Справа № 825/3618/15-а
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3618/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря Гайдука С.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 13.11.2015 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Чернігові Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області (далі ДПІ у м. Чернігові) та просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 22.05.2015 № 3161, яким ОСОБА_3 нараховано транспортний податок в сумі 25000,00 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що в порушення вимог ст. 267 Податкового кодексу України відповідач не обчислив суму податку та своєчасно не надіслав на адресу позивача податкове повідомлення-рішення, що виключає можливість узгодження податкового боргу. Крім того, відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», п.п. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 Податкового кодексу України застосування рішення про встановлення місцевих податків (в т.ч. і транспортного податку) у 2015 році мало бути прийнято 15.07.2014. Тобто, застосування контролюючим органом положень ст. 267 Податкового кодексу у 2015 році, при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення, не відповідає положенням ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, надав заперечення та пояснив, що з 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 № 71 - VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким, шляхом викладення в новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України, було введено новий податок з громадян України: скасовано збір за першу реєстрацію транспортного засобу, який до 2015 року сплачували продавці авто. Саме власники транспортних засобів мають сплачувати транспортний податок, який віднесено до податків на майно. Керуючись нормами законодавства України гр. ОСОБА_3 було сформовано податкове повідомлення-рішення з транспортного податку № 3161 від 22.05.2015 та відправлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 12.06.2015. Однак, 13.07.2015 зазначений лист з ППР повернувся з відміткою повернення «за закінченням терміну зберігання», при тому, що працівник поштової служби 13.06.2015 та 15.06.2015 залишала повідомлення позивачу про необхідність звернення до його найближчого поштового звязку для отримання кореспонденції. Відповідно до п.п. 267.8.1 п.267.8 ст. 267 Податкового кодексу України транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення, тобто з 13.07.2015.

Посилання ОСОБА_3 на ст. 41, 58 Конституції України є безпідставними, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення не впливає на володіння та користування майном позивача. Закон України від 28.12.2014 № 71- VII не змінює вид податку, а запроваджує новий, зміни ж внесені ще у 2014 році, заздалегідь встановили, що з 2015 року власники вказаних автомобілів мають сплачувати даний вид податку, а тому в даному випадку не має зворотної дії в часі.

Щодо посилань позивача на неконституційність вищезазначеного закону, представник відповідача зазначив, що оскільки рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності Закону України від 28.12.2014 № 71- VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не приймалось, то воно також є безпідставним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову має бути відмовлено з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить легковий автомобіль марки «TOYOTA HIGHLANDER» універсал, 2012 року випуску, обєм двигуна 3456 куб. см., дата вторинної реєстрації транспортного засобу 29.10.2014, що підтверджується випискою з бази даних ДАІ (а.с. 18).

На підставі вказаної інформації ДПІ у м. Чернігові було винесене податкове повідомлення-рішення від 22.05.2015 № 3161на суму 25000,00 грн., надіслане позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (а.с. 19-20).

Вказане податкове повідомлення-рішення ОСОБА_3 не було отримане, конверт повернувся з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19).

Даючи правову оцінку обставинам справи суд зазначає таке.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Абзацом другим п.п. 267.6.2 п. 267.6 ст. 268 Податкового кодексу України передбачено, що щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до п.п. 267.6.3 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України органи внутрішніх справ зобовязані до 1 квітня 2015 року подати контролюючим органам за місцем реєстрації обєкта оподаткування відомості, необхідні для розрахунку податку.

З 1 квітня 2015 року органи внутрішніх справ зобов'язані щомісячно у 10-денний строк після закінчення календарного місяця подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за місцем реєстрації об'єкта оподаткування станом на перше число відповідного місяця.

Згідно із п.п. 267.6.5. п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений обєкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей обєкт.

За об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до п. 14.1.251 Податкового кодексу України транспортні засоби, що використовувалися, - транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Відповідно до пп. 14.1.163 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України перша реєстрація транспортного засобу - реєстрація транспортного засобу, яка здійснюється уповноваженими державними органами України щодо цього транспортного засобу в Україні вперше.

Відповідно до ст. 34 Закону України від 30.06.1993 № 3353 «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і. за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов'язок щодо їх реєстрації.

Враховуючи викладене вище, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування, а базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Оскільки, відповідно до наданих суду документів, дата реєстрації позивачем автомобіля марки «TOYOTA HIGHLANDER» універсал, 2012 року випуску, обєм двигуна 3456 куб. см. 29.10.2014, то він зобовязаний сплатити транспортний податок за рік використання з січня 2015 року по грудень 2015 року включно.

Стосовно посилань ОСОБА_3 на несвоєчасність надсилання та невручення ДПІ у м. Чернігові оскаржуваного податкового повідомлення-рішення суд зазначає.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Згідно із п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, законодавством України чітко визначено зміст та порядок надсилання податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що ДПІ у м. Чернігові, при надсиланні ОСОБА_3 оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, було дотримано вимог п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України. Крім того, останнє було надіслано позивачу зі зворотнім повідомленням про вручення 12.06.2015, за адресою просп. Перемоги, 145/31, м. Чернігів, 14000, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні (а.с. 20).

Відповідно до відмітки на конверті, що направлявся, працівником поштової служби ОСОБА_3 13.06.2015 та 15.06.2015 було залишено повідомлення про необхідність звернутися до його найближчого поштового відділення звязку для отримання кореспонденції (а.с. 21). Однак, позивач не звернувся до відповідного відділення для отримання листа. У звязку з наведеним, поштовою службою відправлення було повернуто до ДПІ у м. Чернігові та вказано причину невручення «за закінченням терміну зберігання». Одночасно, поштою вказано дату повернення 13.07.2015 (а.с. 19).

Враховуючи вимоги п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, суд вважає, що відповідачем вірно визначено день вручення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивачу, а тому посилання ОСОБА_3 щодо процесуальних порушень ДПІ у м. Чернігові є безпідставними.

Посилання позивача на ст. 41, 58 Конституції України є необґрунтованими, оскільки Закон України від 28.12.2014 № 71- VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлює, що з 2015 року власники легкових автомобілів, які їх використовують до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., повинні сплачувати новий вид податку, а отже в даному випадку зворотної дії в часі не має.

Окремо суд зазначає, що засобом забезпечення верховенства Конституції України є діяльність Конституційного Суду України щодо вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційності) законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, а також правових актів Верховної ради Автономної Республіки Крим. Ця діяльність здійснюється Конституційним Судом України на підставі частини першої статті 150 Конституції України, а також пункту 1 статті 13 Закону України «Про Конституційний Суд України».

Твердження позивача щодо неконституційності вищезазначеного закону є безпідставними, оскільки рішення Конституційного Суду України щодо неконституційності Закону України від 28.12.2014 № 71- VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» не приймалось.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, прийняте ДПІ у м. Чернігові податкове повідомлення-рішення від 22.05.2015 № 3161 на суму 25000,00 грн., є правомірним, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування вищевказаного рішення, слід відмовити.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя С.В. Бородавкіна