Справа № 826/7728/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

826/7728/15

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2015 року місто Київ №826/7728/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті»

до

державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про

визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення від 21.04.2015 №9303/10/26-51-11-02-08,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про:

- скасування рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управлиння Державної фіскальної служби у місті Києві, оформленого листом-повідомленням від 21.04.2015 №9303/10/26-51-11-02-08 про відмову у визнанні прийнятої від товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року податковою звітністю;

- визнання протиправними дій державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управлиння Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 06.04.2015 №250320151, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» та державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві;

- скасування рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управлиння Державної фіскальної служби у місті Києві від 21.04.2015 №9309/10/26-53-11-02-08 про розірвання договору про визнання електронних документів від 06.04.2015 №250320151 укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» та державною податковою інспекції у Дніпровському районі головного управлиння Державної фіскальної служби у місті Києві.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на необґрунтованості адміністративного позову, оскільки податкова декларація товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті», яка надіслана засобами електронного зв’язку, заповнена з порушенням вимог пункту 48.3 статті 48 Податкового кодексу України.

Розгляд справи здійснено в письмовому провадженні згідно із приписами частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» та державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві укладено договір про визнання електронних документів від 06.04.2015 №250320151, відповідно до якого предметом договору є визнання податкових документів, поданих платником податків у електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу Державної фіскальної служби засобами телекомунікаційного зв’язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Надалі, листом від 21.04.2015 №9303/10/96-53-11-02-08 державна податкова інспекція у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повідомила позивача про те, що декларація не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 (у редакції наказу від 23.01.2015 №13) «Про затвердження форм та порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», а саме: - у заголовній частині декларації (поле 6) вказана недостовірна інформація (відповідно до реєстраційних даних), у зв’язку з чим вказано, що через невідповідність вимогам діючого законодавства, декларація не визнана як податковий звіт.

Крім того, листом від 21.04.2015 №9309/10/26-53-11-02-08 державна податкова інспекція у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повідомила позивача про розірвання договору про визнання електронних документів. Так, контролюючим органом зазначено, що одним із обов’язкових реквізитів податкових декларацій відповідно до наказу Державної податкової адміністрації України «Про затвердження форми декларації з податку на прибуток підприємства та порядку її складання», а також відповідно до Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 30.0.1997 №166 «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання» є юридична адреса такого платника та керівні особи підприємства. Також, відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 4.2 розділу 4 Договору платник податків несе відповідальність згідно з законодавством за недостовірність інформації, що міститься в податкових документах, переданих до органу Державної фіскальної служби в електронному вигляді. Отже, у зв’язку із істотними порушеннями умов договору, зобов’язання сторін визначених договором про визнання електронних документів припиняються.

Вважаючи таку відмову у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року необґрунтованою, рішення про розірвання договору про визнання електронних документів протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Приписами підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків, зокрема, зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до пункту 49.3 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено Податковим кодексом України, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до пункту 48.1 статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов’язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Згідно із приписами пункту 48.2 статті 48 Податкового кодексу України обов’язкові реквізити податкової декларації – це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 статті 48 Податкового кодексу України визначено, що податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);

- повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце проживання) платника податків;

- найменування контролюючого органу, до якого подається звітність;

- дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;

- підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Як вбачається зі змісту пункту 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Відповідно до вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією, крім випадків, встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Згідно з пунктом 49.11 статті 49 Податкового кодексу України у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови: у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання.

Відповідно до пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових норм, перелік підстав для відмови контролюючого органу від прийняття податкової декларації, визначений положеннями статей 48 та 49 Податкового кодексу України, є вичерпним, а, відтак, неприйняття податкової декларації з інших підстав податковим законодавством не передбачено, а тому забороняється. При цьому, строк для повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації чітко регламентований положеннями податкового законодавства, який у разі надіслання такої податкової декларації засобами електронного зв'язку становить п'ять днів з дня її отримання.

Як вбачається зі змісту листа державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 21.04.2015 №9303/10/96-53-11-02-08, в якості причини для відмови у прийнятті податкової декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» з податку на додану вартість за серпень 2014 року вказано внесення ними недостовірної інформації (відповідно до реєстраційних даних), а саме вказано про місцезнаходження юридичної особи.

За таких обставин, суд не може погодитись з позивачем про відсутність чіткої вказівки на причини відмови у прийнятті податкової декларації, проте, досліджуючи відмову контролюючого органу у прийнятті податкової декларації по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 28.04.2015, відомості про юридичну особу підтверджувались 15.08.2013, 04.12.2013, 31.12.2013, 05.09.2014, 17.09.2014, 15.10.2014 та 17.04.2015.

Станом на 21.04.2015 (дата прийняття оскаржуваних рішень) Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не містив запису про відсутність юридичної особи за адресою своєї державної реєстрації. Зворотного відповідачем суду не доведено.

Відповідно до пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України, податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому, відповідно до статті 1, частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» місцезнаходження юридичної особи – адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені. В Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться такі відомості щодо юридичної особи як місцезнаходження.

Згідно частин 11-14 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична особа зобов’язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу. У разі ненадходження в установлений частиною одинадцятою цієї статті строк реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор зобов’язаний надіслати рекомендованим листом протягом п’яти робочих днів з дати, встановленої для подання реєстраційної картки, юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору зазначеної реєстраційної картки. У разі надходження державному реєстратору від органу державної податкової служби повідомлення встановленого зразка про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням державний реєстратор зобов’язаний надіслати рекомендованим листом протягом п’яти робочих днів з дати надходження зазначеного повідомлення юридичній особі повідомлення щодо необхідності подання державному реєстратору реєстраційної картки. Державний реєстратор залишає реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу без розгляду, про що повідомляє заявника у випадках, передбачених частиною шостою цієї статті, та у порядку, встановленому частиною сьомою цієї статті. У разі неподання юридичною особою протягом місяця з дати надходження їй відповідного повідомлення реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести відомості до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей датою, яка встановлена для чергового подання реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу. Якщо державному реєстратору повернуто рекомендованого листа, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Таким чином, згідно наведених правових положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачений певний порядок внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі. Проте, такий порядок не застосовувався державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті».

Слід зазначити, що позивачем дотримано законодавчих вимог щодо регулярного підтвердження свого місцезнаходження. Враховуючи узгодження положень Податкового кодексу України із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо визначення податкової адреси юридичної особи за місцезнаходженням такої особи, а також те, що відповідно до статті 18 Закону відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Отже, при прийняті поданої товариством з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» 17.04.2015 податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року із заповненням ними достовірно усіх обов’язкових реквізитів, державна податкова інспекція у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві врахувала складені ними 20.04.2015 довідку й повідомлення, а не дані з Єдиного державного реєстру. В той час, коли у довідці не вказано про фактичний виїзд працівників контролюючого органу до офісу платника податків, не вказано конкретно вжиті заходи, які дали можливість встановити обставину, відсутні докази про направлення повідомлення до державного реєстратора та вжиття ним належних дій.

Як на час прийняття рішення про розірвання договору про визнання електронних документів й відмову у прийнятті декларації, так і на час розгляду справи контролюючим органом не надано доказів внесення державним реєстратором відомостей про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням. Відтак, внесені до реєстру дані позивача вважаються достовірними. Більше того, суд звертає увагу і на те, що останнє підтвердження в Єдиному державному реєстрі відомостей про юридичну особу товариством з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» відбулось саме 17.04.2015, в день, коли позивачем до державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві надіслано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014.

Також, до матеріалів справи позивачем долучено договір оренди нерухомого майна від 02.01.2014, а саме приміщення площею 10 кв.м. за адресою: місто Київ, вулиця Малишка, 5 з метою розміщення там офісу. До договору додано акт приймання-передачі цього майна від 02.01.2014 та акти здачі-приймання робіт за кожен місяць (надання послуг – оренда).

Зокрема, позивачем підтверджено факт проведення оплати за оренду, а саме надано платіжні доручення від 11 лютого 2014 року №10, від 14 липня 2014 року №185, від 12 серпня 2014 року №205, від 17 жовтня 2014 року №248, від 22 жовтня 2014 року №255, від 04 листопада 2014 року №262, від 24 грудня 2014 року №313, від 24 грудня 2014 року №312, від 23 лютого 2015 року №15, від 24 лютого 2015 року №16, від 22 квітня 2015 року №42, від 22 квітня 2015 року №41, від 22 травня 2015 року №53 та від 08 червня 2015 року №58.

Відповідно до пункту 2 розділу 4 договору про визнання електронних документів, платник податків несе відповідальність згідно з законодавством за неподання податкової звітності та недостовірність інформації, що міститься в податкових документах, переданих до органу державної податкової служби в електронному вигляді. Відповідно до пункту 5 розділу 6 договору про визнання електронних документів від 06.04.2015 №250320151, у разі припинення дії договору надісланий платником податків податковий документ в електронному вигляді не приймається.

За наведених вище обставин та відсутності допущеного зі сторони платника податків – товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» порушення, у вигляді внесення до декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року недостовірної інформації щодо місцезнаходження, застосування передбаченої договором про визнання електронних документів відповідальності позивача та застосування наслідків дії договору, є безпідставними.

Таким чином, враховуючи відсутність передбачених податковим законодавством підстав для неприйняття відповідачем податкової декларації товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» з податку на додану вартість за серпень 2014 року та розірвання договору від 06.04.2015, суд дійшов висновку про протиправність дій державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві та необхідність захисту прав позивача у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, керуючись статтями 69-71, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, оформлене листом від 21.04.2015 №9303/10/26-51-11-02-08 про відмову у визнанні прийнятої від товариства з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014 року податковою звітністю.

Визнати протиправними дії державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 06.04.2015 №250320151, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» та державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Скасувати рішення державної податкової інспекції у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 21.04.2015 №9309/10/36-53-11-02-08 про розірвання договору про визнання електронних документів від 06.04.2015 №250320151 укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Подол-Сіті» та державною податковою інспекцією у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.