Справа № 808/2649/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Справа № 808/2649/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., при секретарі Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ОЙЛ 2012"

до: Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.01.2015 № ,-

за участі представників сторін:

від позивача - Лазько В.Г (довіреність №42 від 28.04.2015)

від відповідача - Міщенко О.В. (довіреність № 98/08-29-10/014 від 13.01.2015)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ОЙЛ 2012" до Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23.01.2015 № .

Ухвалою суду від 18.05.2015 відкрито провадження в адміністративній справі №808/2649/15, закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 27.05.2015. За клопотанням сторін було зупинено. Судове засідання призначено на 09.11.2015.

Представник позивача підтримав позовні вимоги і просить задовольнити їх у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним правомірно на підставі належним чином оформлених первинних документів сформовано витрати та податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП"

На підтвердження правильності формування податкового кредиту Позивачем були надані необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зокрема: документи, що підтверджують факт отримання товару від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.

А відтак, висновки податкового органу про неправомірність формування позивачем податкового кредиту по господарських операціях з ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП" позивач вважає необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення протиправним і просить його скасувати.

Відповідач проти позову заперечив, надав письмові заперечення. Зазначив, що сума податкового кредиту має бути фактично здійснена і підтверджена належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Представник відповідача зазначив, що позивач неправомірно сформував податковий кредит по господарських операціях з ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП", оскільки господарські операції позивача з вказаними контрагентами не спричиняють реального настання правових наслідків, укладені з метою заниження об'єкту оподаткування, несплати податків, в зв'язку з чим дії підприємств призвели до втрат дохідної частини Державного бюджету України. В зв'язку з тим, що договори є нікчемними, нікчемний правочин є недійсним в силу закону, такий нікчемний правочин не створює інших юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Вважає спірне податкове повідомлення-рішення винесеним у відповідності та на виконання вимог Податкового кодексу України, а, відтак підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

Відповідно до ст.160 КАС України, в засіданні 09.11.2015 сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови і оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та документи, надані сторонами додатково, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України".

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку та їх скасування є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним (його скасування) є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів фізичної особи, підприємства чи організації - позивача у справі.

Як свідчать матеріали справи, ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області здійснено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Транс-Ойл 2012" з питань документального підтвердження господарських відносин з платниками ТОВ "Клондайк-ЛТ" , ТОВ "Скай Груп Плюс", ТОВ "Грандпостач Груп" за період липень 2014 р. , акт перевірки від 12.12.2014 р. № 169/08-29-22-1308/38363214.

За результатами проведення вказаної перевірки контролюючим органом було складено акт №169/08-29-22-1308/38363214 від 12.12.2014.

Перевіркою встановлено, позивачем в порушення вимог п. 14.1.36, п. 14.1.181 ст.14, п. 44.1 п. 44.3, пп.44.6 ст 44 п. 198.3 ст. 198. п.200.1 ст.200, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-УІ , Наказу № 678 від 13.1 1.2013р. "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", завищено податковий кредит за липень 2014р. на суму ПДВ 207151 грн., який сформований від ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП",, що призвело до:

заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з ПДВ (р. 18 податкової Декларації з ПДВ) за липень 2014р. - 207151 грн.;

заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, липень 2014 року на суму 207151 грн.

п. 14.1.36, п.14.1.181 ст.14, п. 44.1 п. 44.3, пп.44.6 ст 44 п. 198.3, ст. 198, п.200.1 ст.200, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.10 № 2755-УІ перевіркою ТОВ "Транс-Ойл 2012" документально не підтверджено реальність взаємовідносин з ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", код за за період липень 2014 року на суму ПДВ 18491 грн., та відповідно вбачається нереальність здійснення господарських відносин з контрагентами-покупцями за липень 2014 року, а саме: ТОВ "Герда", на суму ПДВ 18558 грн.

Зважаючи на виявлені порушення на підставі Акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення №, форма - Р, яким збільшено суму грошового зобов'язання ТОВ "Транс-Ойл 2012" платежем податок на додану вартість у розмірі 310 726,50 гри., з яких за основним платежем 207 151 грн., за штрафною (фінансовою) санкцією 103575,50грн.

Як свідчать матеріали справи та пояснював представник відповідача в ході судового розгляду, висновки перевірки базують на наступному:

"1. Згідно наданих до перевірки документів ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ (Постачальник) укладено з ТОВ "ТРАНС-ОЙЛ 2012" (Покупець) договір поставки нафтопродуктів № 77 від 09.07.2014 р. (місце укладання - Запоріжжя) Згідно умов договору Постачальник зобов'язується передати в погоджені строки, а Покупець прийняти і оплатити нафтопродукти, найменування, кількість, ціна яких вказується в накладних документах на товар, які оформлюються на кожну окрему партію товару.

На виконання умов договору та рахунків-фактури поставлено товари (роботи, послуги), на що виписано (оформлено) накладні, акти виконаних робіт та податкові накладні.

2. Крім того, ТОВ "Транс-Ойл 2012" надано до перевірки видаткові накладні на придбання нафтопродуктів у ТОВ "Скай Груп Плюс".

Транспортування бензину від ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС" (м.Київ) здійснювалось авто підприємством ТОВ "Ріф-січ" (автомобіль, МАЗ НОМЕР_1, водій - ОСОБА_5, пункт навантаження м. Запоріжжя, пункт розвантаження М.Запоріжжя вул. Рекордна, вул. Гребельна, пр. Леніна) за рахунок ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС". Згідно системи співставлення ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС" не мало взаємовідносин з ТОВ "Ріф-січ" в липні 2014 року.

3. ТОВ "Транс-Ойл 2012 " надано до перевірки видаткові накладні щодо придбання нафтопродуктів у ТОВ "Грандпостач Груп".

Відповідно до наданих до перевірки документів, покупцем бензину було ТОВ "Герда", де директор ТОВ "Транс-Ойл 2012" ОСОБА_6 є засновником ТОВ "Герда".

Також, ТОВ "ТРАНС-ОЙЛ 2012" має мережу орендованих АЗС, що розташовані за адресою: м. Запоріжжя вул. Маршала Чуйкова. 14В; м. Запоріжжя, вул. Гребельна, 7, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, 37Б через які було реалізовано бензин, придбаний у ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП" на загальну суму 1242905,76 грн. у т.ч. ПДВ 207150,96 грн.. кінцевому споживачу.

Транспортування нафтопродуктів, що в подальшому було реалізовано на орендованих АЗС, здійснювалось ДП "ЗУМ" ВАТ "ЗСТМ" за рахунок ТОВ "ТРАНС-ОЙЛ 2012", що підтверджено товарно-транспортними накладними, згідно яких, пункт навантаження м. Запоріжжя, але ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП" зареєстровано в м. Дніпропетровську та м. Донецьку відповідно.

ТОВ "ТРАНС-ОЙЛ 2012" до перевірки не надано сертифікати якості бензину, що не дає змогу зробити висновок про підтвердження якість та походження товару. Також, не підтверджується вид, обсяг, якість та розрахунки придбаного імпортного товару по ланцюгу постачання від імпортера до кінцевого споживача.

Від ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів у м. Києві отримано податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю "Грандпостач Груп", по взаємовідносинам з платниками податків за період з 01.07.2014 по 31.07.2014 р.

Від Західної ОДПІ м. Харкова отримано податкову інформацію щодо неможливості проведення зустрічної звірки ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ" за червень - липень 2014 року (16.09.2014 № 4665/7/20-33- 22-03-12)

Від ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві складено акт №2254/26-55-22-07/38489255 від 04.08.2014 р., про неможливість проведення зустрічної звірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Груп Плюс" щодо підтвердження господарських відносин з платниками за період діяльності з 01.01.2014 по 31.07.2014 року.

Таким чином за результатами проведеного дослідження фінансово-господарських операцій ТОВ "Транс-Ойл 2012" за липень 2014р., можливо зробити висновок про те, що первинні документи ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП", використовувались для формування податкового кредиту ТОВ "Транс-Ойл 2012", та не засвідчують факт реального здійснення господарських операцій."

