Справа № 343/1228/15-а, 2а-0343/69/15
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/7939/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Долинському районі Івано-Франківської області на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Долинському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України у Долинському районі Івано-Франківської області, в якому просили визнати протиправними дії останнього щодо відмови у призначенні їм пенсій по втраті годувальника за нормами ч.10 ст. 37 Закону України «Про державну службу»; зобов'язати відповідача перевести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку з втратою годувальника за нормами ч.10 ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків на двох від суми середньомісячного заробітку померлого годувальника, згідно з довідкою ТУ ДСА у Івано-Франківській області від 30 січня 2015 року № 38, виплату даної пенсії розпочати з часу звернення до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області - з 22 грудня 2014 року; зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсію у зв'язку з втратою годувальника за нормами ч.10 ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків на двох від суми середньомісячного заробітку померлого годувальника, згідно з довідкою ТУ ДСА у Івано-Франківській області від 30 січня 2015 року №38, виплату даної пенсії розпочати з часу смерті ОСОБА_3, з ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2015 року позов задовольнено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсій по втраті годувальника за нормами ч.10 ст. 37 Закону України «Про державну службу». Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано- Франківської області перевести ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку з втратою годувальника за нормами ч. 10 ст. 37 Закону «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків на двох від суми середньомісячного заробітку померлого годувальника, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Івано-Франківській області від 30.01.2015 року № 38, виплату даної пенсії розпочати з 22 грудня 2014 року, з часу звернення до управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано- Франківської області. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Долинському районі Івано-Франківської області призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсію у зв'язку з втратою годувальника за нормами ч. 10 ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 90 відсотків на двох від суми середньомісячного заробітку померлого годувальника, згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Івано- Франківській області від 30.01.2015 року № 38, виплату даної пенсії розпочати з ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з часу смерті годувальника до досягнення ОСОБА_2 23 років, тобто 29 червня 2017 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що здійснити перехід на пенсію у зв'язку з втратою годувальника членам сім'ї померлого судді у відставці з суддівської винагороди буде можливим лише після внесення відповідних змін до нормативно-правових актів. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, подали до суду клопотання про розгляд справи у їхній відсутності, тому суд, відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 з 18 листопада 1977 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 18 листопада 1977 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року в них народився син ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію, як інвалід III групи загального захворювання довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 від 22 вересня 2011 року.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається на 4 курсі денної форми навчання Харківського національного економічного університету імені ОСОБА_4, що підтверджується копією довідки № 178/2015 від 30 травня 2015 року.

ОСОБА_3 працював на посаді народного судді Долинського районного суду з 26 січня 1981 року, а з 02 липня 1982 року по 01 серпня 2000 року - на посаді голови Долинського районного суду. 13 липня 2000 року ОСОБА_3 звільнений з посади у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З часу звільнення з посади ОСОБА_3 отримував щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Сума заробітної плати ОСОБА_3, на яку нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,становила - 18270, 00 грн., що підтверджується довідкою № 38 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), виданої ТУ ДСА в Івано-Франківській області 30 січня 2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 15 грудня 2014 року.

Після смерті ОСОБА_3 його дружина та син звернулися в управління Пенсійного фонду України у Долинському районі Івано-Франківської області з заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку з втратою годувальника та призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

21 квітня 2015 року листом №1988/03 управління Пенсійного фонду України у Долинському районі Івано-Франківської області повідомило заявницю ОСОБА_1 про відмову в переході із пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, мотивуючи це тим, що здійснити такий перехід буде можливим лише після внесення відповідних змін до нормативно- правових актів.

21 квітня 2015 року листом №1987/03 управління Пенсійного фонду України у Долинському районі Івано-Франківської області повідомило заявника ОСОБА_2 про прийняття рішення про призначення йому пенсії по втраті годувальника, але відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в розмірі меншому, ніж визначеному положеннями Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та Закону України «Про державну службу», оскільки здійснити обчислення пенсії у зв'язку з втратою годувальника йому, як члену сім'ї померлого судді у відставці, з суддівської винагороди буде можливим лише після внесення відповідних змін до нормативно-правових актів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі, будучи непрацездатними членами сім'ї померлого судді у відставці (годувальника), знаходились на повному його утриманні, одержували від нього допомогу, що було для них постійним і основним джерелом засобів до існування, а тому ОСОБА_1 має право за бажанням перейти з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, а ОСОБА_2 на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу».

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з ч.2 ст.36 вказаного Закону непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

В силу приписів ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» (який був чинний на момент призначення померлому ОСОБА_3 пенсії) судді, який вийшов у відставку, при наявності відповідного віку і стажу роботи виплачувалась пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України "Про державну службу". Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

В силу приписів ч.8 вказаної статті суддям, відставку яких припинено, виплачується пенсія на загальних підставах.

Таким чином, у судді, який пішов у відставку та має не менш ніж 20 - річний стаж суддівської роботи, є можливість вибору одного з двох варіантів соціального забезпечення за настання юридичного факту (оформлення виходу у відставку) - отримання пенсії з урахуванням віку та стажу роботи на умовах, визначених ст.37 Закону України «Про державну службу», або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання у відповідних відсотках (від 80 до 90-залежно від стажу роботи на посаді судді) від заробітної плати працюючого на аналогічній посаді судді.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пенсія за віком, визначена ст.37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та довічне грошове утримання судді хоча і є різними поняттями, проте мають однакову правову природу, що уможливлює їх ототожнення в контексті ст.37 Закону України «Про державну службу».

Згідно п.1 ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» і не може визначатися іншими нормативно - правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Аналогічні положення містяться у ст.33 Закону України «Про державну службу», відповідно до якої заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ст.129 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям за роботу на посаді судді щомісячно виплачується суддівська винагорода, яка складається з аналогічних складових заробітної плати, що підтверджується довідкою № 38 про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг, або дипломатичний ранг, надбавка (винагорода) за вислугу років), виданої ТУ ДСА в Івано-Франківській області 30 січня 2015 року.

Враховуючи викладене, та те, що інші закони, які б регулювали пенсійне забезпечення суддів, крім ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відсутні, а в ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками пенсійного віку виплачується пенсія на умовах, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу» та те, що суддівська винагорода по своїй суті є єдиним видом оплати праці суддів та по своїй суті є заробітною платою судді, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на те, що здійснити перехід на пенсію у зв'язку з втратою годувальника членам сім'ї померлого судді у відставці з суддівської винагороди буде можливим лише після внесення відповідних змін до нормативно-правових актів

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що з урахуванням особливостей призначення пенсії судді у відставці, яке регулюється спеціальним законодавством, непрацездатні члени сім'ї померлого ОСОБА_3 мають право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника та переведення з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 має право за бажанням перейти з пенсії по інвалідності на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, а ОСОБА_2 на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, передбачених ст.37 Закону України «Про державну службу», так як вони, будучи непрацездатними членами сім'ї померлого судді у відставці (годувальника), знаходились на повному його утриманні, одержували від нього допомогу, що було для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Долинському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 липня 2015 року у справі № 343/1228/15-а, 2-а/0343/69/15 -без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик