Справа № 821/989/15-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/989/15-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Каховської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Каховської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2Д.) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Каховської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (далі Каховська ОДПІ) в якому просив скасувати наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 08 вересня 2014 року, яким визначено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 123 229,50 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 82 153,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 41 076,50 грн.

- № від 08 вересня 2014 року, яким визначено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 101 511,14 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 67 674,09 грн. та за штрафними санкціями в сумі 33 837,05 грн.

- № від 29 жовтня 2014 року, яким визначено грошове зобов'язання для фізичних осіб-підприємців у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в сумі 21 380,32 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 0,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 21 380,32 грн.

Також, позивач просив скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 19 грудня 2014 року, якою зобов'язано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 60 441,15 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу, податковим органом порушено норми податкового законодавства, що призвело до незаконного та необґрунтованого визначення податкових зобовязань.

В свою чергу, позивач зазначив, що у нього наявні всі первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій, що свідчить про виконання умов податкового законодавства під час формування податкового кредиту та витрат при визначенні розміру податку на доходи фізичних осіб.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року адміністративний позов задоволений повністю.

В апеляційній скарзі представник Каховської ОДПІ ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з тим, що судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У звязку з чим, просить винести нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не зявився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Представник позивача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, неприбуття у судове засідання сторони, належним чином повідомленої про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що основним видом діяльності позивача є оптова торгівля фруктами та овочами.

В межах здійснення своєї господарської діяльності, ФОП ОСОБА_2 уклав усні договори на закупівлю овочів з ТОВ «Фаворіт Найс», ТОВ «Олімп Пром», ТОВ «Новатор Груп», які є продавцями вказаного товару.

Факт виконання таких договорів, підтверджується належним чином оформленими та підписаними сторонами видатковими та податковими накладними (т.1 а.с.117-171). Факт оплати за отриманий товар підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів (т.1 а.с.206-219).

На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надані докази реалізації придбаного товару у вказаних контрагентів, зокрема, придбаний товар був реалізований ТОВ «Балдер», ТОВ «АТБ-Маркет», що підтверджується видатковими накладними, накладними та звітом про дебетові та кредитові операції по рахунку позивача з 01 жовтня 2011 року по 31 жовтня 2011 року (т.1 а.с.172-205).

У липні 2014 року Каховською ОДПІ було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача, з питань взаємовідносин з:

- ТОВ «Фаворит Найс» за період червень 2011 року, вересень 2011 року та листопад 2011 року;

- ТОВ «Олімп Пром» за період вересень 2011 року, жовтень 2011 року;

- ТОВ «Новатор Груп» за період вересень 2011 року.

За результатами даної перевірки, 22 липня 2014 року складено акт № 198/17-2/НОМЕР_1 (далі Акт перевірки), у висновках якого зазначено про наступні порушення вимог законодавства (т.1, а.с.8-17):

- п.177.2 ст.177, п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011 рік на суму 67 674,09 грн.;

- п.п.2.1 ст. 7 та п.4 ст. 4 р. 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження зобов'язання з єдиного соціального внеску за 2011 рік на суму 142 535,44 грн.

- п.185. 1 ст. 185, п.198.1 ст. 198, п.198.3 ст.198, п. 198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України та ч.1 ст. 203, 215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу України, що стало підставою для висновку про вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, у звязку з чим завищено податковий кредит за період, якій був охоплений перевіркою.

Висновок податкового органу про порушення позивачем вищевказаних вимог законодавства побудований на актах перевірки контрагентів позивача:

- від 23 січня 2014 року «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Фаворіт Найс» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків за період з 01 червня 2011 року по 31 січня 2012 року»;

- від 20 січня 2012 року «Про результати проведення документальної невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Новатор Груп», з питань достовірності визначення показників декларації з податку на додану вартість за період з 01 червня 2011 року по 31 грудня 2011 року»;

- від 16 січня 2012 року «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Олімп Пром» з питань достовірності визначення показників декларацій з податку на додану вартість за період з 13 травня 2011 року по 31 грудня 2011 року».

Враховуючи встановлені Актом перевірки обставини, Каховська ОДПІ прийняла наступні податкові повідомлення-рішення (т.1 а.с.21-22,25):

- № від 08 вересня 2014 року, яким визначила грошове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 123 229,50 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 82 153,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 41 076,50 грн.

- № від 08 вересня 2014 року, яким визначила грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 101 511,14 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 67 674,09 грн. та за штрафними санкціями в сумі 33 837,05 грн.

- № від 29 жовтня 2014 року, яким визначила грошове зобов'язання для фізичних осіб підприємців у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в сумі 21 380,32 грн., у тому числі за основним платежем в сумі 0,00 грн. та за штрафними санкціями в сумі 21 380,32 грн.

Також, відповідачем прийнята вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 19 грудня 2014 року, якою зобов'язано сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 60 441,15 грн. (т.1 а.с.24).