Дослідивши матеріали справи, та заслухавши представників сторін, суд не може погодитись із твердженнями податкового органу та вважає обставин, на які посилається відповідач такими, що не відповідають діючим нормам законодавства. Інформація, викладена в Акті щодо встановлених порушень не може носити доказовий характер та не підтверджує встановлені у ньому факти, з огляду на наступне.

За приписами п.14.1.18, п.14.1.181 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Так, пунктом 198.3. ст.198 ПКУ визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.201.1. ст.201 ПКУ платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПКУ). Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг (п.201.4 ст.201 ПКУ). Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця (п.201.6 ст.201 ПКУ). Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (п.201.8. ст.201 ПКУ). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 ПКУ).

Підпунктом 198.6 п.198 ПКУ встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 10.1. Наказу ДПАУ № 1002 від 24.12.2010р. "Про затвердження форми Реєстру виданих та отриманих податкових накладних та Порядку його ведення" зазначено, що придбання або виготовлення товарів/послуг та придбання (будівництво, спорудження) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи) на митній території України відображається на підставі податкових накладних, розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, а також інших подібних документів.

Отже, виходячи із приписів вищевказаних норм Податкового кодексу, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платником податків-покупцем. Лише придбання товарів (послуг, робіт), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності платника податку-покупця, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник ПДВ, безспірно позбавляють покупця права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат.

Інших умов для формування податкового кредиту за наслідками придбання товарів, отримання послуг - таких як обов'язкова сплата постачальниками сум податку до бюджету, у т.ч. по ланцюгу постачання товару (послуг) тощо, у Податковому кодексі України не передбачено.

Таким чином, податковий кредит формується за умови списання платником податків грошових коштів в оплату товарів (робіт, послуг)/отримання ним товару, та повинен підтверджуватися податковою накладною.

Суд також зазначає, що первинні документи, оформлені по господарських операціях позивача з ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП", відповідають приписам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704).

Податковий кодекс України для платників податків не передбачає а ні обов'язок, а ні право вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як СПД, реєстрації платником податків, "податкових взаємовідносин" з бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, тощо.

Як свідчать матеріали справи, сторонами були дотримані вимоги чинного законодавства України при укладанні та виконанні господарських операцій, що підтверджується відповідними первинними документами, наданими на перевірку, які у свою чергу, свідчать про правомірність формування ТОВ "Транс-Ойл 2012" податкового кредиту з податку на додану вартість за липень 2014р. на суму ПДВ 207151 грн., по зазначеним господарським операціям з ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП".

За приписами ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Згідно з ч.2 ст.9 цього ж Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити.

Як вже зазначалося вище і не спростовується актом перевірки, у позивача наявні всі необхідні первинні документи, які відповідають вимогам, встановленим ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо змісту та форми первинних документів, підтверджують фактичне отримання позивачем товару та послуг від постачальників, оскільки містять повну інформацію щодо змісту та обсягу господарської операції, а також щодо дати та місця її здійснення та свідчать про реальні зміни в структурі активів та зобов'язань позивача.

Таким чином, контролюючий орган, помилково прийшов до висновку про нереальність господарських операцій між ТОВ "ТРАНС-ОЙЛ 2012"та ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП" .

Тому посилання на п.198.3, п.198.6 ст. 198 та п. 200.1 ст. 200 ПКУ в акті перевірки не відповідають фактичним обставинам, та, відповідно податкове повідомлення-рішення із посиланням на вказані норми є неправомірним.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що твердження відповідача про "нереальність" здійснених позивачем господарських операцій є безпідставним, оскільки на його підтвердження відповідачем не було надано рішення суду у цивільній чи господарській справі, вироку суду у кримінальній справі або іншого належного доказу. Відповідачем не надано також доказів підробки документів або їх фіктивності на підтвердження здійснених позивачем господарських операцій.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, частиною 5 статті 203 ЦК України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 234 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином є фіктивним.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Недійсність фіктивного правочину не встановлена законом, а отже такий правочин не є нікчемним. Згідно із статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що зміст вказаного вище договору не суперечить актам цивільного законодавства, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що зміст угоди не відповідає дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов'язків чи свідчить про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договору або приховування дійсного об'єкту оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

В акті перевірки, перевіряючими вказано на відсутність товарно-транспортних накладних, як на підставу не підтвердження реальності господарських операцій позивача.

Однак, суд вважає такі висновки необґрунтованими, з огляду на наступне:

Наказом Міністерства транспорту України, Міністерства статистики України від 29.12.1995 № 488/346 зазначено, що якщо товар доставляється вантажним автомобілем, документом для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника, оприбуткування їх у вантажоодержувача, а також для складського, оперативного та бухгалтерського обліку є товарно-транспортна накладна за формою № 1 -ТН. У ній повинні бути відмітки відправника товару (щодо відвантаження товару) та його отримувача (стосовно фактичного отримання товару). Вантажовідправник і вантажоодержувач несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних ними в товарно-транспортних документах.

Товарно-транспортна накладна є основним первинним документом, на підставі якого відбувається списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника та оприбуткування їх у вантажоодержувача при перевезенні вантажів у межах України, а також для їх складського, оперативного та бухгалтерського обліку. ТТН оформляється вантажовідправником на кожну поїздку автомобіля і для кожного вантажоодержувача окремо.

Пунктом 1 Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.97р. "Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" передбачено, що: товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Разом з тим, згідно з п.3.6. Методичних рекомендації з бухгалтерського обліку запасів, які затверджені наказом Міністерства Фінансів України від 10.01.2007 №2, в яких зазначається, що приймання та оприбуткування запасів, які надійшли від постачальників оформлюються товарно-транспортною накладною або прибутковим ордером.

Перевіряючими в акті не зазначено про відсутність даних прибуткових ордерів за зазначеними операціями, відповідно, посилання на відсутність чи неналежне оформлення ТТН є безпідставним.

Стосовно наявності чи відсутності Сертифікатів відповідності на товар чи Паспорту його якості суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Наказу від 04.06.2007 р. №271/121 "Про затвердження Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України": "Паспорт якості це документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості нафти та/або нафтопродуктів, отримані в результаті лабораторних випробувань, і їх відповідність вимогам нормативних документів".

Вказані вимоги співпадають із умовами, викладеними у Наказі від 04.06.2007 р. №271/121 "Про затвердження Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України", згідно якого: "Сертифікат відповідності - документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи управління довкіллям, персонал відповідають установленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством". Аналогічні вимоги міститься, також, у Наказі від 20.05.2008 р. №281/171/578/155 "Про затвердження Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України".

З огляду на викладене вище можна дійти висновку, що і сертифікат відповідності, і паспорт якості є документами, які підтверджують виключно якісні характеристики товару, його відповідність вимогам певних державних стандартів, тобто ці документи не є первинними у розумінні вимог Закону 996 та не обліковуються для цілей бухгалтерського чи податкового обліку.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди - покупця товару, яка є платником податку, не покладено обов'язку здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку і в подальшому за можливі будь-які неправомірні дії будь-кого з постачальників у ланцюгу постачання або через наявність/відсутність актів про здійснення зустрічних перевірок таких постачальників зазнавати певних негативних наслідків.

З наведеного випливає, що в разі невиконання контрагентами по ланцюгу своїх обов'язків по сплаті податків до бюджету, такі дії тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Судом не було встановлено обізнаності позивача щодо можливого протиправного характеру діяльності ТОВ "КЛОНДАЙК-ЛТ", ТОВ "СКАЙ ГРУП ПЛЮС", ТОВ "ГРАНДПОСТАЧ ГРУП" та/або їх контрагентів-постачальників в ланцюгу постачання товарів, прямої чи опосередкованої причетності до такої протиправної діяльності з метою отримання податкової вигоди.

Такий висновок суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Таким чином, за результатом розгляду справи, суд приходить до висновку, що виявлені в акті порушення не підтверджуються матеріалам справи, а тому спірне податкове повідомлення - рішення винесено безпідставно та є таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання чи зменшені податкові вигоди, контролюючий орган має доводити недобросовісність платника податків.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення від 23.01.2015 № .

Відповідно до ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області від 23.01.2015 № .

Судовий збір у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС-ОЙЛ 2012» () за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС в Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко