Справа № 265/4888/14-а(2-а/265/486/14)
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/779/15

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівДонця О. Є.,
Черпіцької Л. Т.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

22 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області про визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов'язання останнього здійснити нарахування та виплату щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року, з відрахуванням фактично проведених виплат.

Позов умотивований тим, що позивач, як особа, віднесена до категорії дітей війни, в силу статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право в 2014 році на доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак відповідачем доплати до пенсії нараховувалися і сплачувалися не у належному розмірі, чим порушені права позивача.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2014 року позов задоволено частково: визнано бездіяльність відповідача та зобов'язано здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з 1 січня 2014 року по 30 червня 2014 року, включно, з відрахуванням фактично проведених виплат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року скасовано постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01 січня 2014 року по 21 січня 2014 року; позовні вимоги в цій частині залишено без розгляду на підставі статей 99, 100 КАС України; в іншій частині рішення суду першої інстанції (щодо періоду з 22 січня 2014 року по 30 червня 2014 року, включно - прим.) залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування касаційної скарги зазначив, що виплата підвищення до пенсії у 2014 році здійснюється позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», а підстави для застосування інших нормативних актів при виплаті держаної соціальної допомоги дітям війни у цей період відсутні.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи в установлених статтею 220 КАС України межах, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Як установлено судами, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до категорії дітей війни та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області.

Позивачу у 2014 році виплачувалось щомісячне підвищення до пенсії відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, що складало 66 грн. 43 коп.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким у цій частині погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач з огляду на положення частини другої статті 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» неправомірно застосовував до спірних відносин норми постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи без розгляду вимоги позивача щодо періоду з 01 січня 2014 року по 21 січня 2014 року, апеляційний суд виходив із пропущення позивачем установленого КАС України шестимісячного строку для звернення до суду та відсутності підстав для його поновлення.

Колегія суддів погоджується із правовою позицією судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Статтею 6 Закону України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, ще дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується не тільки для визначення розмірів пенсій, та не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком. Згідно із частиною першою статті 2 Закону України від 15 липня 1999 року № 966-ХІV «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 7% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність.

Втім, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» не встановлено жодних обмежень щодо застосування положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 1 січня 2006 року. Крім того, зазначеним вище Законом не надано повноважень Кабінету Міністрів України визначати розмір та порядок застосування положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету на 2014 рік.

Зміни в правовому регулюванні відбулися із прийняттям Закону України від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», статтями статті 6-7 закріплено, що норми і положення статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

У зв'язку з прийняттям зазначеного нормативно-правового акту терміни застосування положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» до 02 серпня 2014 року здійснюються у порядку та розмірах, встановлених наведеним законом, а з 03 серпня 2014 року - у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Втім, як вже зазначено, з матеріалів справи вбачається, що позивачу в спірний період (з 01 січня 2014 року по 30 червня 2014 року) щомісячне підвищення до пенсії виплачувалось відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Оскільки в спірний період позивачу щомісячне підвищення до пенсії нараховувалось та виплачувалось з порушенням чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій повно і всебічно встановили обставини справи, правильно застосували норми матеріального права та прийшли до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в указаній частині.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанції та встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя Донецької області залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19 серпня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: