Справа № 522/13031/15-а
Суддя: Шенцева О. П.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження номер 2-а/522/500/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання дій неправомірними щодо відмови у прийнятті документів для приватизації кімнат, а також зобов'язати відповідачів вчинити дії щодо прийняття документів для приватизації кімнат, а також зобов'язати видати свідоцтво

В судовому засіданні представник позивача просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідачів в судові засідання не з'явились, представник Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» надав до суду свої письмові заперечення, відповідно до яких у задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав:

Звертаючись до суду з даним позовом до КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, позивач посилався на те, що спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «СтальканатСілтур» від 20.12.1989 року йому були виділені кімнати загальною площею 32,0 кв.м. за №№ 211, 212 в гуртожитку по АДРЕСА_1 для постійного проживання, на підставі ордеру №9 від 20.12.1989 року. За кошти сім'ї був зроблений ремонт в цих кімнатах, після чого позивач з родиною вселилися до них. На надану житлову площу був відкритий особистий рахунок. За користування комунальними послугами позивач сплачує кошти як за проживання в квартирі державного житлового фонду, були укладені договори на надання комунальних послуг.

Позивач посилався на те, що він, у відповідності до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Положення про порядок передачі квартир, будинків, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, має право на приватизацію кімнат №№ 211, 212 в гуртожитку по АДРЕСА_1.

Згідно Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, можуть реалізувати конституційне право на житло або шляхом приватизації житла у гуртожитку (у випадках, передбачених цим Законом), або шляхом отримання соціального житла (відповідно до цього Закону та Закону України "Про житловий фонд соціального призначення"), або шляхом самостійного (на власний розсуд, за власні чи залучені кошти) вирішення свого (своєї сім'ї) житлового питання (відповідно до цивільного законодавства України).

Статтею 4 зазначеного Закону передбачено реалізацію мешканцями гуртожитку права на житло шляхом приватизації житлових приміщень у гуртожитках. Так, громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону.

Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади.

Статтею 18 Закону визначено повноваження органів місцевого самоврядування щодо приватизації житла у гуртожитках:

Органи місцевого самоврядування у житловій сфері щодо приватизації громадянами житла у гуртожитках, зокрема, 1) приймають рішення про прийняття у власність відповідної територіальної громади гуртожитків (майнових комплексів) відповідно до цього Закону; 2) приймають рішення про надання відповідним житловим комплексам статусу "гуртожиток" і одночасно про надання дозволу на приватизацію жилих і нежилих приміщень таких гуртожитків відповідно до цього Закону.

В свою чергу, порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначається Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 року № 109/17404).

П. 13 Положення передбачено, що приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

П. 16 Положення встановлено, що передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитках, кімнату в комунальній квартирі, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Згідно п. 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

В свою чергу, п. 18 Положення (чинного на час звернення позивача до суду) було передбачено, що громадянином до органу приватизації подаються: - оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; - довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); - документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; - копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; - заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Прийняті документи реєструються органом приватизації в окремому журналі.

При цьому, відповідно до п. 21 Положення орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує проект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках. Додатком до розпорядження органу приватизації (рішення органу місцевого самоврядування) затверджується розрахунок вартості надлишкової загальної площі квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі, що приватизується.

На підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації готує та/або замовляє в бюро технічної інвентаризації технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на домоволодіння і свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Зазначеними нормативно-правовими актами передбачено право громадян на приватизацію житла у гуртожитку у випадках, передбачених Законом, однак, при цьому, для реалізації цього права громадянину необхідно вчинити певні дії, передбачені законодавством, зокрема, подати відповідну заяву до компетентного органу та надати визначений законодавством пакет документів.

З листа КП «Міське агентство з приватизації житла» Одеської міської ради від 14.09.2015 року, направленого на адресу суду першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_1 не подавав до органу приватизації документи необхідні для приватизації кімнат у гуртожитку.

Суд звертає увагу на те, що згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Ч. 2 ст. 2 КАС України закріплено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Слід зазначити, що згідно ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ч. 2 ст. 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція суддів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Вказаний принцип також закріплений в частині першій статті 6 КАС України, який визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Виходячи із положень статті 17 КАС України предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства є рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Із наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. В свою чергу неодмінними елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Виходячи з наведеного, до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. При цьому, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Отже, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

В даному випадку, позивач не навів жодного факту та не надав жодного доказу, який би свідчив про те, що рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів порушуються його права та законні інтереси.

На підставі наведеного суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 17, 86, 158-163, 167 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії - відмовити.

Постанову може бути оскаржено до Одеського адміністративного апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя

04.11.2015