Справа № 2-а-4966/10/0270
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2012-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2-а-4966/10/0270

У Х В А Л А

16 січня 2012 р. м. Вінниця Справа № 2-а-4966/10/0270

Вінницький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Вільчинського Олександра Ванадійовича

розглянувши у порядку письмового провадження матеріали справи:

за позовом: відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія Вінницяобленерго"

до: управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області

ВСТАНОВИВ :

Постановою суду від 13.12.2010 року позов задоволено повністю, визнано протиправною відмову управління праці та соціального захисту населення Ямпільської районної державної адміністрації Вінницької області щодо відшкодування пільг громадянам, які мають право відповідно до Закону України «Про міліцію»та зобов’язано відповідача вчинити дії з відшкодування шкоди, завданої його неправомірними діями в сумі 25 879 грн. 25 коп. на користь ВАТ "АК Вінницяобленерго".

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.03.2011р. рішення суду від 13.12.2010р. залишено без змін, а відтак набрало законної сили.

Постановою державного виконавця від 09 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження та надано боржнику строк до 16.11.2011р. для самостійного виконання рішення суду.

12 січня 2012 року відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області звернувся до суду із заявою про роз'яснення рішення суду від 13.12.2010р., яка мотивована тим, що заявнику не зрозуміле зазначене судове рішення, оскільки управління праці та соціального захисту населення, як розпорядник бюджетних коштів, не може виконати дане зобов'язання без відповідних асигнувань, а отже, не зрозуміло які саме дії слід вчинити боржнику для належного виконання судового рішення.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, попередньо просивши про здійснення судового розгляду за його відсутності (вх.№ 892 від 12.01.2012р.)

Представники сторін у судове засідання не з'явились, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надсилали, про причини неявки у судове засідання суд не повідомляли, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Дослідивши подану заяву разом із доданими матеріалами, суд прийшов до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви про роз'яснення судового рішення, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом ч.3 ст.170 КАС України суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення протягом десяти днів із повідомленням заявника (особи, яка бере участь у справі, державного виконавця, які звернулися із заявою про роз'яснення судового рішення) та осіб, які беруть участь у справі. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові заяви про роз'яснення рішення.

Виходячи із системного тлумачення положень даної норми, роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення їх складно виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз'яснення судового рішення обумовлено його нечіткістю за змістом - відсутністю причинно-наслідкових зв’язків у межах документу, невідповідності мотивувальної частини рішення його резолютивній частині; недотриманням вимог ясності, яке полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення та визначеності рішення.

Звертаючись із заявою про роз'яснення рішення суду, заявник не навів належного обґрунтування, в чому полягає незрозумілість даного рішення, адже в мотивувальній частині рішення чітко зазначено які дії і в якому порядку слід вчинити відповідачу з метою усунення порушення прав позивача. Так, зокрема, в мотивувальній частині рішення зазначено, що розпорядники бюджетних коштів з врахуванням вимог бюджетного законодавства, у випадку виникнення обставин, які потребують додаткових видатків з бюджету, можуть звернутися з пропозицією про збільшення бюджетних асигнувань чи врахувати їх у кошторис наступного бюджетного року, подавши завчасно пропозиції щодо включення видатків за минулі роки при формуванні бюджету на наступний рік.

Так, за змістом статті 102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у пункті "б" пункту 4 частини 1 статті 89 цього кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року за № 256 передбачено, що фінансування видатків бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті автономної республіки Крим, бюджетах м. Києва і Севастополя, міст республіканського і обласного значення, та у районних бюджетах на зазначені цілі. Головним розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Цим же положенням пунктом 6 передбачені дії які необхідно здійснити головним розпорядником коштів місцевих бюджетів у разі виникнення додаткових зобов’язань.

Так, у разі виникнення додаткових зобов'язань головні розпорядники коштів місцевих бюджетів надсилають щомісяця до 18 числа фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) уточнену інформацію про фактично нараховані у поточному місяці суми. Зазначені фінансові органи готують уточнені реєстри нарахованих у поточному місяці сум та подають їх до 20 числа фінансовим органам обласних, управлінням Державного казначейства в областях.

Отже, витрати державного бюджету на 2010 рік на покриття таких зобов`язань не можуть здійснюватися, але можуть бути внесені зміни для забезпечення таких виплат у майбутніх періодах для вирішення питань щодо погашення заборгованості минулих років.

Таким чином, з огляду на те, що в рішенні суду від 13.12.2010р. чітко зазначено послідовність дій, які необхідно вчинити відповідачу, суд вважає подану заяву відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про розяснення судового рішення в адміністративній справі № 2-а-4966/10/0270 безпідставною та необґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 160, 165, 170 КАС України суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Вінницькій області про роз'яснення судового рішення в адміністративній справі № 2-а-4966/10/0270 відмовити повністю.

Копію ухвали направити заявнику та сторонам у справі.

Порядок і строки апеляційного оскарження ухвали визначені ст. 186 КАС України. Набрання судовим рішенням законної сили визначено ст. 254 КАС України.

Суддя Вільчинського Олександра Ванадійовича