Справа № 819/2261/13-а
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Львів № 876/13693/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

представника позивача: ОСОБА_1

позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Козівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Козівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2013 року позивач суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2митрович звернувся в суд із позовом до Козівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 вересня 2013 року №.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Козівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 03 вересня 2013 року №.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Козівська об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів у Тернопільській області подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права.

Апелянт просить суд постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року скасувати та прийняти нову, якою відмовити в позові.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні

просили суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, податковий орган провів позапланову невиїзну документальну перевірку суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «АРС Трейд» за період з 1 квітня 2010 року по 31 березня 2013 року.

За результатами перевірки складено акт № 324/17/НОМЕР_1 від 27.08.2013 року, яким встановлено порушення:

- п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України , в результаті чого занижено податок на додану вартість за квітень-травень 2011 року в загальній сумі 5780, 67 грн.

На підставі вказаного акту перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 03 вересня 2013 року № , яким суб'єкту підприємницької діяльності-фізичній особі ОСОБА_2 визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 7225, 84 грн., в тому числі основний платіж 5780, 67 грн. та штрафні санкції 1 445, 17 грн..

Підставою для винесення вказаного повідомлення-рішення є висновки податкового органу по результатам проведеної перевірки про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом ТОВ «Арс Трейд».

Як видно з матеріалів справи, позивачем в квітні 2011 року отримано від ТОВ «Арс Трейд» послугу по заміні радіатора, а в травні 2011 року куплено автошини в кількості 4 штук для вантажного автомобіля марки «Рено МАГНУМ».

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до п.п. 201.1, 201.4, 201.8 ст. 201 ПК України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. При цьому, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 Податкового кодексу.

Згідно п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 ПК України.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_2 та контрагент ТОВ «Арс Трейд» були зареєстрованими у встановленому законом порядку як платники податку.

Факт реального виконання договірних відносин між позивачем суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 та контрагентом ТОВ «Арс Трейд» підтверджуються податковою накладною від 20.05.2011р. №210 на суму 15084 грн., видатковою накладною від 20.05.2011р. №РН-5-20013, рахунком-фактурою від 20.05.2011р. №СФ-5-20007, податковою накладною від 22.04.2011р. №74 на суму 19600 грн., рахунком-фактурою від 22.04.2011р. №СФ-0000092 (а.с.14), актом здачі-прийняття робіт від 22.04.2011р.

Розрахунки за отриманий товар та надані послуги підтверджуються відповідними платіжними документами: квитанцією від 26.05.2011р. на суму 10 000 грн., меморіальним ордером від 08.06.2011р. на суму 9600 грн. та меморіальним ордером від 24.06.2011р. на суму 15084 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи судом визнані недійсними не були, судових спорів щодо правильності їх складання немає, відсутні докази, які свідчать про те, що наведені в податкових накладних відомості не відповідають дійсності та свідчать про фіктивність господарської операції.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що податковий кредит формується за наслідками реальної господарської операції, що підтверджується первинними документами в рамках господарської діяльності платника податків.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що представлені позивачем первинні документи відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підтверджують реальність (товарність) здійснення господарських операцій між позивачем ОСОБА_2 та контрагентом ТОВ «Арс Трейд», спростовують висновки податкового органу про протиправність віднесення позивачем сум податку на додану вартість за господарськими операціями до складу податкового кредиту.

Позивач не може нести відповідальність за допущені порушення свого контрагента при укладенні ним інших договорів, а також формуванні своїх податкових зобов'язань. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього.

Крім того, твердження відповідача про відсутність у ТОВ «Арс Трейд» необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності через відсутність основних фондів, технічного персоналу, виробничих потужностей, складських приміщень, транспортних засобів колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, згідно положень ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Козівської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.10.2013 року у справі за № 819/2261/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель