Справа № 826/13264/15
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Грибан І.О., Ключковича В.Ю.

за участю: секретаря судового засідання Нечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області до Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" про вжиття заходів реагування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" про застосування заходів реагування до відповідача у вигляді повного зупинення роботи АЗС ПІІ «АМІК УКРАЇНА» № 22-04 розташованої за адресою м. Херсон смт. Антонівка, вул.. Леніна, 12 до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2015 року позов задоволено: застосовано до ПІІ «АМІК Україна» () захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації АЗС № 22-04 ПІІ «АМІК УКРАЇНА», розташованої за адресою: м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Леніна, 12, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, встановлених Актом перевірки № 20 від 19 червня 2015 року; заборонено відповідачеві використовувати АЗС № 22-04 (місце розташування: м. Херсон, смт. Антонівка, вул. Леніна, 12), за цільовим призначенням, окрім робіт, пов'язаних із усуненням порушень вимог законодавства у сфері пожежної безпеки, до повного усунення порушень, встановлених Актом перевірки № 20 від 19 червня 2015 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати, та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, при цьому позивачем подано клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутності його представника. Представник відповідача про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, постанова суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Дніпровським районним відділом ГУ ДСНС України у Херсонській області було проведено планову перевірку АЗС ПІІ «АМІК УКРАЇНА» № 22-04 яка розташована за адресою м. Херсон смт. Антонівка, вул.. Леніна, 12.

За її результатами складено акт перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту , контролю за діяльністю аварійно-рятувальних служб № 20 від 19 червня 2015 року, згідно з яким контролюючий орган прийшов до висновку, що АЗС ПІІ «АМІК УКРАЇНА» № 22-04 яка розташована за адресою м. Херсон смт. Антонівка, вул.. Леніна, 12, експлуатується з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

У зв'язку із цим позивач звернувся до суду з даним позовом про вжиття заходів реагування у вигляді повного зупинення роботи названої АЗС до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, при цьому виходив з того, що характер високої суспільної небезпечності виявлених під час перевірки на АЗС порушень, а також наявність безпосередньої та реальної загрози життю та/або здоров'ю людей є обґрунтованими та беззаперечними, станом на час вирішення спору відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про усунення виявлених контролюючим органом порушень.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначив, що більшість наведених у акті від 19 червня 2015 року № 20 порушень, не відповідають дійсності, також позивач неправильно застосовує норми законодавства при визначені порушень. Поряд з цим, на думку відповідача, контролюючим органом порушено порядок звернення із таким позовом до суду. Також апелянт акцентує увагу на тому, що позивачем не доведено, що виявлені порушення спричиняють безпосередню та реальну загрозу життю та здоров'ю людей та зазначає, що більшість виявлених контролюючим органом порушень відповідачем було усунено.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду зазначає таке.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до частини 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Підпунктом 1 частини першої та частиною другою статті 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Наведені норми дають підстави для висновку, що у разі виявлення контролюючим органом за наслідками перевірки суб'єкта господарювання порушення останнім пожежної та техногенної безпеки, які створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей (персоналу підприємства і особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі), центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертається до суду із позовом про вжиття заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів.

При цьому, рішення про зупинення роботи таких об'єктів приймається виключно судом і лише у разі встановлення та доведеності обставин існування таких порушень пожежної та (або) техногенної безпеки, які безумовно створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей (персоналу підприємства і особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі), позаяк, зупинення роботи підприємства є крайнім заходом реагування.

Згідно а актом перевірки відповідача, контролюючим органом зафіксовано порушення господарюючим суб'єктом законодавства у сфері техногенної і пожежної безпеки:

не обладнано приміщення серверної установкою автоматичного пожежогасіння (п.1.2. розділ V Наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417 «Правила пожежної безпеки в Україні», зареєстровано в Мін'юсту України 05.03.2015 № 252/26697; ДБН В.2.5-56:2010);

основний вихід обладнано дверима, які відчиняються не за напрямком евакуації людей з приміщення АЗС (п.2.27, розділ III, Наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417 «Правила пожежної безпеки в Україні», зареєстровано в Мін'юсту України 05.03.2015 № 252/26697);

АЗС не забезпечено набором інструменту для відкривання і закривання пробок металевої тари, що не утворює іскор (п.10.11, розділ УІ Наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417 «Правила пожежної безпеки в Україні», зареєстровано в Мін'юсту України 05.03.2015 № 252/26697);

не надано відомості (показники горючості) про пожежну безпеку матеріалів облицювання стін в приміщенні АЗС (п.2.10.2 ДБН В.1.1-7І002*; п.9 розділ II, Наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417 «Правила пожежної безпеки в Україні», зареєстровано в Мінюсту України 05.03.2015 № 252/26697);

вогнегасники не навішені на вертикальні конструкції на висоті не більше 1,5 м від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника і на відстані від дверей, достатній для її повного відчинення ( п.3.10, розділ V, Наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417 «Правила пожежної безпеки в Україні», зареєстровано в Мін'юсту України 05.03.2015 № 252/26697);

не здійснено перевірку працездатності пожежного гідранту (п.2.1. розділ V Наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417 «Правила пожежної безпеки в Україні», зареєстровано в Мін'юсту України 05.03.2015 № 252/26697);

не укладено договір на постійне та обов'язкове обслуговування об'єкту державними аварійно-рятувальними службами (п.3.3 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в установах, організаціях та на небезпечних територіях Наказ МНС України від 15.08.07 № 557);

не забезпечено диспетчера підприємства бланками регламентів надання інформації про аварію та повідомлення про надзвичайну ситуацію (п.4.4.10 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в установах, організаціях та на небезпечних територіях Наказ МНС України від 15.08.07 № 557);

не проведено поточний ремонт резервуарів згідно графіка (не рідше одного разу на півроку (п.2.1.23 Правила технічної експлуатації резервуарів та інструкції по їх ремонту»);

не обладнано АЗС системою раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у випадку їх виникнення (п.3.1.1 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в установах, організаціях та на небезпечних територіях Наказ МНС України від 15.08.07 № 557);

на всіх ЗЗОД відсутня бірка розміром 3 х 5 см з вказівкою номеру протигазу (або виду засобу індивідуального захисту), прізвища, ім'я та по батькові користувача (п.4.3.6. Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в установах, організаціях та на небезпечних територіях Наказ МНС України від 15.08.07 № 557);

не розроблено у складі проектної документації розділ інженерно-технічних заходів цивільного захисту (п.1.5, п.2 додатку А, ДБН в. 1.2-4-2006; ДСТУ Б А.2.2-7:2010);

у осіб, які задіяні в оповіщенні, локалізації, ліквідації аварійних ситуацій та аварій відсутні ЗЗОД з переговорним пристроєм (п.4.3 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в установах, організаціях та на небезпечних територіях Наказ МНС України від 15.08.07 № 557);

не створено матеріальний (об'єктів) резерв для запобігання та ліквідації надзвичайних ситуацій природного та техногенного характеру і їх наслідків (п.3.1.1. Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в установах, організаціях та на небезпечних територіях Наказ МНС України від 15.08.07 № 557).

На переконання позивача, наведені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, зазначені в Акті перевірки, створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей, які працюють, перебувають на підприємстві, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі.

Водночас, на думку відповідача, виявлені позивачем порушення є незначними та жодним чином не становлять загрози життю та/або здоров'ю людей, крім того на даний час є частково усунуті суб'єктом господарювання.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції встановив, що більшість з виявлених в ході проведення перевірки порушень вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки на АЗС ПІІ «АМІК УКРАЇНА» № 22-04 розташованої за адресою м. Херсон смт. Антонівка, вул.. Леніна, 12 мають високий рівень небезпеки та свідчать про наявність реальної загрози життю та здоров'ю людей.

Судова колегія погоджується з такою позицією, оскільки експлуатація АЗС пов'язана з ризиком виникнення надзвичайних ситуацій (пожежі, вибуху та ін.).

На спростування обставин існування цих порушень позивачем надано копії документів: лист ДСНС №02-5385/261 від 17.06.2013 року, яким надано роз'яснення про можливість використання розсувних дверей; актів очищення резервуарів; Акта державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 07.10.2002; Акта перевірки та випробування пожежного гідранта АЗС ПІІ «Лукойл-Україна»; наказу від 12.11.2009 № 272-п «Про затвердження Порядку створення та використання матеріального резервів для попередження та ліквідації надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру», а також методичні рекомендації.

Досліджуючи надані відповідачем матеріали, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до п.2.27, розділу III, Наказу МВС України від 30.12.2014 р. № 1417 «Правила пожежної безпеки в Україні», зареєстровано в Мін'юсті 05.03.2015 № 252/26697, Двері на шляхах евакуації повинні відчинятися в напрямку виходу з будівель (приміщень), за винятком випадків, які обумовлені ДБН В.1.1-7-2002 «Пожежна безпека об'єктів будівництва», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки».

Відповідач, мотивуючи відсутність такого порушення, зазначає, що евакуаційні двері розсувні, при цьому посилається на згадуваний лист ДСНС №02-5385/261 від 17.06.2013, копія якого міститься у матеріалах.

Водночас, у цьому листі контролюючим органом однозначно роз'яснено, що в будівлях операторських автозаправних станцій допускається передбачити розсувні двері, виключно за умови, що вони не встановлюватимуться в евакуаційних виходах.

Також, судова колегія відзначає, що надані відповідачем копії акта державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію від 07.10.2002 та актів очищення резервуарів, не стосуються виявлених контролюючим органом порушень, а отже не можуть свідчити про їх усунення.

Також, з матеріалів слідує, що Акт перевірки та випробування пожежного гідранта АЗС ПІІ «Лукойл-Україна» до перевірки, як і суду першої інстанції не надавався, тому судова колегія не приймає його до уваги, керуючись ч. 2 ст. 195 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб'єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право зокрема надавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до акта органу державного нагляду (контролю).

З матеріалів справи вбачається, що письмових пояснень, зауважень або заперечень до акту перевірки з приводу виявлених контролюючим органом порушень або щодо їх усунення відповідач на адресу позивача не надсилав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що контролюючим суб'єктом факт усунення підприємством порушень пожежної безпеки згідно переліку порушень указаних в акті № 20 від 19 червня 2015 року також встановлено не було.

За таких обставин, враховуючи встановлені позивачем порушення правил та норм пожежної і техногенної безпеки при експлуатації АЗС ПІІ «АМІК УКРАЇНА» № 22-04 розташованої за адресою м. Херсон смт. Антонівка, вул.. Леніна, 12, а також той факт, що АЗС є об'єктом підвищеної небезпеки, судом першої інстанції вірно встановлено, що вказані порушення створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей.

Посилання відповідача на те, що більшість наведених у акті № 20 від 19 червня 2015 року порушень, не відповідають дійсності, судова колегія оцінює критично, оскільки на час розгляду даної справи, а також її перегляду в порядку апеляційного провадження, відповідач не довів належними та допустимими у розумінні статті 70 КАС України доказами власної позиції щодо цього та не спростував встановлених в акті обставин.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що в процесі розгляду справи встановлено порушення ПІІ «АМІК Україна» законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, яке призвело до створення загрози життю та здоров'ю людей, що дає підстави для висновку про існування необхідності у примусовому порядку застосовування до відповідача заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді повного зупинення експлуатації АЗС № 22-04 ПІІ «АМІК УКРАЇНА».

Поряд з цим, судова колегія відзначає, що згідно з частиною 12 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України особа має право подати заяву про скасування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю), застосованих судом за результатом розгляду справи, передбаченої пунктом 5 частини першої цієї статті, якщо обставини, які стали підставою для вжиття заходів реагування, перестали існувати або усунуті, що підтверджується відповідними доказами. Така заява подається до адміністративного суду, який прийняв постанову про застосування відповідних заходів реагування щодо державного нагляду (контролю).

Поряд із цим, колегія суддів вважає нормативно необґрунтованими доводи апелянта стосовно необхідності попереднього винесення позивачем припису або іншого рішення із встановленням строку для усунення виявлених порушень і лише у разі невиконання даного рішення протягом встановленого в ньому строку виникає право на звернення до суду, що, на думку відповідача, свідчить про передчасність звернення контролюючого органу до суду з даним адміністративним позовом.

Виходячи із системного аналізу наведених положень ч. 2 ст. 68, ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, а також ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", апеляційний суд акцентує увагу, що необхідність зупинення роботи відповідних об'єктів обумовлюється наявністю порушень, які створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей, підтвердження існування таких обставин безумовно свідчить про неможливість подальшої експлуатації об'єкта підвищеної небезпеки до їх усунення.

В свою чергу, винесення припису не перешкоджає подальшій експлуатації такого об'єкта, що є неприпустимим у разі дійсного існування на такому об'єкті загрози життю людей.

Тому колегія суддів відхиляє зазначені доводи апелянта, позаяк, наведене ним тлумачення норм чинного законодавства не відповідає меті застосування названих заходів реагування, змісту обов'язків контролюючого органу щодо звернення до суду з позовом про їх застосування при виявленні реальної загрози життю та здоров'ю людей, допускає можливість недосягнення перевіркою її мети, невиконання суб'єктом господарювання обов'язку дотримуватися вимог пожежної та техногенної безпеки.

В контексті зазначеного, судова колегія також відхиляє посилання апелянта на положення Інструкції про порядок та умови застосування органами державного пожежного нагляду запобіжних заходів, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 21 жовтня 2004 року № 130 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 8 листопада 2004 року за № 1416/10015.

Так, пунктами 3.1 та 3.2 вказаної Інструкції передбачено право уповноважених на те посадових осіб органів держпожнагляду застосовувати запобіжні заходи у разі порушення правил пожежної безпеки, що створює загрозу виникнення пожежі або перешкоджає її гасінню, евакуації людей, крім того надано право зупиняти роботу підприємств Головному державному інспектору України з пожежного нагляду, його першому заступнику та заступникам, головним державним інспекторам з пожежного нагляду Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя та їх заступникам.

За правилами підпункту 4.1 цієї Інструкції протягом п'яти робочих днів з дня складення акта планової (позапланової) перевірки додержання (виконання) суб'єктом господарювання вимог у сфері пожежної безпеки або вручення довідки за результатами перевірки інших підконтрольних об'єктів посадова особа органу держпожнагляду виносить постанову про застосування запобіжних заходів.

Отже, Інструкцією передбачено право контролюючого суб'єкта на прийняття рішення про застосування заходів реагування.

Поряд із цим, нормами названої Інструкції, яка наразі діє у редакції 28.08.2008, взагалі не передбачається обов'язку звернення контролюючого органу до суду із позовом про вжиття заходів реагування або підтвердження їх обґрунтованості.

З 01.07.2013 було введено в дію Кодекс цивільного захисту, відповідно до частини 2 статті 68 якого, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

В силу імперативних приписів частини 1 статті 70 Кодексу цивільного захисту повне або часткове зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Аналогічна норма міститься у статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Положеннями частини п'ятої статті 4 вказаного Закону також передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Таким чином, на час виникнення даних правовідносин є чинними положення Інструкції № 130 та наведених законів, які по-різному врегульовують порядок застосування заходів реагування у вигляді зупинення виконання роботи підприємств та окремих виробництв - норми Інструкції надають таке право органові контролю і не вимагають звернення до суду, водночас, приписи законів безумовно свідчать, що такі заходи застосовуються виключно судом за зверненням такого органа, що виключає можливість ДСНС самостійно приймати таке рішення, в тому числі, із подальшим зверненням до суду із заявою про підтвердження обґрунтованості його прийняття.

За правилами частини 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що норми Інструкції № 130, на яку посилається апелянт, не підлягають застосуванню у межах спірних правовідносин в частині порядку впровадження до підконтрольного суб'єкта заходів реагування, оскільки положеннями нормативно-правових актів, які мають вищу юридичну силу встановлено інший порядок їх застосування порівняно із закріпленим в Інструкції.

Ці ж норми дають підстави для однозначного висновку, що рішення про застосування таких заходів реагування приймається виключно судом, а не контролюючим органом із подальшим підтвердженням обґрунтованості прийнятого рішення у судовому порядку.

Суб'єкт владних повноважень, в силу вимог наведених приписів чинного законодавства, позбавлений права приймати рішення про їх застосування, тому посилання апелянта на те, що вжиття заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації автозаправних станцій ПІІ "Амік Україна" позивач повинен здійснювати не у порядку звернення із позовом до суду, а лише за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом, колегія суддів вважає помилковим.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята судом відповідно до норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Херсонській області до Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" про вжиття заходів реагування - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді

Повний текст ухвали виготовлено 26 листопада 2015 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Грибан І.О.

Ключкович В.Ю.