Справа № 810/4982/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року 810/4982/15

приміщення суду за адресою:м. Київ, бул. ОСОБА_1, 26

час прийняття постанови : 13 год. 22 хв.

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лиска І.Г.

при секретарі - Васковець М.С.

за участю представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Васильківхлібопродукт" до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Васильківхлібопродукт" з позовом до Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 17.04.2015 року № та № .

У обґрунтування позову позивач зазначив, що у лютому - березні 2015 р. Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено у ПАТ «Васильківхлібопродукт» планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.

За результатами перевірки 01.04.2015р. складено Акт № 600/22-02/951741 про результати планової виїзної перевірки ПАТ "Васильківхлібопродукт" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. (надалі - Акт перевірки), в якому зазначено, що проведеною перевіркою було встановлено порушення податкового законодавства, а саме: - пп.14.1.36,п.14.1 ст.14, п.135.1. п.135.2, п.135.3,п.135.4 ст.135, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138,пп.139.1.9, п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України в результаті чого завищено відємне значення обєктом оподаткування податком на прибуток на загальну суму 2 482 037,00 грн. -п.187.1 ст.187, п.197.21 статті 197, п.198.3, п.198.6 статті 198, п. 201.10. ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6305565,00 грн.

Не погоджуючись з висновками перевіряючого, вказаними в Акті перевірки, позивачем 07 квітня 2015 року було подано заперечення до Акту .

14 квітня 2015 року Васильківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надала відповідь на заперечення на Акт про результати перевірки ПАТ "Васильківхлібопродукт" №3408/10/10-07- 22-02, згідно якого Васильківське ОДПІ ГУ ДФС у Київській області висновок Акту скасував частково на суму 1 172 065,00грн. відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, інші висновки залишив без змін.

Враховуючи наведене в Акті перевірки, Васильківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 17 квітня 2015 року надіслала ПАТ «Васильківхлібопродукт» податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року № НОМЕР_1 на загальну суму 9 458 347,00 грн. (із яких 6 305 565,00 грн. за основним платежем та 3 152 782,00 грн. штрафних санкцій) та податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року № НОМЕР_2, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1309972грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями у відповідності до п. 56.3. Податкового кодексу України ПАТ «Васильківхлібопродукт» розпочало процедуру адміністративного оскарження спірних податкових повідомлень-рішень та у встановлені строки подало скаргу до Головного управління Міндоходів у Київській області, відповідно до якої ПАТ «Васильківхлібопродукт» просило податкові повідомлення - рішення Васильківської ОДПІ від 17.04.2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 скасувати повністю. 7 липня 2015 року ПАТ «Васильківхлібопродукт» отримало рішення про результати розгляду скарги №1805/10/10-36-10-01-04 від 03.07.2015 року, відповідно до якого Головне управління ДФС у Київській області залишило без змін податкові повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 17.04.2015р. №,001712202, а скаргу ПАТ «Васильківхлібопродукт» від 28.04.2015 р. №144 без задоволення.

16 липня 2015 року ПАТ «Васильківхлібопродукт» подало до Державної фіскальної служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення, відповідно до якого позивач просив податкові повідомлення-рішення від 17.04.2015. № № НОМЕР_2, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1309 972,00 грн. скасувати повністю.

09 вересня 2015 року ПАТ «Васильківхлібопродукт» отримало рішення про результати розгляду скарги №18974/6/99-99-10-01-01-25 від 07.09.2015 року, відповідно до якого Державна фіскальна служби України залишила без змін податкові повідомлення-рішення Васильківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 17.04.2015р. №, № НОМЕР_2, а скаргу - без задоволення.

Позивач не може погодитися з висновками, викладеними в Акті перевірки та зазначеними податковими повідомленнями рішеннями, оскільки вони є необґрунтованими, надуманими та не відповідають вимогам закону, тому звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги і просила суд позов задовольнити. Додатково пояснила, що договори, укладені між позивачем та контрагентами є дійсними, реальними та належним чином відображі у бухгалтерському обліку позивача та первинних документах.

