Справа № 804/10362/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
преставника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ТОВ "ТД Чорметремонт" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми «р» від 05.08.2015 року № 000182204.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач дійшов до безпідставного висновку про безтоварність господарських операцій позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Квктрейдгруп» та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «Торг Преміум», оскільки факт реальності господарської операції підтверджується актами наданих послуг, податковими накладними. Також позивач звернув увагу суду на той факт, що порушення податкової дисципліни вчинене ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум», а також визнання недійсними правочинів вчинених ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» з контрагентами, не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит.
Ухвалою суду від 18.08.2015 року відкрито провадження у справі.
Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що оскаржуване податкове повідомлення рішення прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідач наголосив на тому, що правочини, укладені позивачем з ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум», не спрямовані на настання реальних правових наслідків у звязку з наступним:
- ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» не мають трудових ресурсів, обладнання для надання послуг позивачу;
- за результатами перевірок податковими органами господарської діяльності ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» не підтверджено реальність господарському відносин вказаних підприємств з контрагентами;
- позивачем не надано документального підтвердження того, що послуги ТОВ «Квктрейдгруп» надано позивачу, а саме: звіту про виконання робіт, де було б зазначено які саме послуги були виконано, ким саме. Також не надано плану проведених робіт чи інші підтверджуючи документи з доказом використання цих послуг (робіт) у господарській діяльності позивача;
- у договорі між позивачем та ТОВ «Торг Преміум» вказані банківські реквізити останнього, які станом на день укладення договору не існувало, що свідчить про неможливість проведення фінансово-господарських операцій;
- позивачем не надано документального підтвердження того, що послуги ТОВ «Торг Преміум» надано позивачу, а саме: звіту про виконання робіт, де було б зазначено які саме послуги були виконано, ким саме. До перевірки не надано документального підтвердження, що свідчить про результат виконаних робіт та його використання у господарській діяльності позивача.
- ТОВ «Торг Преміум» згідно відомостей з ЄДРПОУ не надає послуги з розміщення реклами;
- фотографії рекламних носії змонтовані позивачем за допомогою компютерної програми.
Також відповідач наголосив на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення стосується лише двох договорів про надання послуг, які укладені позивачем з ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум», а саме: договір про надання послуг від 10.09.2014 року № 356 та договір про розміщення реклами від 01.08.2014 року № 128. Щодо інших виявлених відповідачем від час перевірки порушень податкового законодавства грошові зобовязання не нараховувались. Відповідач зауважив на тому, що штрафні (фінансові) санкції застосовані до позивача у розмірі 50% від суми донарахованого грошового зобовязання, оскільки позивач раніше у межах 1095 днів вчинив аналогічне правопорушення, що підтверджується копією податкового повідомлення рішення від 17.07.2013 року № НОМЕР_1.
Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.
Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача під час взаємовідносин з ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум», ТОВ «Богун Трейд» за період з 01.09.2014 року по 01.11.2014 року.
Перевірка призначена на підставі п.78.1.11 ст. 78 ПК України.
За наслідками вищевказаної перевірки складно ОСОБА_2 від 20.07.2015 року № 697/04-67-22-04/30540303.
У вищевказаному акті відповідачем зроблено, зокрема, висновок про заниження податку на додану вартість на загальну суму 37 585,00 грн. в т.ч. за вересень 2014 року 18 420,00 грн. та за жовтень 2014 року на 19 165,00 грн. внаслідок нереальності господарських операцій позивача з його контрагентами.
Висновок відповідача щодо нереальності правочинів обгрунтовується тим, що правочини здійснені без мети настання реальних наслідків, у звязку з наступним:
- ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» не мають трудових ресурсів, обладнання для надання послуг позивачу;
- за результатами перевірок податковими органами господарської діяльності ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» не підтверджено реальність господарському відносин вказаних підприємств з контрагентами;
- позивачем не надано документального підтвердження того, що послуги ТОВ «Квктрейдгруп» надано позивачу, а саме: звіту про виконання робіт, де було б зазначено які саме послуги були виконано, ким саме. Також не надано плану проведених робіт чи інші підтверджуючи документи з доказом використання цих послуг (робіт) у господарській діяльності позивача;
- у договорі між позивачем та ТОВ «Торг Преміум» вказані банківські реквізити останнього, які станом на день укладення договору не існувало, що свідчить про неможливість проведення фінансово-господарських операцій;
- позивачем не надано документального підтвердження того, що послуги ТОВ «Торг Преміум» надано позивачу, а саме: звіту про виконання робіт, де було б зазначено які саме послуги були виконано, ким саме. До перевірки не надано документального підтвердження, що свідчить про результат виконаних робіт та його використання у господарській діяльності позивача.
На підставі акту перевірки відповідачем прийнято на направлено позивачу податкове повідомлення рішення форми «р» від 05.08.2015 року № 000182204, яким збільшено грошове зобовязання з ПДВ на суму 37 585,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 18 792,50 грн.
Судом на підставі письмових пояснень відповідача від 04.11.2015 року встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення стосується лише двох договорів про надання послуг, які укладені позивачем з ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум», а саме: договір про надання послуг від 10.09.2014 року № 356 (сума ПДВ 9955,00 грн. за вересень 2014 року) та договір про розміщення реклами від 01.08.2014 року № 128 (сума ПДВ 27 630,00 грн. за вересень та жовтень 2014 року). Щодо інших виявлених відповідачем від час перевірки порушень податкового законодавства грошові зобовязання не нараховувались.
Також судом встановлено, на підставі пояснень відповідача, що штрафні (фінансові) санкції в оскаржуваному податковому повідомленні рішенні застосовані до позивача у розмірі 50% від суми донарахованого грошового зобовязання, оскільки позивач раніше у межах 1095 днів вчинив аналогічне правопорушення, що підтверджується копією податкового повідомлення рішення від 17.07.2013 року № НОМЕР_1.
Суд частково не погоджується з висновками відповідача зробленим у ОСОБА_2 від 20.07.2015 року № 697/04-67-22-04/30540303 щодо нереальності договорів укладених позивачем з ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» у звязку з наступним.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби» процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість та формування витрат повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосубєктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну , повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення звязку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11.
Також у вищевказаному листі Вищого адміністративного суду України зазначено, що не є обовязковою передумовою для визначення контролюючим органом грошових зобовязань визнання недійсними (у тому числі і нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому взаємовідносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Оцінуватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Таким чином, судом відхиляються доводи відповідача про те, що правочини укладені позивачем ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» є нікчемним через те, що за ланцюгом між попередніми контрагентами ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум»правочини визнані податковим органом нікчемними, оскільки відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.
Крім того, відповідач не надав суду беззаперечних доказів того, що не виконання контрагентами ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» своїх договірних зобовязань, мало наслідком безтоварність операцій між позивачем та ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум».
Суд також зазначає, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит порушення податкової дисципліни, вчинені ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум» та на знаходження останніх за податковою адресою (аналогічну позицію займає Верховний Суд України у постанові від 13.01.2009 року, номер судового рішення в ЄДРСР 3060678).
Також суд відхиляє доводи відповідача про те, однією із підстав, що свідчить про неможливість проведення фінансово-господарських операцій, є та, що у договорі між позивачем та ТОВ «Торг Преміум» вказані банківські реквізити останнього, які станом на день укладення договору не існувало, з наступних причин.
Згідно даних вказаних у акті перевірки відповідачем виявлено відсутність саме інформації про розрахунковий рахунок у базах даних ДПІ.
Згідно п.69.2 та 69.4 ст. 69 ПК України банки та інші фінансові установи зобов'язані надіслати повідомлення про відкриття або закриття рахунка платника податків - юридичної особи, у тому числі відкритого через його відокремлені підрозділи, чи самозайнятої фізичної особи до контролюючого органу, в якому обліковується платник податків; датою початку видаткових операцій за рахунком платника податків, визначеного пунктом 69.1 цієї статті (крім банку), у банках та інших фінансових установах є дата отримання банком або іншою фінансовою установою повідомлення контролюючого органу про взяття рахунка на облік у контролюючих органах.
За вказаних обставин відсутність у базах даних ДПІ інформації про відкритий рахунок ТОВ «Торг Преміум» може свідчити лише про неможливість здійснення останнім видаткових операцій з даного рахунку; операції з отримання грошових коштів на даний рахунок можуть здійснюватися.
Оскільки за договором на розміщення реклами саме позивач здійснював перерахування грошових коштів ТОВ «Торг Преміум», то відсутність саме даних про розрахунковий рахунок у базах даних ДПІ не може слугувати підставою для висновку про неможливість проведення фінансово-господарських операцій.
Також судом відхиляються доводи відповідача про те, що у відомостях з ЄДРПОУ ТОВ «Торг Преміум» не зазначено такого виду діяльності як послуги з розміщення реклами, а тому ТОВ «Торг Преміум» не могло надавати їх позивачу, оскільки у відповідності до статті 94 Цивільного кодексу України юридична особа вправі здійснювати будь-які види діяльності; юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії). Зазначення у ЄДРПОУ окремих видів діяльності юридичної особи не означає неможливість останньої здійснювати інші види господарської діяльності, які не вказані у ЄДРПОУ. Інформація у ЄДРПОУ про види діяльності юридичної особи має перш за все статистичний характер.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарської операції між позивачем та ТОВ «Квктрейдгруп», ТОВ «Торг Преміум».
Судом також встановлено, що між позивачем та ТОВ «Квктрейдгруп», укладено договір про надання послуг № 356 від 10.09.2014 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Квктрейдгруп» зобовязувалось надати позивачу послуги з перепродажної підготовки та доставки до транспортного агентства товару позивача, а саме: послуги з упаковки товару, а позивач зобовязувався оплатити надані послуги.
Факт надання ТОВ «Квктрейдгруп» позивачу послуг з упаковки товару підтверджується актом наданих послуг від 30.09.2014 року № 3007, копія якого міститься у матеріалах справи та вказані у акті перевірки.
Вказаний документ відповідає ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
ТОВ «Квктрейдгруп» виписало позивачу податкову накладну № 3010 від 30.09.2014 року, яка складена у відповідності до статті 201 Податкового кодексу України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Квктрейдгруп» анульовано 13.11.2014 року, тобто на момент здійснення господарської операції з позивачем ТОВ «Квктрейдгруп» було платником податку на додану вартість та вправі було видавати податкові накладні.
Судом на підставі спеціального витягу з ЄДРПОУ, який знаходиться у матеріалах справи, встановлено, що ТОВ «Квктрейдгруп» зареєстровано як юридична особа 04.03.2014 року.
Таким чином, ТОВ «Квктрейдгруп» на момент здійснення господарських операцій з позивачем було зареєстрованою юридичною особою.
Позивачем не надано суду фактичних доказів того, що господарська операція між позивачем та ТОВ «Квктрейдгруп» відбулася.
Судом встановлено відсутність у ТОВ «Квктрейдгруп» трудових ресурсів та обладнання, які є необхідними для надання послуг з пакування товару.
Судом відхиляється посилання позивача на лист ТОВ «Квктрейдгруп» від 02.09.2015 року, у якому останнє підтвердило здійснення господарських операцій з позивачем, оскільки у вказаному листі ТОВ «Квктрейдгруп» жодним чином не повідомило за допомогою яких трудових ресурсів та обладнання послуги з пакування товару були надані позивачу.
Суд зазначає, що наявність належним чином складених первинних документів є лише однією із обовязкових підстав для формування податкового кредиту. Іншою обовязковою підставою для віднесення сплачених сум ПДВ до складу податкового кредиту є рух активів у процесі здійснення господарської діяльності, тобто фактичне здійснення господарської операції.
Судом під час розгляду справи не встановлено руху активів між позивачем та ТОВ «Квктрейдгруп»
За вказаних обставин відповідач вірно визнав неправомірним формування податкового кредиту позивача на суму 9955,00 грн. у жовтні 2014 року.
Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Торг Преміум».
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Торг Преміум» укладеного договір на розміщенні реклами № 128 від 01.08.2014 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Торг Преміум» зобовязувалось надати позивачу послуги з розміщення зовнішньої реклами та рекламних носіях на території м. Дніпропетровська, а позивач зобовязувався оплатити надані послуги.
У додатку від 01.08.2014 року до договору сторони погодили місця розміщення реклами, строк її розміщення (період з серпень та вересень 2014 року), вартість послуг за один місць, а також розмір білбордів.
Судом під час розгляду справи встановлено, що у додатку від 01.08.2014 року до договору міститься описка у пункті 8 адресів розміщення рекламних носіїв, а саме: замість адреси: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду 61 помилково вказано адресу м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду 6. Факт наявності даної помилки підтверджується первинними документами, які містяться у матеріалах справи.
Факт надання послуг позивачу підтверджується копіями актів про надання послуг від 01.09.2014 року № 196, від 30.09.2014 року № 3013 від 31.10.2014 року № 3101, які знаходяться у матеріалах справи та вказані у акті перевірки.
Вказані документи відповідають ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
ТОВ «Торг Преміум» виписало позивачу податкові накладні від 01.09.2014 року № 106, від 30.09.2014 року № 3013 та від 31.10.2014 року № 3101, які складено у відповідності до статті 201 Податкового кодексу України.
У відповідності до відомостей з офіційного сайту Державної фіскальної служби України свідоцтво платника ПДВ ТОВ «Торг Преміум» анульовано 13.11.2014 року, тобто на момент здійснення господарської операції з позивачем ТОВ «Торг Преміум» було платником податку на додану вартість та вправі було видавати податкові накладні.
Судом на підставі спеціального витягу з ЄДРПОУ, який знаходиться у матеріалах справи, встановлено, що ТОВ «Торг Преміум» є зареєстрованою юридичною особою з 01.07.2014 року.
Позивачем надано суду докази фактичного розміщення ТОВ «Торг Преміум» зовнішньої реклами за всіма адресами, які вказані у додатку від 01.08.2014 року до договору. Вказаними вище доказами є фотографії місця розташування зовнішньої реклами, які містяться у матеріалах справи.
Судом відхиляються доводи відповідача про те, що фотографії рекламних носії змонтовані позивачем за допомогою компютерної програми, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів останнього (висновку спеціаліста та/або експерта).
За вказаних обставин позивач має право на формування податкового кредиту з ПДВ на суму 27 630,00 грн. за вересень та жовтень 2014 року
Таким чином, відповідач вірно визначив неправомірним формування податкового кредиту позивача лише на суму 9955,00 грн. у жовтні 2014 року.
У відповідності до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України» судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.
За вказаних обставин оскаржуване податкове повідомлення рішення є частково протиправним та підлягає скасуванню в частині суми основного грошового зобовязання з ПДВ у розмірі 27 630,00 грн.
Щодо застосування відповідачем штрафної (фінансової) санкції у розмірі 50%, то суд зазначає наступне.
Штрафна санкція відповідачем застосована згідно абз. 2 п.123.1 ст. 123 ПК України.
Згідно п.123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування -
тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 24.11.2011 № 2198/11/13-11 повторність визначення контролюючим органом протягом 1095 днів суми податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування слід застосовувати в розрізі кожного окремого з податкових порушень, передбачених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України. Тобто повторним є визначення контролюючим органом податкових зобов'язань внаслідок вчинення одного й того самого порушення: або неподання податкової декларації, або заниження податкових зобов'язань з окремого виду податку, або завищення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість тощо.
У разі повторного визначення податкових зобов'язань за вчинення різних податкових порушень (наприклад, спочатку внаслідок виявлення заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість, а згодом протягом 1095 днів через виявлення завищення суми бюджетного відшкодування) підвищений розмір відповідальності застосовуватися не повинен.
В якості повторного факту збільшення позивачу платежу з ПДВ відповідач посилається на податкове повідомлення рішення від 17.07.2013 року № НОМЕР_1, копія якого міститься у матеріалах справи, яким також збільшено позивачу платіж з ПДВ.
За вказаних обставин відповідач протиправно застосував штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 50%.
За вчинене позивачем порушення податкового законодавства підлягає застосуванню штрафна (фінансова) санкція у розмірі 25% згідно п.123.1 ст. 123 ПК України.
Розмір штрафної (фінансової) санкції з урахуванням часткового протиправного нарахування відповідачем грошового зобовязання з ПДВ становить: 2488,75 грн. (9955 х 25%).
Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення рішення є частково протиправним та підлягає скасуванню в частині сум штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 16 303,75 грн.
За вказаних обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
У відповідності до частин 1 тв 3 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Позивач під час звернення з позовом до суду сплатив лише 10% від суми судового збору у розмірі 182,70 грн.
Розмір судового збору, який підлягає стягненню з позивача становить: 230,49 грн. 1872,00 грн. (сума судового збору, яка підлягає сплаті) - (43 933,75 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 1872 грн. (сума судового збору за заявлені позовні вимоги) : 56 377,50 грн. (загальна сума заявлених позовних вимог) + 182,70 грн. (сплачена сума судового збору).
Керуючись статтями 11, 50, 70, 71, 72, 86, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати частково протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області форми «р» від 05.08.2015 року № 000182204 в частині суми основного платежу з ПДВ у розмірі 27 630,00 грн. та в частині суми штрафної (фінансової) санкції у розмірі 16 303,75 грн.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 27.11.2015 року Суддя З оригіналом згідно ОСОБА_1 ОСОБА_1