Справа № 818/3548/15
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 р. Справа №818/3548/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кунець О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №818/3548/15

за позовом Приватного підприємства "Грат"

до Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Грат» (далі по тексту - позивач, ПП «Грат») звернулось з адміністративним позовом до Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, Роменська ОДПІ), в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Роменської ОДПІ від 29.09.2015р. № про донарахування податку на прибуток приватних підприємств в сумі 26970грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 13485 грн.;

- визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Роменської ОДПІ від 29.09.2015р. № про донарахування податку на додану вартість в сумі 29967 грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 14983,50 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на помилкових судженнях суб'єкта владних повноважень, що викладені в акті перевірки, а відтак, суперечать ч. 3 ст. 2 КАС України, оскільки за відсутності визначених законом підстав покладають на платника податків додатковий обов'язок по оплаті грошового зобов'язання на користь Державного бюджету України.

Так, за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, згідно акту №332/18-13-22-01/32079396 від 15.09.2015р. Роменська ОДПІ дійшла висновку про порушення позивачем п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.14.1.27 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток в 2014 році на суму 26970 грн. та п. 198.2, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податку на додану вартість на загальну суму 29966,69 грн., в т.ч. в червні 2014 року в сумі 29966,69 грн. На підставі висновків акту перевірки, відповідачем 29 вересня 2015 року було прийнято податкові повідомлення-рішення № про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 44950,50 грн. та № про збільшення суми грошового зобовязання по податку на прибуток приватних підприємств, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 40455,00 грн.

На переконання позивача, висновки Роменської ОДПІ про порушення податкового законодавства, викладені в акті перевірки, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки господарські операції з ТОВ «Трансстандарт-2002» є реальними, товари фактично отримані, що підтверджується первинними документами бухгалтерського обліку, а саме: договорами, видатковими та податковими накладними, документами про оплату та ін.

Враховуючи наявність всіх необхідних первинних документів, позивач вважає, що Приватне підприємство "Грат" має право на відображення указаних господарських операцій у податковому обліку, зокрема формувати податковий кредит при визначенні обєкта оподаткування податком на додану вартість.

З вищевикладених підстав, представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову з урахуванням обставин, викладених в письмових запереченнях (а.с.72-73).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову Приватного підприємства "Грат", виходячи з наступного:

Судом встановлено, що на підставі наказу «Про проведення позапланової невиїзної перевірки» від 28.08.2015 року №439 та Постанови про призначення перевірки від 24.06.2015 року, головним державним податковим ревізором-інспектором ОСОБА_4 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного підприємства "Грат" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки був складений акт №332/18-13-22-01/32079396 від 15.09.2015р. (а.с.14-26), згідно якого Роменська ОДПІ дійшла висновку що господарська операція по придбанню у червні 2014 року позивачем мазуту паливного у ТОВ "Трансстандарт-2002" проведена з порушенням податкового законодавства, а тому відповідачем вважає, що позивачем порушено п.п.138.1 п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.п.14.1.27 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на прибуток в 2014 році на суму 26970 грн. та п. 198.2, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого завищено суму податку на додану вартість на загальну суму 29966,69 грн., в т.ч. в червні 2014 року в сумі 29966,69 грн.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем 29 вересня 2015 року було прийнято :

- податкове повідомлення-рішення № (а.с.13) про збільшення суми грошового зобовязання по податку на додану вартість, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 44950,50 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 29967 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 14983,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № (а.с.12) про збільшення суми грошового зобовязання по податку на прибуток приватних підприємств, з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій, в розмірі 40455,00 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 26970 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 13485 грн.

Правовою підставою для визначення податкових зобовязань та прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень є висновки податкового органу про те, що придбання товарів ПП «Грат» у ТОВ «Трансстандарт-2002» за червень 2014р. неможливо підтвердити, так як первинні документи надані ТОВ «Трансстандарт-2002» (контрагент) є такими, що не підтверджують факт придбання та здійснення транспортування ТМЦ. Крім цього, відповідач посилається на відсутність Актів приймання продукції (нафтопродуктів) за якість №14-НК, журналу реєстрації проб за формою №3-НК, протоколу випробувань мазуту паливного, Сертифікату якості мазуту паливного, а також відповідач зазначає про те, що ТТН на відпуск нафтопродуктів (нафти), які видані ТОВ "Трансстандарт-2002" не містять інформації про номер резервуара, об'єм нафтопродукту (нафти), густину нафтопродукту та температуру. З урахуванням зазначених обставин, відповідач бере під сумнів реальність здійснення господарської операції по придбанню ТМЦ позивачем у контрагента - ТОВ "Трансстандарт -2002".

Суд не погоджується з указаними доводами відповідача, з огляду на наступне:

Порядок оподаткування податком на додану вартість та підстави формування податкового кредиту визначається Податковим кодексом України.

Так, податковим кредитом, згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням чи виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку або придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями та іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, виходячи із системного аналізу вказаних норм, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість, має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Виникнення у платника податку права на податковий кредит не ставиться у залежність від дотримання вимог податкового законодавства і сплатою податку до бюджету іншими субєктами господарювання. Зокрема, платник податку не може нести відповідальність за неподання контрагентом обовязкових звітів про свою господарську діяльність, а також за інші порушення законодавства.

Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту для цілей оподаткування податком на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, для підтвердження даних податкового обліку платника податку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією, згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Також, вказана вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов'язкова ознака господарської операції, кореспондується і з нормами Податкового кодексу України. При цьому, сама собою відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивачем 16.06.2014 року з ТОВ «Трансстандарт-2002» укладено договір поставки №0000031-НП (а.с.40-41)

Відповідно до умов зазначеного Договору ТОВ "Трансстандарт-2002" (Постачальник) зобов"язується на замовленя ПП "Грант" (Покупець) поставляти та передавати у власність Покупця нафтопродукти.

На підтвердження факту поставки товару від ТОВ «Трансстандарт-2002» позивачем було надано копії відповідного договору, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (а.с.35-36). Факт оплати вказаних послуг підтверджується відповідними банківськими виписками. На суму виконаної поставки (179800,12 грн. в т.ч. ПДВ 29966.69 грн.) ТОВ «Трансстандарт -2002» була виписана податкова накладна (а.с.37) .

В подальшому, позивачем придбаний мазут було реалізовано на ТОВ "ДВ ОІЛ ГРУП" відповідно до Договору поставки №4 від 21.04.2014р. Внаслідок реалізації придбаного товару позивачем було отримано прибуток у сумі 19013,24 грн. та задекларовано податкові зобов'язання по ПДВ на суму 3803,64грн. (копії відповідних первинних документів у справі).

Враховуючи наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського обліку, суд дійцшов висновку, що позивачем підтверджено реальність здійснення господарської операції з поставки мазуту між ПП «Грат» і ТОВ «Трансстандарт-2002». Дана господарська операція зумовлена настанням правових наслідків та підтверджена належним чином складеними первинними документами. Тобто, позивачем підтверджено його право на відображення цих господарських операцій у податковому обліку при визначенні обєкту оподаткування податком на додану вартість, зокрема формування податкового кредиту.

Посилання відповідача порушення позивачем ОСОБА_5 з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах, організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання споживчої політики від 04.07.2007р. №271/121 суд вважає безпідставним, оскільки дана ОСОБА_5 є обов'язковою для всіх підприємств, установ, організацій, які займаються зберіганням, транспортуванням та відпуском нафти та нафтопродуктів. Проте, позивачем здійснюється лише торгівля окремими видами нафтопродуктів, а тому висновки відповідача щодо відсутності у позивача ОСОБА_6 приймання продукції (нафтопродуктів) за якістю №14-НК та журналів реєстрації проб за формою №3-НК не може бути доказом безтоварності операцій по придбанню нафтопродуктів позивачем.

Крім цього, суд вважає за доцільне зазначити, що обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Таким чином, нарахування позивачем податкового зобов`язання та визначення ним сум податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової процедури його контрагентом, а також іншими юридичними особами за ланцюгом постачання.

Стаття 67 Конституції України визначає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки та збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні засновується на принципах, у відповідності з якими ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Позивач не наділений правом встановлювати ознаки фіктивності операцій своїх контрагентів з іншими контрагентами, не може нести відповідальність за їх дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до п. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході судового розгляду відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів належним чином правомірність прийнятого ним рішення.

Таким чином, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Роменської ОДПІ від 29.09.2015 року № та № не відповідають вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підлягають скасуванню. Відповідно, адміністративний позов ПП "Грат" підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Грат" до Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 29.09.2015 року № про донарахування податку на прибуток приватних підприємств в сумі 26970 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 13485 грн.

Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Роменської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області від 29.09.2015 року № про донарахування податку на додану вартість в сумі 29967 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 14983,50 грн.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис) О.М. Кунець

З оригіналом згідно

Суддя О.М. Кунець

Повний текст постанови виготовлено 23.11.2015 року.