Відповідач позов не визнав, надав заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є правомірними та не підлягають скасуванню, тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечували, з підстав, зазначених у письмових запереченнях на позов, зазначили, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято правомірно та у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши представників сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Васильківхлібопродукт» (ідентифікаційний код: 951741) зареєстроване як юридична особа 28.08.1995 року, основним видом діяльності позивача є: Виробництво продуктів борошномельної-круп'яної промисловості .

У період з 12.02.2015 року по 25.03.2015 року Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, на підставі направлень від 12.02.2015 р. №34 №35, №36, №37, №38. №39, №73, виданих Васильківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, ОСОБА_4 - заступником начальника управління - начальником відділу перевірок платників податків, управління податкового аудиту Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області; ОСОБА_5 - завідувачем сектору планування та Інформаційного забезпечення, управління податкового аудиту Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області; ОСОБА_6 - головним державним ревізором-інспектором відділу задаткового контролю фізичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області; ОСОБА_7 - головним державним ревізором- інспектором, відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування юридичних осіб Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області; ОСОБА_8 - головним державним ревізором - інспектором сектору перевірок фінансових установ та операцій у сфері ЗЕД, Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області; ОСОБА_9 - головним державним ревізором-інспектором, відділу контролю за проведенням розрахункових операцій, управління податкового контролю та митного аудиту ГУ ДФС у Київській області, згідно із п. п. 75.1 .2 п.75.1. ст. 75, ст.77 Податковою кодексу України від 02.12.2010 та наказів Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 02.02.2015 р. №37 та від 11.03.2015 року №83, проведена документальна планова виїзна перевірка Публічного акціонерного товариства «Васильківхлібопродукт» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.

За результатами перевірки 01.04.2015р. складено Акт № 600/22-02/951741 «Про результати планової виїзної перевірки ПАТ "Васильківхлібопродукт" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.» , в якому зазначено, що проведеною перевіркою було встановлено порушення податкового законодавства, а саме: - пп.14.1.36,п.14.1 ст.14 , п.135.1. п.135.2,п.135.3,п.135.4 ст.135, пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138,пп.139.1.9,п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України в результаті чого завищено відємне значення обєктом оподаткування податком на прибуток на загальну суму 2 482 037,00 грн.; -п.187.1 ст.187, п.197.21 статті 197, п.198.3,п.198.6 статті 198,п. 201.10. ст.201 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 6305565,00 грн.

При перевірці правильності декларування позивачем власних податкових зобов'язань за наведені вище звітні періоди відповідачем прийнято до уваги відомості, отримані від інших контролюючих органів про господарську діяльність контрагентів позивача, а саме: Акт ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві «Про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «ОСОБА_10 Україна» щодо підтвердження господарських відносин із платниками за період з 01.01.2013 року по 31.03.2014 року» від 06.05.2014 року №338/26-57-22-05-10/37061053 .

Враховуючи наявну інформацію по ПП «ОСОБА_10 Україна», а також вимоги норм законодавчих актів, первинні документи, укладені між позивачем та вищенаведеним контрагентом, складені всупереч вимог діючого законодавства України , у звязку з чим не має можливості підтвердити факт здійснення господарських операцій та немає підстав для включення позивачем до складу валових витрат вартості придбаних товарів (зерна) від ПП «ОСОБА_10 Україна» та безпідставно сформовано обєкт оподаткування податком на додану вартість та сформовано від'ємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток по операціям з придбання зерна у зазначеного контрагента.

Крім того, на підставі аналізу господарських операцій позивача з ТОВ «СПП-Агро» та ТОВ «Сільгосп-Продукт», відповідач прийшов до висновку про безпідставне не відображення податкових зобовязань з податку на додану вартість на загальну суму 6043570 грн.

Внаслідок допущення позивачем вказаного правопорушення під час визначення ним об'єкту оподаткування податком на додану вартість та від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток відповідач дійшов висновку про заниження позивачем податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 6043570 грн, заниження податкового кредиту по податку на додану вартість на суму 261995 грн. та завищення витрат на суму 1309972грн.

Не погоджуючись з висновками перевіряючого, вказаними в Акті перевірки, позивачем 07 квітня 2015 року було подано відповідачу заперечення до Акту .

14 квітня 2015 року Васильківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надала відповідь на заперечення на Акт про результати перевірки ПАТ "Васильківхлібопродукт" №3408/10/10-07- 22-02, згідно якого Васильківське ОДПІ ГУ ДФС у Київській області висновок Акту скасував частково на суму 1 172 065,00грн. відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток, інші висновки залишив без змін.

Враховуючи наведене в Акті перевірки, Васильківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 17 квітня 2015 року надіслала ПАТ «Васильківхлібопродукт» податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року № НОМЕР_1 на загальну суму 9 458 347,00 грн. ( із яких 6 305 565,00 грн. за основним платежем та 3 152 782,00 грн. штрафних санкцій) та податкове повідомлення-рішення від 17.04.2015 року № НОМЕР_2, яким зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1309972грн.

Не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями ПАТ «Васильківхлібопродукт» подало скаргу до Головного управління Міндоходів у Київській області, відповідно до якої ПАТ «Васильківхлібопродукт» просило податкові повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ від 17.04.2015 року № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 скасувати повністю.

07 липня 2015 року ПАТ «Васильківхлібопродукт» отримало рішення про результати розгляду скарги №1805/10/10-36-10-01-04 від 03.07.2015 року, відповідно до якого Головне управління ДФС у Київській області залишило без змін оскаржувані податкові повідомлення-рішення Васильківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, а скаргу ПАТ «Васильківхлібопродукт» від 28.04.2015 №144 без задоволення.

16 липня 2015 року ПАТ «Васильківхлібопродукт» подало до Державної фіскальної служби України скаргу на податкові повідомлення-рішення, відповідно до якого позивач просив податкові повідомлення-рішення від 17.04.2015. скасувати повністю.

09 вересня 2015 року ПАТ «Васильківхлібопродукт» отримало рішення про результати розгляду скарги №18974/6/99-99-10-01-01-25 від 07.09.2015 року, відповідно до якого Державна фіскальна служби України залишила без змін податкові повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 17.04.2015р. №, № НОМЕР_2, а скаргу - без задоволення.

Позивач зазначає, що твердження контролюючого органу стосовно вчинення позивачем податкового правопорушення є помилковими, оскільки визначення ним сум податкового кредиту, податкових зобов'язань з податку на додану вартість, валових витрат та від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток здійснено у відповідності до вимог податкового законодавства, господарські операції з контрагентами належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності.

Оскільки висновки контролюючого органу про відсутність у позивача права на формування податкового кредиту, податкових зобов'язань з податку на додану вартість та витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, за наслідками вчинення господарської операцій з ПП «ОСОБА_10 Україна», ТОВ «СільгоспПродукт», ТОВ «СПП-Агро» ґрунтуються на твердженнях про безтоварність господарських операції позивача ПП «ОСОБА_10 Україна», позивачем, з метою спростування таких доводів, подано суду відомості стосовно формування витрат податкового кредиту та податкових зобов'язань за звітні періоди, що підлягали перевірці, первинні фінансово-господарські документи, що підтверджують виконання правочинів та зв'язок між фактом придбання позивачем послуг із його господарською діяльністю.

Досліджуючи інформацію, що викладена в акті перевірки, та документи, подані позивачем, судом встановлено наступне.

ПАТ «Васильківхлібопродукт» є підприємством, метою діяльності якого, згідно Статуту Товариства, є насичення ринку України борошном, комбікормами, сільськогосподарською продукцією та продовольчими товарами високої якості.

Так, ПАТ «Васильківхлібопродукт» для здійснення своєї господарської діяльності, володів виробничим комплексом, підтвердженням чого є Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2238235 від 10.04.2013р., складовими частинами якого є склад безтарного зберігання борошна, склад силосного типу, вагова, ТП та зварювальних цех, гараж для тепловоза, млин, приміщення елеватора, склад, зерно сушка, тощо.

Так, відповідно до Сертифікату відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки №5359 від 07.08.2012 року, виданого Державною інспекцією сільського господарства України, ПАТ «Васильківхлібопродукт» мав можливість зберігати зерно і продукти його переробки на зерновому складі у розмірі 25 300 тонн.

Для здійснення своєї господарської діяльності, а саме виготовлення борошна, позивачем укладено з ПП «ОСОБА_10 Україна», Договір № 5/06/пш купівлі-продажу зерна від 05 червня 2013 року, відповідно до якого останній у червні-липні 2013 року здійснив поставку зерна пшениці у розмірі 660,49 т. придбаного у сільськогосподарських підприємств-виробників, підтвердженням чого є: товарно-транспортні накладні (серії ААК№866797 від 12.06.2013р., серії ААК №866798 від 12.06.2013р., серії ААК №866796 від 11.06.2013р., серії 12ААВ №866929 від 12.06.2013р., серії 12ААВ №866927 від 12.06.2013р., серії 12ААВ №866930 від 12.06.2013р., серії 12ААВ №866931 від 12.06.2013р., серії 12ААВ №866978 від 12.06.2013р., серії 12ААВ №866977 від 12.06.2013р., серії 12ААВ №866952 від 12.06.2013p., серії 12ААВ №866951від 12.06.2013р., серії 12ААВ №866953 від 12.06.2013р., серії 12ААВ №866928 від 13.06.2013р., серії 12ААВ №866954 від 14.06.2013р., серії 12ААВ №866955 від 14.06.2013р., серії 12ААВ №866956 від 14.06.2013р., серії 12ААВ №866949 від 02.07.2013р.; видаткові накладні (№РН -02071 від 02.07.2013р., №РН -12062 від 12.06.2013р., №РН -13062 від 13.06.2013р., №РН-15061 від 15.06.2013р.); журнал реєстрації лабораторних аналізів середньодобових проб при прийманні зерна з 03.09.2013 року по 27.12.2013р.

Так, судом встановлено , що ПАТ «Васильківхлібопродукт» протягом червня - жовтня 2013 року здійснив оплату за поставку відповідного товару, підтвердженням чого є: банківська виписка від 14.06.2013р. на суму 300 000,00 грн., банківська виписка від 18.06.2013р. на суму 120 000,00 грн., банківська виписка від 19.06.2013р. на суму 50 000,00 грн., банківська виписка від 20.06.2013р. на суму 70 000,00 грн. банківська виписка від 21.06.2013р. на суму 90 000,00 грн., банківська виписка від 26.06.2013р. на суму 100 000,00 грн., банківська виписка від 27.06.2013р. на суму 70 000,00 грн., банківська виписка від 02.07.2013р. на суму 100 000,00 грн., банківська виписка від 08.07,2013р. на суму 50 000,00 грн., банківська виписка від 17.07.2013р. на суму 30 000,00 грн., банківська виписка від 18.07.2013р. на суму 50 000,00 грн., банківська виписка від 11.07.2013р. на суму 50 000,00 грн., банківська виписка від 22.07.2013р. на суму 50 000,00 грн., банківська виписка від 25.07.2013р. на суму 70 000,00 грн., банківська виписка від 29.07.2013р. на суму 30 000,00 грн., банківська виписка від 30.07.2013р. на суму 30 000,00 грн., банківська виписка від 05.08.2013р. на суму 30 000,00 грн., банківська виписка від 06.08.2013р. на суму 30 000,00 грн., банківська виписка від 02.09.2013р. на суму 20 000,00 грн., банківська виписка від 03.09.2013р. на суму 30 000,00 грн., банківська виписка від 04.09.2013р. на суму 30 000,00 грн., банківська виписка від 10,09.2013р. на суму 50 000,00 грн., банківська виписка від 30.09.2013р. на суму 30 000,00 грн. ,банківська виписка від 01.10.2013р. на суму 10 000,00 грн., банківська виписка від 02.10.2013р. на суму 10 000,00 грн., банківська виписка від 11.10.2013р. на суму 50 000,00 грн., банківська виписка від 21.10.2013р. на суму 21 966,20 грн.

ПП «ОСОБА_10 Україна» відповідно до п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу на підставі першої події, а саме відвантаження товарів, виписав податкові накладні (№ 13062 від 13.06.2013р., № 12062 від 12.06.2013р., № 15061 від 15.06.2013р., № 2071 від 02.07.2013р.) на загальну суму 261 994,36 грн. податку на додану вартість, а також здійснив реєстрацію відповідних податкових накладних підтвердженням чого є квитанції надіслані податковими органами (реєстраційні номера №, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5).

Так, ПАТ «Васильківхлібопродукт» отримав оригінали податкових накладних у вересні 2013 року, і відповідно до п. 198.6. ст.198 Податкового кодексу України включив суми податку на додану вартість до податкового кредиту в вересні 2013 року, підтвердженням чого є податкова декларація з податку на додану вартість за вересень 2013 року разом з додатками та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2013 року.

Також, по операціям з постачання зерна з ПП «ОСОБА_10 Україна» сформовано витрати в сумі 1309972 грн.

В Акті перевірки податкові органи зазначили, що ПАТ «Васильківхлібопродукт» завищило податковий кредит в розмірі 261 995 грн., у тому числі за червень 2013 року - 248 290 грн. та за липень 2013 року на суму 13 705 грн.

Відповідні твердження не відповідають дійсності, так як позивач відповідну суму податку на додану вартість до податкового кредиту включив у вересні 2013 року, підтвердженням чого є реєстр виданих та отриманих податкових накладних за вересень 2013 р. та податкова декларація з податку на додану вартість разом з додатками за вересень 2013 року.

Наявні в матеріалах справи видаткові й податкові накладні, розрахункові (платіжні) документи, в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в ОСОБА_1» № 996-XIV є первинними документами, та мають всі необхідні встановлені законом обовязкові реквізити. Докази того, що вказані накладні, розрахункові (платіжні) документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними відсутні.

Отже, судом встановлено, що ПАТ «Васильківхлібопродукт» придбав відповідний товар (зерно) у ПП «ОСОБА_10 Україна» з метою використання у його у своїй господарській діяльності, а саме для виготовлення на своєму млину борошна з метою його подальшої реалізації і наявність всіх первинних документів, свідчить про реальність господарської операції , що і є підставою для формування податкового обліку платника податку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів з 1 січня 2011 року регулюються Податковим кодексом України.

Так, Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в ОСОБА_1, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього Кодексу, податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

В силу приписів підпунктів 9.1.1, 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 та підпунктів 14.1.165, 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на прибуток підприємств та податок на додану вартість належать до загальнодержавних податків, які нараховуються та сплачуються відповідно до норм розділів ІІІ та V цього Кодексу.

Згідно з приписами підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 розділу ІІІ Податкового кодексу України, платниками податку з числа резидентів є суб'єкти господарювання-юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами.

Об'єктом оподаткування цим податком є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу (підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України).

При цьому, витратами в силу приписів підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України вважається сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

У свою чергу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).

Таким чином, понесені підприємством витрати, у разі їх відображення у належним чином оформлених первинних (розрахункових, платіжних та інших) документах, можуть бути віднесені до витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств для зменшення його валового доходу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 розділу V Податкового кодексу України, для цілей оподаткування податком на додану вартість платником податку є будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V цього Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При цьому, згідно з приписами підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.3 статті 202 Податкового кодексу України).

Згідно з приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 цього Кодексу встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Абзацом 2 пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних платниками податку на додану вартість-продавцями в Єдиному реєстрі податкових накладних запроваджується з 1 січня 2012 року для платників цього податку, у яких сума податку на додану вартість в одній податковій накладній становить більше 10 тисяч гривень (пункт 11 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України).

