання безнадійного податкового боргу здійснюється структурними підрозділами погашення прострочених податкових зобов'язань щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації за базовий звітний період, що дорівнює календарному кварталу, подаються потягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу.

З врахуванням того, що спірна сума податкового боргу набула статусу безнадійного з 15.03.2011 року, то його списання слід було здійснити протягом 20 календарних днів, починаючи з 11.05.2011 року по 31.05.2011 року, відповідно до норм Податкового кодексу та Порядку, незалежно від наявності звернення платника податків із відповідною заявою.

Наведене вище свідчить, що на момент звернення до суду (28.04.2011 року) із вимогою про визнання протиправними дій, такий обов'язок у податкового органу ще не виник. За змістом частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про правомірність дій податкового органу при вчиненні відмови у списанні податкового боргу (узгодженого податкового зобов'язання) в загальному розмірі 111 543 692,53 грн., визначеного рішенням №/0 від 03.03.2005 року, яка викладена у листі відповідача від 28.03.2011 року за №1423/10/24-051, а позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача безпідставними, та такими, що не підлягають до задоволення.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованою та підставною вимогу позивача про списання безнадійного податкового боргу в розмірі 87 181 654,98 грн., оскільки на момент звернення до суду, як з'ясовано в судовому засіданні, вказана сума податкового боргу за платежем акцизний збір бензин моторний, що була визначена позивачу на підставі рішення №/0 від 03.03.2005 року, була безнадійним податковим боргом і підлягала до списання в період з 11.05.2011 року по 31.05.2011 року. Таке списання на час розгляду справи відповідачем не проведено. Згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України (далі ПК України) списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Факт сплати позивачем до бюджету судового збору в розмірі 6,80 грн., підтверджується платіжним дорученням від 18.04.2011 року (а.с. 2).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог слід стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" понесені судові витрати у розмірі 3,40 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 < Текст > Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Надвірнянському районі Івано-Франківської області списати безнадійний податковий борг Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" в сумі 87181654 (вісімдесять сім мільонів сто вісімдесят одну тисячу шістсот пятьдесят чотири) гривні 98 копійок, а також пеню та штрафні санкції, нараховані на вказану суму податкового боргу.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Нафтохімік Прикарпаття" понесені судові витрати у розмірі 3 (три) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 08.11.2011 року.