Справа № 813/6104/15
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

27 листопада 2015 року № 813/6104/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Кедик М.В., розглянувши клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Турко Наталії Олександрівни при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-302/11, виданого 17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова (виконавче провадження № 47343952) щодо звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом її примусової реалізації на електронних торгах;

- зобов'язати державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Турко Наталію Олександрівну при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-302/11, виданого 17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова (виконавче провадження № 47343952) вчинити дії щодо зняття квартири АДРЕСА_1 з прилюдних електронних торгів.

Позивачем 25.11.2015 року за вх. № 38727 подано клопотання про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення (заборони) реалізації на прилюдних електронних торгах арештованого майна: квартири АДРЕСА_1, площею 137,0 кв.м (реєстраційний номер лота 109147), організатор електронних торгів державне підприємство «СЕТАМ» (04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73).

Клопотання обґрунтоване тим, що 05.11.2015 позивач довідалась, що квартира АДРЕСА_1 в ході здійснення виконавчого провадження № 47343952 виставлена на аукціон, який відбудеться 04.12.2015. Оскільки, в результаті вчинення державним виконавцем дій у виконавчому провадженні № 47343952 щодо примусової реалізації на електронних торгах квартири АДРЕСА_1, співвласником якої є ОСОБА_1, однак боржником у даному виконавчому провадженні вона не являється, очевидним є факт, що в разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову вищевказана квартира буде реалізована на електронних торгах, що призведе до порушення прав ОСОБА_1 як співвласника такої квартири і захист та відновлення таких прав буде суттєво утрудненим або взагалі унеможливленим.

При постановлені ухвали суд виходить з наступного.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини).

Зокрема, з метою недопущення незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права, в адміністративному судочинстві впроваджено інститут забезпечення позову. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. Подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Ухвала негайно надсилається до суб'єкта владних повноважень, що прийняв рішення, та є обов'язковою для виконання. Адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 47343952, боржником у якому є ОСОБА_3.

Звернення стягнення здійснюється на підставі виконавчого листа № 2-302/11, виданого 17.06.2014 Шевченківським районним судом м. Львова.

На даний час відповідачем проведено оцінку двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та виставленого її на реалізацію через Систему електронних торгів арештованим майном «СЕТАМ» (лот № 109147), які призначені на 04.12.2015.

У межах даної адміністративної справи позивачем оскаржуються дії відповідача щодо передачі на реалізацію майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що квартира площею 137,0 кв.м по АДРЕСА_1 є спільною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Як спільна власність колишнього подружжя квартира по АДРЕСА_1 є об'єктом поділу між позивачем і ОСОБА_3 в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, що розглядається в Шевченківському районному суді м. Львова. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2012, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09.04.2012, в порядку забезпечення позову судом, серед іншого, був накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Суд, оцінюючи доводи позивача щодо очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, а також ускладнення захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, враховує таке.

Відповідно до ст.ст. 1, 32, ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

У постанові від 23.09.2014 в справі № 3-112гс14 Верховний Суд України вказав, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином. Отже, оскільки відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених ч. 1 - 3, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України (ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України). Що стосується порушень вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених зазначеним Законом, щодо визначення вартості чи оцінки (уцінки) майна до призначення прилюдних торгів, то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому зазначеним Законом. Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Вказану правову позицію суд оцінює з врахуванням приписів ч. 1 ст. 244-2 КАС України, яка встановлює обов'язковість висновків Верховного Суду України як для судів всіх інстанцій, так і для суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить норми права, щодо яких Верховним Судом України прийняте рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 388 Цивільного кодексу України передбачено, що майно не може витребовуватись від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У матеріалах справи наявний витяг зі сайту https://torgi.minjust.gov.ua, який вказує на те, що 04.12.2015 року буде проведено аукціон з реалізації майна, переданого державним виконавцем. При цьому, такі дії державного виконавця є предметом позову у цій справі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що реалізація спірного майна на аукціоні, наслідком якого є перехід права власності на реалізоване майно, до ухвалення судового рішення у даній справі по суті, призведе до порушення майнових прав позивача та може не лише утруднити, але й унеможливить подальше відновлення чи захист прав, свобод та інтересів позивача.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом реалізації арештованого майна.

Відповідно до п. 2 розділу Х «Визнання електронних торгів такими, що не відбулися, зупинення електронних торгів та зняття майна з реалізації» Тимчасового порядку передбачено, що підставою для зупинення електронних торгів в цілому або по окремому лоту є: рішення суду щодо зупинення реалізації арештованого майна; зупинення виконавчого провадження у випадках, визначених Законом України «Про виконавче провадження»; наявність технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи.

Отже, з норм чинного законодавства України чітко вбачається повноваження суду зупинити реалізацію арештованого майна.

Вирішуючи дане клопотання суд виходить з пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявлених позовним вимогам, а також відповідності способу забезпечення позову ч. ч. 3, 4 ст. 117 КАС України.

За викладених обставин суд вважає клопотання позивача обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 118, 158, 159, 160, 165 КАС України, суд -

ухвалив:

Клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову задовольнити повністю.

Зупинити (заборонити) реалізацію на прилюдних електронних торгах (https://torgi.minjust.gov.ua/) арештованого майна - квартири АДРЕСА_1, площею 137,0 кв.м, реєстраційний номер лота 109147 - до набрання законної сили рішенням у цій справі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня її отримання до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Виконання ухвали з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Кедик М.В.