Слід також зазначити, що в силу приписів пункту 1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.01.2014 № 10 (який набрав чинності з 01.03.2014 та діяв до 01.12.2014), податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.

Цим же пунктом передбачено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, тобто, у даному випадку юридична особа, що отримала свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість та/або інформацію про яку внесено до реєстру платників податку на додану вартість.

Аналогічні положення містяться також у пункті 1 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 (який набрав чинності з 01.12.2014).

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: 1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); 2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; 3) наявності причинно-наслідкового звязку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; 4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; 5) наявності у покупця належним чином оформленої податкової накладної.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, факт реальності виконання господарських договору, укладеного позивачем з ПП «ОСОБА_10 Україна» підтверджується документально, господарські операції належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності; складені сторонами правочинів первинні документи містять повну інформацію про товари, їх кількісне та вартісне вираження; право на формування податкового кредиту підтверджується податковими накладними; обмеження, визначені статтею 139 та пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що не дають позивачу права на формування витрат для зменшення його валового доходу в цілях оподаткування податком на прибуток підприємств та включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відсутні.

У період виконання ПП «ОСОБА_10 Україна» господарських зобов'язань перед позивачем вказана юридична особи була зареєстрована у встановленому законом порядку платником податку на додану вартість.

У свою чергу, з урахуванням видів діяльності позивача за КВЕД , досліджені судом первинні документи фінансового та податкового обліку позивача у сукупності свідчать про використання позивачем отриманого від ПП «ОСОБА_10 Україна» зерна у своїй господарській діяльності, що у свою чергу підтверджує реальність виконання наведених вище операцій.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наявність у контролюючого органу під час перевірки платника податків певної інформації про господарську діяльність його контрагента, одержана від інших територіальних органів доходів і зборів чи з інформаційних систем державної фіскальної служби, що не оформлена рішенням суб'єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не слугує беззаперечним доказом невиконання сторонами правочину власних господарських зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг).

Водночас, під час судового розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем в дійсності факт отримання позивачем від ПП «ОСОБА_10 Україна» зерна та його використання у господарській діяльності не перевірявся, безпосередньо аналіз поданих фінансово-господарських документів не здійснювався, а в акті лише відтворено отриману від іншого органу доходів і зборів податкову інформацію стосовно господарської діяльності , що ґрунтується на суб'єктивних думках та припущеннях посадових осіб контролюючого органу.

Суд також зважає на приписи статті 62 Конституції України, відповідно до яких вина особи у вчиненні злочину повинна бути підтверджена обвинувальним вироком суду.

На момент розгляду справи обвинувальний вирок, який би зафіксував вину посадових осіб ПП «ОСОБА_10 Україна» або позивача відсутній , тому висновки судово-почеркознавчої експертизи від 30.04.2014 року №613, яка булла проведена у кримінальному провадження №000091 від 02.07.2013 року не береться судом до уваги.

Також, судом встановлено, що на підставі аналізу господарських операцій позивача з ТОВ «СПП-Агро» та ТОВ «Сільгосп-Продукт» , відповідач прийшов до висновку про безпідставне не відображення податкових зобовязань з податку на додану вартість на загальну суму 6043570 грн., що стало, також, підставою для прийняття податкового повідомлення рішення № від 17.04.2015 року.

Судом встановлено, що для здійснення своєї господарської діяльності, а саме для одержання прибутку, ПАТ «Васильківхлібопродукт» уклав зі своїми контрагентами наступні договори:

Договір №СПП 16/11-4 купівлі-продажу товарів від 16.11.2012 року ( Додаткова угода від 13.12.2012р., Додаткова угода №1 від 31.01.2013р., Додаткова угода №2 від 16.08.2013р.)відповідно до якого ПАТ «Васильківхлібопродукт» на умовах попередньої оплати зобовязався здійснити поставку зерна пшениці ТОВ «СПП-Агро» у розмірі 16 920,548 м/т на загальну суму 35 533 150,00 грн. без ПДВ;

Договір №22/10-1П купівлі-продажу товарів від 22.10.2012 року ( Додаткова угода №1 від 03.12.2012р., Додаткова угода №2 від 21.02.2013р., Додаткова угода №3 від 09.07.2013р.)відповідно до якого ПАТ «Васильківхлібопродукт» на умовах попередньої оплати зобовязався здійснити поставку зерна пшениці ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ» у розмірі 3 809,375 м/т на загальну суму 7 314 000,00 грн. без ПДВ.

Договір №СХП 14/01-1 купівлі-продажу товарів від 14.01.2013року ( Додаткова угода №1 від 21.01.2013р., Додаткова угода №2 від 15.08.2013р.), відповідно до якого ПАТ «Васильківхлібопродукт» на умовах попередньої оплати зобовязався здійснити поставку зерна пшениці ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ» у розмірі 5000 м/т на загальну суму 10 000 000,00 грн. без ПДВ.

На виконання умов договору ТОВ «Сільгосп-продукт», ТОВ «СПП-Агро» здійснило попередню оплату за товар, який входив до товарної позиції 1001УКТ ЗЕД, який був придбаний не у сільськогосподарського товаровиробника. Протягом певного періоду, контрагенти перерахували відповідні кошти на поточний рахунок позивача.

За приписами підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Статтею 655 та частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 ПКУ, датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно пункту 15 1 підрозділу 2 розділу XX Податкового Кодексу, тимчасово до 31 грудня 2013 включно від оподаткування податком на додану вартість звільняються операції з постачання на митній території України зернових культур товарних позицій 1001 - 1008 згідно з УКТ ЗЕД та технічних культур товарних позицій 1205 і 1206 00 згідно з УКТ ЗЕД, крім першого постачання таких зернових та технічних культур сільськогосподарськими підприємствами - виробниками та підприємствами, які безпосередньо придбали такі зернові та технічні культури у сільськогосподарських підприємств - виробників, а також крім постачання таких зернових та технічних культур Аграрним фондом у разі їх придбання з податком на додану вартість.

Зміст перелічених правових норм свідчить про те, що у випадку продажу зернових культур товарних позицій 1001 - 1008, в тому числі продукції, яка буде створена у майбутньому, платник податків має право виписувати податкові накладні без ПДВ по даті, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається або відвантаження товару, або зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку

Тобто, вищезазначена норма не містять будь-яких, відмінних від загальних положень щодо визначення дати виникнення податкових зобовязань при постачання зернових культур товарних позицій 1001 - 1008, у тому числі не повязує право реалізовувати відповідні товари без ПДВ, які будуть відвантажені у майбутньому , із фактичним здійсненням їх відвантаження.

Тобто термін «постачання» не можна ототожнювати із їх відвантаженням. Відповідної позиції підтримується Вищий адміністративний суд України в своїй Ухвалі № КУ800/15742/14 від 16.06.2014р., де зазначено, що визначення «поставлених товарів/послуг» не можна ототожнювати із їх відвантаженням.

Для виконання поставки за вищезазначеними Договорами, ПАТ «Васильківхлібопродукт» уклав зі своїм контрагентом ПАТ «Рокитнянський комбінат хлібопродуктів» договір №06/11-12 купівлі-продажу товарів від 06 листопада 2012 року, відповідно до якого останній зобовязався здійснити поставку зерна пшениці ПАТ «Васильківхлібопродукт» у розмірі 38 888,89 м/т, яке в майбутньому повинно було бути поставлене ТОВ «Сільгосп-продукт», ТОВ «СПП-Агро» та іншим контрагентам.

Але, в серпні ПАТ «Рокитнянський комбінат хлібопродуктів» повідомив позивача про неможливість здійснити поставку через невиконання зобовязань їхніми контрагентами.

Враховуючи те, що ПАТ «Васильківхлібопродукт» не мав іншої можливості виконати умову договорів, останній повідомив ТОВ «Сільгосп-продукт», ТОВ «СПП-Агро» про розірвання договору і уклав додаткові угоди про розірвання Договору.