Задовольняючи позовні вимоги та відповідно скасовуючи спірні рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано суду первинні документи, які підтверджують факт придбання овочів у вказаних контрагентів та подальшу їх реалізацію.

При цьому, суд першої інстанції наголошував, що контролюючий орган в Акті перевірки, не поставив під сумнів достовірність наданої первинної бухгалтерської документації, яка є підставою для формування податкового обліку платника податку.

Згідно із вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні є законною та обґрунтованою, виходячи з наступного.

Підставою прийняття спірних рішень стало те, що Каховська ОДПІ не визнає господарські операції з контрагентами ТОВ «Фаворіт Найс», ТОВ «Олімп Пром», ТОВ «Новатор Груп».

Так, інкримінуючи позивачу порушення вимог ст.198 Податкового кодексу України, податківці посилались на вищевказані акти зустрічних перевірок контрагентів-постачальників та виходили з того, що первинні документи надані до перевірки не мають юридичної сили та доказовості, оскільки складені з метою надання вигоди покупцеві, а не фіксування фактично здійснених господарських операцій.

Питання, пов'язані з формуванням позивачем податкового кредиту, врегульовано ст.198 Податкового кодексу України.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом наведених правових норм, необхідною умовою для включення до складу податкового кредиту податку на додану вартість є фактичність здійснення та підтвердження належним чином складеними первинними документами господарської операції, що відображає її реальність, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для формування податкового кредиту є перш за все податкова та видаткова накладна, яка оформлена відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Враховуючи, що позивачем були надані до перевірки належним чином засвідчені копії первинних документів, перелік яких був зазначений вище, та які відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджують факт здійснення господарських операцій, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності порушень вимог ст.198 Податкового кодексу України.

Поряд із цими доказами, позивачем було також надано докази подальшої реалізації придбаного товару, що додатково підтверджує факт виконання операцій.

Стосовно порушення вимог п.177.2 ст.177, пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, представник податкової зазначає, що позивачем занижено суми податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2011 рік на суму 67 674,09 грн. Такого висновку відповідач дійшов на підставі того, що ФОП ОСОБА_2 неправомірно включено до складу валових витрат у перевіряємосу періоді витрати по взаємовідносинам із вказаними вище контрагентами.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, передбачено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Підпунктом 14.1.27 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п. 177.3 ст. 177 Податкового кодексу України).

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України).

Таким чином, враховуючи викладені норми податкового законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність первинної бухгалтерської документації є підставою для включення до складу валових витрат витрати по взаємовідносинам з вказаними вище контрагентами, а тому позивачем правомірно включені такі витрати до складу валових, підстав для зворотних висновків у суду апеляційної інстанції немає.

Щодо доводів апеляції необхідно зазначити наступне.

Представник Каховської ОДПІ в обґрунтування своїх посилань щодо нереальності господарських операцій позивача з його контрагентами посилається на вищевказані акти зустрічних перевірок.

Суд апеляційної інстанції вважає, що отримання податковим органом таких актів, в яких викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку щодо самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону. До того ж, акт перевірки контрагента чи акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиційного значення при розгляді справи судом, та не має статусу документа, що достовірно та безумовно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Крім цього, дії податкової щодо проведення перевірки та складання за її наслідками акту «Про результати документальної позапланової перевірки ТОВ «Олімп Пром» визнані постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 червня 2012 року протиправними (т.1 а.с.26-37). Дана постанова набрала законної сили на підставі ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2014 року (т.1 а.с.38-42).

Поряд з цим, матеріали справи містять постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 травня 2013 року, яка набрала законної сили та якою визнано протиправними дії Переяслав-Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції Київської області Державної податкової служби по визнанню нікчемними угод, укладених ТОВ «Фаворіт-Найс» з контрагентами за період з 11 травня 2011 року по 31 грудня 2011 року. Також, судом визнано протиправними дії даного податкового органу, які полягають в зміні в електронній базі даних «Деталізована інформація по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України» показників податкових зобов'язань та податкового кредиту з ПДВ, які задекларовані ТОВ «Фаворіт-Найс» у періоді з 11 травня 2011 року по 31 грудня 2011 року та зобовязано відобразити показники податкових зобовязань та податкового кредиту (т.1 а.с.43-50).

Іншим доводом апеляції є посилання представника податкового органу на те, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом сприяння в ухиленні від сплати податків підприємствами реального сектору економіки невстановленими особами, які використовували реквізити підприємств ТОВ «Фаворіт Найс», ТОВ «Олімп Пром», ТОВ «Новатор Груп».

Стаття 72 КАС України, передбачає підстави для звільнення від доказування, так ч.4 даної статті передбачає, що вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Представником Каховської ОДПІ не надано суду відповідного вироку суду, який би звільняв субєкта владних повноважень від доказування правомірності своїх рішень.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права, апеляційна скарга є необґрунтованою, оскільки наведені обґрунтування позбавлені правового забезпечення відповідними правовими нормами, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування судового рішення, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно вирішив справу по суті спору.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Каховської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Каховської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова