Справа № 442/5221/15-а
Суддя: Івасівка А. П.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/5221/15-а
Провадження № 2-а/442/167/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Нестір А.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, про визнання протиправним та часткове скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати частково протиправним та скасувати рішення сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради №1411, від 29 жовтня 2014 року «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а саме пункти 2 та 2.12. рішення у частині затвердження матеріалів з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність громадянам для ведення садівництва, а саме ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Львів, земельну ділянку площею 651 кв.м., на вулиці Завіжній, між будинками №23 і №25, кадастровий №:01:043:0175, для ведення садівництва.

В обґрунтування позову покликається на те, що 28 грудня 2011р. ним, ОСОБА_1, подано до ОСОБА_2 міської ради Львівської області заяву про приватизацію вільної (незайнятої) земельної ділянки, що розміщена по вул. Завіжна між будинками №23 та №25 у місті Дрогобичі Львівської області площею 651кв. метр для ведення садівництва. За наслідками розгляду цієї заяви про приватизацію земельної ділянки, він просив відповідача прийняти рішення чергового засідання сесії ОСОБА_2 міської ради про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв. метр для ведення садівництва, яка знаходиться у місті Дрогобичі по вулиці Завіжна між будинками №23 та №25. До згаданої заяви ним було додано необхідні графічні матеріали, на яких зображено місце розташування цієї земельної ділянки, як це і передбачено відповідними положеннями ст. 118 ЗК України. Так як жодної відповіді на вказану заяву ним не отримано, 26 серпня 2014р. за вхідним №07/С-2274 ним подано до ОСОБА_2 міської ради Львівської області чергову заяву (клопотання) від 22 серпня 2014р. «щодо стану розгляду заяви про приватизацію земельної ділянки від 28 грудня 2011р. та про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на цю земельну ділянку як вільну земельну ділянку комунальної власності міста Дрогобича». Згідно цієї заяви він повторно просив ОСОБА_2 міську раду Львівської області невідкладно (на черговому засіданні сесії міської ради) розглянути у спосіб, передбачений ч. 6 та 7 ст.118 ЗК України, нерозглянуту до цього часу його заяву. Не отримавши у черговий раз у передбачений законом місячний строк від відповідача жодної відповіді щодо стану розгляду його вищенаведеної заяви від 22 серпня 2014р., 20 жовтня 2014р. ним повторно подано до ОСОБА_2 міської ради заяву щодо стану розгляду заяв (клопотань) від 22 серпня 2014р. та від 28 грудня2011р.. Проте, жодних належних відповідей чи прийнятих рішень він не отримав. Однак, у кінці листопада 2014р. ним виявлено у своїй поштовій скринці простий поштовий конверт із ОСОБА_2 міської ради, у якому містився витяг із рішення чергової сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради за №1418 від 07 листопада 2014р. «Про відмову у передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Згідно цього витягу йому стало відомо, що пунктом 2.2 згаданого рішення відповідача від 07 листопада 2014р. за №1418 йому відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651кв., яка знаходиться у місті Дрогобичі на вулиці Завіжній, 23-25 для ведення садівництва. Таке рішення, він оскаржив у судовому порядку. Так, Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області постановлено судове рішення (постанову) від 27 січня 2015р. в адміністративній справі №442/86/15-а (провадження №2-а/442/37/2015), згідно якої задоволено позовні вимоги у повному обсязі, а саме: визнано протиправним та скасовано пункт 2.2 рішення чергової сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради Львівської області №1418 від 07 листопада 2014р. «Про відмову в передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; зобовязано ОСОБА_2 міську раду Львівської області повторно виключно у строк та спосіб, передбачений відповідним законом, розглянути на черговому засіданні сесії ОСОБА_2 міської ради заяву (клопотання) ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651кв. метр, яка знаходиться у місті Дрогобичі на вулиці Завіжній, 23-25 для ведення садівництва; а також визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 міської ради Львівської області щодо зволікання у розгляді у передбачений законом строк та спосіб заяв (клопотань) ОСОБА_1 від 28 грудня 2011р., від 11 квітня 2013р., від 22 серпня 2014р. та від 20 жовтня 2014р., адресованих до ОСОБА_2 міської ради з приводу приватизації вільної (незайнятої) земельної ділянки площею 651кв. метр, яка знаходиться у місті Дрогобичі на вулиці Завіжній, 23-25 для ведення садівництва шляхом попереднього надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, з одночасним стягненням із відповідача у його користь 73 грн. 08 коп. судових витрат. Вказана постанова вступила у законну силу 09.02.2015 року.. Разом з тим, за вказаною постановою було видано виконавчі листи, які предявлено до примусового виконання, за якими відкрито виконавче провадження. На його звернення про стан виконавчого провадження 27.05.20015 року, простою поштовою кореспонденцією із ОСОБА_2 міської ради йому надіслано відповідь №3-32/2938 від 18 травня 2015р. разом із оскаржуваним згідно цієї позовної заяви копією рішення 60 сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради Львівської області за №1587 від 17 квітня 2015р. «Про відмову у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок». Згідно пунктів 1 та 1.1 цього рішення відповідачем у справі у черговий раз відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки мені, ОСОБА_1, площею 651 кв. метр на вулиці Завіжній, 23-25, для ведення садівництва, у звязку з невідповідністю розташування обєкта (земельної ділянки) вимогам законів (земельна ділянки не є вільною із числа земель міськземфонду, оскільки згідно пункту 3.12 рішення сесії від 29 жовтня 2014р. за №1411, передана безоплатно у власність іншій особі).

Вважаючи таке рішення протиправним, він знову звернувся з позовом про його оскарження. головуючим суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Хомиком А.П. відкрито провадження в адміністративній справі №442/4261/15-а (провадження №2а/442/136/2015). Під час розгляду адміністративної справи №442/4261/15-а у судовому засіданні 20 липня 2015р. представником ОСОБА_2 міської ради Львівської області подано заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2015р. разом із доданими до цього заперечення фотокопіями певних документів. Серед таких додатків його представником ОСОБА_4, що був присутній у згаданому засіданні суду, виявлено копію витягу із рішення ОСОБА_2 міської ради від 29 жовтня 2014р. за №1411 «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», про що ОСОБА_4 невідкладно повідомив його, передавши йому фотокопії цього заперечення та доданих до нього додатків. Пунктом 2 та 2.12 згаданого та оскаржуваного ним у даному адміністративному позові рішення ОСОБА_2 міської ради №1411 від 29.10.2014р. затверджено матеріали з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано безоплатно у власність та спільну сумісну власність земельні ділянки громадянам для ведення садівництва, в тому числі ОСОБА_3, проживаючій на ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.№6, місто Львів, земельну ділянку площею 651 квадратний метр на вулиці Завіжній, між будинками №23 і №25, кадастровий №:01:043:0175 для ведення садівництва.

Вважає п.2 та. 2.12. такого рішення протиправним з тих підстав, що на той час на розгляді у ОСОБА_2 міській раді перебувала його заява від 28 грудня 2011р. про приватизацію вільної (незайнятої) земельної ділянки, що розміщена по вулиці Завіжна між будинками №23 та №25 у місті Дрогобичі Львівської області площею 651кв. метр для ведення садівництва. За наслідками розгляду цієї заяви про приватизацію спірної земельної ділянки, він просив відповідача прийняти рішення чергового засідання сесії ОСОБА_2 міської ради про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв. метр для ведення садівництва, яка знаходиться у місті Дрогобичі по вулиці Завіжна між будинками №23 та №25. До цієї заяви ним було додано усі необхідні графічні матеріали, на яких зображено місце розташування цієї земельної ділянки, як це і передбачено відповідними положеннями статті 118 Земельного кодексу України. З метою розгляду згаданої його заяви від 28 грудня 2011р. він неодноразово звертався до ОСОБА_2 міської ради Львівської області із повторними заявами та скаргами з приводу бездіяльності ОСОБА_2 міської ради у звязку із не розглядом його прохання (заяви) про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у строк та спосіб, передбачений законом, і, як наслідок, лише у кінці листопада 2014 р. йому стало відомо про рішення 53 сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради Львівської області за №1418 від 07 листопада 2014р., згідно якого відповідачем у справі відмовлено йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 квадратний метр, яка знаходиться у місті Дрогобичі на вулиці Завіжна, між будинками №23 та №25 для ведення садівництва. Згадане рішення відповідача за №1418 від 07.11.2014р. та незаконні дії (бездіяльність) відповідача, що мали місце за весь час затримки розгляду його значно швидше поданої від громадянки ОСОБА_3 заяви про приватизацію спірної земельної ділянки, оскаржено ним до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/86/15-а. При цьому, як уже зазначалось ним вище у цій заяві, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2015р. в адміністративній справі №442/86/15-а (провадження №2-а/442/37/2015), яка вступила у законну силу 09 лютого 2015р., оскільки не оскаржувалась сторонами адміністративного процесу, яка зазначена вище.

Вважає, що оскаржуване рішення прийняте у той час, коли ОСОБА_2 міська ради протиправно, без жодних на те причин та законних підстав, зумисно не розглядала подані ним неодноразові заяви та звернення про надання йому, ОСОБА_1, дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки з метою її подальшої приватизації (передання у його власність як вільної земельної ділянки із числа земельних ділянок комунальної власності міста Дрогобича).

Крім цього, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2013р. у справі №442/7517/13-а (провадження №2-а/442/338/2013) вжито заходів забезпечення адміністративного позову, згідно яких: а) зупинено дію пункту 1.10 рішення 30 сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради Львівської області за №950 від 20 лютого 2013р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_3, орієнтованою площею 651 кв. м. на вулиці Завіжній (між будинками №23 і №25) у місті Дрогобичі для ведення садівництва; б) заборонено відділу Держземагенства у місті Дрогобичі розглядати питання та надавати висновок щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_3, орієнтованою площею 651 кв. м. на вулиці Завіжній (між будинками №23 і №25) у місті Дрогобичі для ведення садівництва; в) заборонено ОСОБА_2 міській раді Львівської області розглядати та приймати рішення із затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, яка проживає на АДРЕСА_1, орієнтованою площею 651 кв. м. на вулиці Завіжній (між будинками №23 і №25) у місті Дрогобичі для ведення садівництва та щодо надання цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_3; г) заборонено Відділу держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Львівської області, вулиця Стрийська, будинок №266, місто Дрогобич, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації та видачі свідоцтва по право власності ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_3, на земельну ділянку площею 651 кв. м. на вулиці Завіжній (між будинками №23 і №25) у місті Дрогобичі для ведення садівництва. Така ухвала вступила в законну силу та є чинною по теперішній час, доведена до відома ОСОБА_2 міської ради, відділу Держземагенства м. Дрогобича, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції. які були учасниками судового процесу.

При цьому зазначає, що адміністративна справа №442/7517/13-а на даний час перебуває на розгляді у Вищому адміністративному суді України, що підтверджується копією ухвали судді ВАС України ОСОБА_5 від 16 жовтня 2014р. у справі К/800/48070/14.

Наведене свідчить, що відповідач зумисно не виконав рішення (ухвалу ) суду, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.

Позивач та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві. Просили позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_7 відносно задоволення позову заперечив, з підстав викладених у письмовому запереченні на позов. зокрема наголосив, що оскаржуване рішення прийняте в межах закону. Про наявність ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 16.12.2013 року, якою вжито заходів забезпечення позову та доведено до відома ОСОБА_2 міської ради є помилковим. Адже як вбачається з даної ухвали та супровідного листа представник ОСОБА_2 міської ради був відсутній в судовому засіданні та не отримували дану ухвалу, що підтверджується відмітками на супровідному листі від 16.12.2013 року, наданого позивачем. Позивач не звертався в державну виконавчу службу у звязку з чим ОСОБА_2 міська рада мала всі законні підстави для прийняття оскаржуваного рішення. Просив у позові відмовити.

ОСОБА_3 особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8-Р.Г. проти позову заперечили з підстав, викладених у письмовому заперечені на позов. Спірна земельна ділянка з 10.09.1954 року по 30.10.2008 року була власність міськземфонду, в подальшому була у власності її родичів, і вважає, що така правомірно надана у її власність за оскаржуваним рішенням. Просили у позові відмовити.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Матеріалами справи встановлено, що п. 2.12. рішення LІІІ сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради вирішено ОСОБА_3, прож. на ІНФОРМАЦІЯ_4, земельну ділянку площею 651 кв.м. на вул. Завіжній ( між буд. 23 і 25), кадастровий номер :01:043:0175, для ведення садівництва керуючись ст. 12, ч.9 ст. 118, ст. 186 ЗК України і відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні» (а.с.12).

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду від 27.01.2015 року у адміністративній справі № 442/86/15-а (провадження №2-а/442/37/2015) позов ОСОБА_1 задоволено - визнано протиправним та скасовано пункт 2.2 рішення чергової сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради Львівської області №1418 від 07 листопада 2014р. «Про відмову в передачі в оренду земельної ділянки та у наданні дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок»; зобовязано ОСОБА_2 міську раду Львівської області повторно виключно у строк та спосіб, передбачений відповідним законом, розглянути на черговому засіданні сесії ОСОБА_2 міської ради заяву (клопотання) ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651кв. метр, яка знаходиться у місті Дрогобичі на вулиці Завіжній, 23-25, для ведення садівництва; а також визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 міської ради Львівської області щодо зволікання у розгляді у передбачений законом строк та спосіб заяв (клопотань) ОСОБА_1 від 28 грудня 2011р., від 11 квітня 2013р., від 22 серпня 2014р. та від 20 жовтня 2014р., адресованих до ОСОБА_2 міської ради з приводу приватизації вільної (незайнятої) земельної ділянки площею 651кв. метр, яка знаходиться у місті Дрогобичі на вулиці Завіжній, 23-25 для ведення садівництва шляхом попереднього надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки, з одночасним стягненням із відповідача у користь позивача 73 грн. 08коп. судових витрат. Така постанова вступила в законну силу 09.02.2015 року. З тих підстав, що з 28.12.2011 року ОСОБА_1 неодноразово звертався із письмовими заяви до ОСОБА_2 міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м., яка знаходиться у м. Дрогобич по вул. Завіжній,23-25 для ведення садівництва, однак відповіді на вказані заяви так і не отримав (а.с.13-15).

Суд приймає до уваги і таке не спростовується відповідачем, що про вказане рішення позивач дізнався 20.07.2015 року під час розгляду адміністративної справи №442/4261/15-а, в межах якої подано заперечення проти позову представником ОСОБА_2 міської ради разом з догадками, спірним рішенням (а.с.16-17), а від так термін звернення до суду за даним позовом ним не пропущено.

Разом з тим, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/7517/13-а (провадження №2-а/338/2013) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Львівської області, за участю третіх осіб, - ОСОБА_3 та відділу Держземагенства у місті Дрогобичі про визнання протиправним та скасування пункту 1.10 рішення 30 сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради від 20.02.2013р. за №950 про надання дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для ведення садівництва по вулиці Завіжна, між будинками №23 та №25 у місті Дрогобичі Львівської області, вжито заходів забезпечення адміністративного позову, згідно яких: а) зупинено дію пункту 1.10 рішення 30 сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради Львівської області за №950 від 20 лютого 2013р. щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_3, орієнтованою площею 651 кв. м. на вулиці Завіжній (між будинками №23 і №25) у місті Дрогобичі для ведення садівництва; б) заборонено відділу Держземагенства у місті Дрогобичі розглядати питання та надавати висновок щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_3, орієнтованою площею 651 кв. м. на вулиці Завіжній (між будинками №23 і №25) у місті Дрогобичі для ведення садівництва; в) заборонено ОСОБА_2 міській раді Львівської області розглядати та приймати рішення із затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_3, орієнтованою площею 651 кв. м. на вулиці Завіжній (між будинками №23 і №25) у місті Дрогобичі для ведення садівництва та щодо надання цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_3; г) заборонено Відділу держаної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ОСОБА_2 міськрайонного управління юстиції Львівської області, вулиця Стрийська, будинок №266, місто Дрогобич, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації та видачі свідоцтва по право власності ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_3, на земельну ділянку площею 651 кв. м. на вулиці Завіжній (між будинками №23 і №25) у місті Дрогобичі для ведення садівництва.

Таку ухвалу про забезпечення позову було скеровано, доведено до відома сторін, а саме ОСОБА_2 міської ради, Відділ Держземагенства у м. Дрогобичі, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ОСОБА_2 МРУЮ Львівської області, про що свідчать відмітки про отримання на такому листі (а.с.20). спростування цьому представником відповідача не надано.

Поряд з цим, прийнята постанова у справі №442/7517/13-а (провадження №2-а/338/2013) від 03.03.2014 року ( у межах якої і прийнята ухвала про забезпечення позову), якою у позові ОСОБА_1 відмовлено, і на даний час є предметом розгляду Вищого адміністративного суду України (а.с.19- ухвала від 16.10.2014 року про відкриття касаційного провадження), станом на 05.06.2015 року до касаційного розгляду не призначене (а.с.21 лист Вищого адміністративного суду України від 05.06.2015 року №с-2242).

Більше того, ухвалою від 09.09.2015 року справа К/800/48070/14 Вищого адміністративного суду України, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2014 року, якою в свою чергу залишено в силі вищевказану постанову Дрогобицького міськрайонного суду від 03.03.2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник відповідача заперечивши факт дії ухвали про забезпечення позову, надав лише заяву ОСОБА_3 від 26.08.2014 року, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного рішення. В такій заяві зазначено, що оскільки ухвала про забезпечення позову у звязку з якою розгляд її питання було відкладено, втратила чинність, просить винести питання викладені в заві від 20.03.3014 року на розгляд сесії ОСОБА_2 міської ради.

Однак таке суперечить вимогам законодавства.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для особи рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 118 КАС України якщо у задоволені вимог позивачеві буде відмовлено, вжиті заходи забезпечення адміністративного позову зберігаються до набрання постановою суду законної сили.

Разом з тим, суд зазначає, що ухвала суду про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якою відповідно до статті 117 КАС України зупинено дію оскаржуваного акта, в контексті наведеного діє до вирішення спору по суті. Спір по суті у межах справи, за якою прийнята ухвала про забезпечення позову не вирішений.

Із системи Документообігу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області вбачається, що вказані заходи забезпечення позову скасованими не були.

Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов'язковості (що передбачає обов'язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов'язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочної особи.Однак такі вимоги закону ОСОБА_2 міською радою проігноровані.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наданим третьою особою ОСОБА_3 документи, долучені до письмового заперечення, суд оцінку в цілому не надає, оскільки такі є предметом іншого судового розгляду, та не стосуються підстав, заявлених у даному позові. Окрім, поданого рішення ОСОБА_2 міської ради Львівської області від 20.02.2013р. №950., яким надано дозвіл ОСОБА_3 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 651 кв. метр на вулиці Завіжна, між будинками №23 та №25 у місті Дрогобичі. Цим же рішенням встановлено термін його виконання, який не може становити одного року з моменту його прийняття. Однак, оскаржуване рішення ОСОБА_2 міської ради №1411, від 29.10.2014 р.«Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки гр. ОСОБА_3Г.» прийнято пізніше річного терміну дії рішення сесії ОСОБА_2 міської ради від 20.02.2013р. за №950, а питання про продовження дії рішення сесії ОСОБА_2 міської ради №950 від 20.02.2013р. оскаржуваним рішенням відповідача чи будь-яким іншим рішення ОСОБА_2 міської ради вирішено не було.

У своєму рішенні в справі №1-10/2004 від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 Конституційний суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в законах України у логічно-смисловому звязку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

За приписами ст.11 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Норми ст.69 цього ж Кодексу визначають, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд може збирати докази за власної ініціативи.

У відповідності до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Також, суд наголошує, що кожен має право на повагу його власності за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, дотримання якого держава має забезпечити. У зв'язку з цим, суд відзначає, що позивач з юридичної точки зору увесь цей час мав право на належний розгляд його заяв про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м., яка знаходиться у м. Дрогобичі на вул. Завіжній, 23-25 для ведення садівництва, що встановлено постановою Дрогобицького міськрайонного суду у справі №442/85-15-а) рівно як не відбулося примусового відчуження чи припинення його прав на таку, але де-факто через дії публічної влади щодо користування спірною земельною ділянкою втрачено таку можливість, що у сенсі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, за прецендентною практикою тлумачення Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення у справі «Спорронс і Льонирот проти Швеції», А52 (1982), рішення від 30.05.2000 у справі «Бельведере Альберг'ера проти Італії»), є непрямою експропріацією у спосіб, що не сумісний з правом на повагу користування, наслідком чого у цій справі є заперечення самої дійсності прав позивача, та й невиконання ухвали Дрогобицького міськрайонного суду про забезпечення позову у справі №442/7517/13-а.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод на - національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку, забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (зокрема, рішення Європейського суду з прав людини від 26.10.2000 року у справі «Кудла проти Польщі»).

Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, зясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, прийнято з порушенням, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття таких, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та беручи до уваги попередню поведінку учасників цивільно-правових оскільки існують спори щодо про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 651 кв.м., яка знаходиться у м. Дрогобичі на вул. Завіжній, 23-25 для ведення садівництва, встановлено протиправну бездіяльність протягом трьох календарних років ОСОБА_2 міської ради щодо розгляду таких предметних заяв з боку ОСОБА_1, а також прийняття оскаржуваних пунктів рішення всупереч існування прямої заборони, а саме ухвали суду про забезпечення позову, яка стосується заборони вчинення дій відносно вказаної земельної ділянки, що стосується особи ОСОБА_3, а відтак пункти 2 та 2.12. рішення сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради №1411, від 29 жовтня 2014 року «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» не мають права на існування, прийняті всупереч ухвали суду про заборону на вчинення таких дій відповідачем, тому такі слід визнати протиправними та скасувати.

Відповідно до змісту ст. 94 КАС України судовий збір сплачений позивачем підлягає відшкодування з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 11, 72, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати частково протиправним та скасувати рішення сесії шостого скликання ОСОБА_2 міської ради №1411, від 29 жовтня 2014 року «Про затвердження матеріалів проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а саме пункти 2 та 2.12. рішення у частині затвердження матеріалів з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі безоплатно у власність громадянам для ведення садівництва, а саме ОСОБА_3, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Львів, земельну ділянку площею 651 кв.м., на вулиці Завіжній, між будинками №23 і №25, кадастровий №:01:043:0175, для ведення садівництва.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України 73,08 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Постанова може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 27.11.2015 року.

Суддя А.П. Івасівка