Протягом 2013 року, ПАТ «Васильківхлібопродукт» повернув всі грошові кошти ТОВ «Сільгосп- продукт» за Договором №22/10-1П купівлі-продажу товарів від 22.10.2012 року та Договором №СХП 14/01-1 купівлі-продажу товарів від 14,01.2013року, підтвердженням чого є відповідні банківські виписки, копії яких містяться в матеріалах справи, а ТОВ «СПП-АГРО» попередня оплат за Договором №СПП 16/11-4 купівлі-продажу товарів від 16.11.2012 року була повернута в 2014-2015 році.

Враховуючи вищевикладене, так як зерно пшениці, що є предметом договорів, входить до товарної позиції 1001 УКТ ЗЕД та повинне було бути придбане не у сільськогосподарського товаровиробника, а відповідно, ПАТ «Васильківхлібопродукт» зобовязалося поставити зерно пшениці ТОВ «СПП-Агро» та ТОВ «СІЛЬГОСП-ПРОДУКТ» без ПДВ, тому податкові накладні, в яких було зазначено «Без ПДВ», на передоплату по договорам було виписано у відповідності із податковим законодавством.

Отже, відповідні господарські операції були здійснені з метою отримання прибутку ПАТ «Васильківхлібопродукт», підтвердженням чого є наявність первинних документів, і розірвання договору (відсутність поставки) не є підставою для неправомірних висновків працівників Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо заниження податкових зобовязань з податку на додану вартість у сумі 6 043 570,00 грн., так як датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг є дата зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню.

Суд зазначає, що в Акті перевірки на підставі якого було винесено протиправне податкове повідомлення-рішення №, не містить жодного пояснення та обґрунтування виявленого порушення, лише посилання на п. 197.21 ст. 197 Податкового кодексу України, дія якого не поширюються на період, що був охоплений перевіркою.

Головне управління ДФС у Київській області в Рішенні про результати розгляду скарги вказує на порушення п. 187.1 ст. 187 ПК України , саме у відповідності із приписом якої позивачем виписано податкову накладну «без ПДВ» за першою подією - датою зарахування коштів від покупця на банківський рахунок платника податку; та п. 197.21 ст. 197 Податкового кодексу України, який було введено в дію лише 19 грудня 2013 року. Тобто, Акт перевірки, повідомлення-рішення, а також Рішення про результати розгляду скарги не містять чіткого та обґрунтованого посилання на норму податкового законодавства, що була порушена позивачем при визначенні суми податку на додану вартість.

Також, при вирішенні даної справи суд виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин в економічній сфері. У зв'язку із цим презюмується, що дії платника податків, які мають своїм результатом одержання певної податкової вигоди у спосіб повернення (заліку) або відшкодування податку з бюджету, є економічно виправданими, якщо таким платником податків під час декларування власних податкових зобов`язань перед бюджетом дотримано вимоги податкового законодавства України.

Суд також звертає увагу на те, що обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Так, позивач, в силу покладеного на нього обов'язку сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, визначені податковим законодавством, вступає у відповідні податкові правовідносини з державою та не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на органи державної фіскальної служби, а отже не володіє інформацією відносно виконання контрагентом власних податкових зобов'язань перед бюджетом, та, як наслідок, не може зазнавати негативних наслідків у зв'язку з протиправними діяннями інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що твердження контролюючого органу про відсутність факту реальності господарських операцій позивача з ПП «ОСОБА_10 Україна» були спростовані, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентами ПП «ОСОБА_10 Україна», ТОВ «СільгоспПродукт», ТОВ «СПП-Агро» у ході господарської операції, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму задекларованих позивачем витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, податкового кредиту та податкових зобов'язань з податку на додану вартість , суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 17.04.2015 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Васильківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби від 17.04.2015 року № та №.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Васильківхлібопродукт" сплачений ним судовий збір у сумі 161524 (сто шістдесят одна тисяча п'ятсот двадцять чотири) грн. 80 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 19 листопада 2015 р.