Справа № 805/2027/15-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Куденков К.О.
Суддя-доповідач - Сухарьок М.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року справа №805/2027/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Ляшенка Д.В.,

при секретарі судового засідання Святодух О.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5,

від відповідача 1 - Лубкіна О.В.,

від відповідача 2 - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2015р. у справі №805/2027/15-а за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування пунктів наказів, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 Наказу від 26 березня 2015 року №665 Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області «Про грубе порушення транспортної дисципліни старшим інспектором сектору ОДР відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполь УДАІ ГУМВС України в області підполковником міліції ОСОБА_4 та його покарання» про звільнення старшого інспектора сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполь УДАІ ГУМВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ за грубе порушення транспортної дисципліни;

- визнати протиправним та скасувати пункт 5 Наказу від 10 квітня 2015 року №114 о/с Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області в частині звільнення старшого інспектора сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполь УДАІ ГУМВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ;

- зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ в Донецькій області поновити ОСОБА_4 на посаді старшого інспектора сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполь УДАІ ГУМВС України в Донецькій області з 10 квітня 2015 року;

- зобов'язати Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення (середній заробіток) за час вимушеного прогулу з 10 квітня 2015 року по день винесення судового рішення;

- постановити до негайного виконання судове рішення адміністративного суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді старшого інспектора сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполь УДАІ ГУМВС України в Донецькій області та стягнення грошового забезпечення (середнього заробітку) у сумі платежу за один місяць.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2015р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Позивач з постановою суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, невідповідність викладених висновків фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що службове розслідування /на підставі наказу від 20.02.2015р. №378 за фактом грубого порушення транспортної дисципліни старшим інспектором сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполя УДАІ ГУМВС України в Донецькій області підполковником міліції ОСОБА_4./, було проведене з порушенням чинного законодавства, а тому обставини, викладені у Висновку від 26.03.2015р., не можуть бути належними доказами у справі. Обставини і факти, на які посилався суд першої інстанції не були предметом дослідження при проведенні службової перевірки.

В судовому засіданні позивач надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові та апеляційній скарзі, представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області проти вимог, викладених в адміністративному позові та апеляційній скарзі позивача заперечував. Представник Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, вважає за необхідне у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а постанову суду залишити без змін з наступних підстав.

Згідно з дублікатом трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_4 перебував на службі в органах внутрішніх справ з 01.08.1994р. по 10.04.2015р.

06 лютого 2015 року відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 №115181, згідно якого 06.02.2015р. о 16 год. 10 хв. позивач скоїв адміністративне правопорушення під час керування транспортним засобом ВАЗ 2121 номерний знак НОМЕР_2 в м. Маріуполь. З цього приводу він був доставлений в наркологічний диспансер, де було складено висновок №156.

У вказаному протоколі зазначено, що позивач порушив вимоги пп. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також, у вказаному протоколі зазначені пояснення позивача, за яким він знаходився в автомобілі у якості пасажира.

В матеріалах справи наявна копія акта медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №3048/156 від 06.02.2015р. та копія висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №156 від 06.02.2015р., за якими діагноз ОСОБА_4: гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю.

Згідно пояснень позивача, 06.02.2015р. він вживав алкогольні напої після чого поїхав зі знайомим ОСОБА_7 на автомобілі позивача, при цьому, позивач зазначає, що за кермом знаходився ОСОБА_7

06.02.2015р. відповідачем-2 складено спецповідомлення, за яким 06.02.2015р. о 16 год. 30 хв. на проспекті Металургів в Жовтневому районі м. Маріуполя групою у складі працівників відділу ДАІ з обслуговування міста Маріуполь та спеціального підрозділу "Сокіл" був поданий сигнал про зупинку водію автомобіля ВАЗ 2121 номерний знак НОМЕР_2 червоного кольору. Однак вимогу працівника ДАІ водій автомобіля проігнорував, збільшив швидкість руху та намагався втекти. Заходами переслідування автомобіль було заблоковано, водія затримано. Ним виявився ОСОБА_4, який перебував з явними ознаками алкогольного сп'яніння

Також зазначено, що згідно з висновком №156 від 06.02.2015р. позивач перебував у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання алкоголю. На момент події позивач перебував поза службою, в цивільному одязі, без вогнепальної зброї, з 05.02.2015р. знаходився на лікарняному.

20 лютого 2015 року відповідачем-1 прийнято наказ від 20.02.2015р. №378 про призначення службового розслідування, проведення службового розслідування доручено працівникам згідно з функціональними обов'язками, у складі: старшого інспектора ВІОС УКЗ ГУМВС і області підполковника міліції Бодневич О.Д. та заступника начальника ВКЗ УДАІ ГУМВС в області підполковника міліції Легенського С.Ф.

26 березня 2015 року відповідачем-1 затверджений висновок службового розслідування за фактом грубого порушення транспортної дисципліни старшим інспектором сектору організації дорожнього руху відділу ДАІ і обслуговування м. Маріуполя УДАІ ГУ МВС в області підполковником міліції ОСОБА_4

Даним висновком було підтверджено обставини, викладені у спецповідомленні. Зазначено, що за порушення пп. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху України 06.02.2015р. відносно позивач було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом першої інстанції констатовано, що у вказаному висновку враховані наведені у протоколі про адміністративне правопорушення від 06.02.2015р. пояснення позивача щодо того, що він знаходився в автомобілі у якості пасажира.

Разом з тим, у висновку відображені пояснення інспектора сектору адміністративної практики відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполя УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області старшого лейтенанта міліції Тимошенка С.В. та рапорт оперуповноваженого ВШР "Сокіл" УБОЗ УМВС України в Житомирській області лейтенанта міліції Андрусенка С.О.

Згідно його пояснень, 06.02.2015р близько 16 год. 15 хв. працівники спецпідрозділу "Сокіл" попросили його зупинити автомобіль ВАЗ 2121. Він подав жест на зупинку вказаного транспортного засобу. Проїхавши перехрестя пр-та Металургів та вул. Георгіївської автомобіль зупинився. Підійшовши до службового автомобіля він побачив, що люди, які знаходились в автомобілі ВАЗ 2121 лежать позаду автомобіля біля краю проїзної частини, в одному із них він впізнав позивача.

Згідно рапорту Андрусенка С.О., 06.02.2015р близько 16 год. 20 хв. він у складі своєї групи здійснювали "коридор" для проїзду конвою. Після отримання по радіостанції інформації, що колона наближається до приміщення суду, він помітив, що автомобіль "Нива" вискочив із за колони, яку перекривали працівники ДАІ. Водій увімкнувши дальнє світло фар автомобіля та включивши звуковий сигнал, намагався проїхати, на вимогу працівника ДАІ зупинитися не реагував, продовжував рух. Прийнятими заходами автомобіль було заблоковано, водія затримано. Затримання проводили працівники міліції у камуфляжній формі, які також забезпечували охорону конвою. Знаходячись на відстані 15-20 метрів від місця зупинки транспортного засобу, він спостерігав за тим, як затримували водія вказаного автомобіля. Як пізніше стало відомо, затриманий водій автомобіля "Нива" є працівником міліції. На запитання чому водій не зупинився на вимогу працівника ДАІ, затриманий повідомив, що не повинен зупинятися на вимогу підлеглого працівника ДАІ. На службовому посвідчені УДО № 102784, він впізнав чоловіка, який на його думку керував автомобілем "ВАЗ-2121" та був затриманий працівниками міліції, а саме ОСОБА_4

Заступник начальника відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполя УДАІ ГУ МВС в Донецькій області підполковник міліції Чекмак І.І. пояснив, що підполковник міліції ОСОБА_4 за час служби у підрозділі ініціативу не виявляв, службу ніс пасивно. З 28.07.2014 року на службовому автомобілі був відряджений для несення служби до ГУ МВС України в Донецькій області. Зазначено, що з 05.02.2015р. позивач знаходився на лікарняному. Опитати ОСОБА_4 не представилось можливим у зв'язку з тим, що він відмовився від надання будь-яких пояснень, зокрема тих, що відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Також встановлено і відображено у висновку службового розслідування, що 05.03.2015р. інспектор ВКЗ УДАІ ГУ МВС Конов А.Є. зателефонував на мобільний телефон позивача (НОМЕР_3) та запропонував останньому надати пояснення, на що позивач повідомив, що прибуде до ВКЗ УДАІ для надання пояснень 06.03.2015р., але 06.03.2015р. не прибув. 11.03.2015р. старший інспектор з ОД ВКЗ УДАІ ГУ МВС в області Яцюк Р.В. з мобільного телефону НОМЕР_4 зателефонував позивачу з метою встановлення причин його відсутності на службі та надання пояснень з цього приводу, однак позивач на телефонні дзвінки не відповідав.

Зазначено, що позивач проявив нещирість при проведенні службового розслідування, намагався ввести керівництво УДАІ ГУМВС в області в оману, відмовився надавати правдиві пояснення.

Виходячи з наведеного, у висновку службового розслідування встановлено, що причинами даної надзвичайної події стала особиста недисциплінованість позивача, порушення ним вимог ст.10 Закону України «Про міліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, в частині дотримання дисципліни і законності, грубе порушення транспортної дисципліни, що виразилося у керуванні автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

На підтвердження викладених у службовому висновку обставин відповідачем-1 до суду надані копії письмових пояснень Чекмака І.І., Тимошенка С.В., Назарова О.М., акта про відмову надати пояснення від 11.03.2015р. №9/720, листка звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність №000222, рапорту Андрусенка С.О. від 10.02.2015р., рапорту Чекмака І.І., а також пояснень позивача від 06.02.2015р., в яких позивач зазначив, що від надання пояснень відмовляється.

26 березня 2015 року відповідачем-1 прийнято наказ №665 «Про грубе порушення транспортної дисципліни старшим інспектором сектору ОДР відділу ДАІ з обслуговування м. Маріуполь УДАІ ГУМВС в області підполковником міліції ОСОБА_4 та його покарання», яким за особисту недисциплінованість, порушення вимог ст.10 Закону України «Про міліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, пп. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху України, вимог наказів МВС України №81-2007, 390-2010, позивач підлягає звільненню з органів внутрішніх справ.

З вказаним наказом позивач ознайомився 31.03.2015р. про що зазначають сторони у позовній заяві та наданих письмових запереченнях на позовну заяву та про що мається відповідна відмітка на копії наказу.

Згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.04.2015р. №114 о/с «По особовому складу», відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за п.64 "є" (за порушення дисципліни) підполковника міліції ОСОБА_4 старшого інспектора сектору організації дорожнього руху відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування міста Маріуполь УДАІ Головного управління МВС України в Донецькій області з 10 квітня 2015р. З вказаним витягом з наказу позивач ознайомився 28.04.2015р.

Щодо посилання апелянта на те, що судом першої інстанції необґрунтовано проігноровано факт відсутності в наказі від 26.03.2015р. №665 інформації, що звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ є накладенням на нього дисциплінарного стягнення, суд зауважує, що в даному наказі чітко зазначено, який саме вчинок та на підставі якої норми права є підставою винесення цього наказу. Вказане також спростовує доводи апеляційної скарги стосовно не визначення в наказі від 26.03.2015р. №665 в чому саме полягає особиста недисциплінованість позивача.

Відповідно до пп. "а" п.2.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306, передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У відповідності до ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що особа, яка керувала транспортнім засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи є постанова Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.07.2015 року відповідно до якої провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП закрите за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили.

За приписами ч. 4 ст. 72 КАСУ постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу.

Суд першої інстанції дослідив сукупність всіх обставини з цього приводу і правильно дійшов висновку, що обґрунтованість звільнення позивача з підстав порушення пп.»а» п.2.9 Правил дорожнього руху не підтвердилась.

Колегія суддів констатує, що статтею першою Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV, визначено, що службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, про що зазначено в ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Згідно з п.4.1 розділу ІІІ Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України, затверджених Наказом МВС України від 22.02.2012р. №155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2012р. за № 628/20941, встановлено, що працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання: визнавати пріоритет державних і службових інтересів над особистими у своїй діяльності; бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби; ставитися нетерпимо до будь-яких дій, які ображають та принижують людську гідність, заподіюють біль і страждання, являють собою тортури, жорстокість, нелюдське поводження з людьми; бути мужнім і безстрашним у небезпечних ситуаціях, які виникають під час припинення правопорушення, ліквідації наслідків аварій та стихійного лиха, проведення заходів щодо порятунку життя і збереження здоров'я людей; виявляти твердість і непримиренність у боротьбі зі злочинцями, застосовуючи для досягнення поставленої мети виключно законні і високоморальні принципи; зберігати і примножувати службові традиції органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.1.1 розділу IV вказаних Правил, передбачено, що поведінка працівника органів внутрішніх справ завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам стража правопорядку. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет працівника.

За приписами ст.5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.

Таким чином, наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав. Отже висновки, викладені в постанові Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06.05.2015р., в даному випадку не перешкоджають накладенню дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.7 вказаного Статуту, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Частиною другою ст.10 Закону України від 20 грудня 1990 року №565-XII «Про міліцію» передбачено, що працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов'язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Встановлено, що 06.02.2015 року біля 16-30 год. на перехресті вул. Георгіївської та пр. Металургів в м. Маріуполі водій, котрий керував автомобілем ВАЗ-2121 держномер АН 3747 НМ, «вискочив із за колони, яку перекривали працівники ДАІ і увімкнувши дальнє світло фар автомобіля та включивши звуковий сигнал, намагався проскочити, на вимогу працівника ДАІ зупинитися не реагував, продовжував рух». Тобто водій автомобіля безумовно порушив Правила дорожнього руху. Позивач ОСОБА_4 якщо не керував автомобілем, то в ньому знаходився і як працівник міліції повинен був прийняти заходи щодо недопущення порушень. Але, після затримання його і ОСОБА_7 та виявлення факту порушення Правил дорожнього руху, сказав останньому залишити місце події, незважаючи на твердження позивача, що саме вказана особа знаходилась за кермом транспортного засобу.

У протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 №115181 від 06.02.2015р. позивач, як працівник органів внутрішніх справ, не вказав особу, яка знаходилась за кермом, тобто порушувала Правила дорожнього руху. До керівництва щодо вказаної події не звертався. Навпаки, позивач відмовився надавати пояснення.

Фактично, до прийняття Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області постанови від 06.05.2015р., позивач не надавав відповідачам, у тому числі особами які проводили службове розслідування пояснень, рапортів, тощо.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обґрунтованість встановлення під час службового розслідування порушення позивачем вимог ст.10 Закону України «Про міліцію», ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, що є дисциплінарним проступком.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

За приписами ст.13 вказаного Дисциплінарного статуту, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

У відповідності до ст.14 вказаного Дисциплінарного статуту передбачено, що перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З приводу викладених в адміністративному позові та апеляційній скарзі посилань ОСОБА_4 на складання висновку службового розслідування т.в.о. начальника ВКЗ УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області Мацюцею Т.В., а не призначеним наказом від 20.02.2015р. №378 заступником начальника ВКЗ УДАІ ГУ МВС в області Легенським С.Ф., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ця обставина не була підставою адміністративного позову, сам факт заміни виконавця не свідчить про протиправність дій при складання висновку службового розслідування, до суду не надано обґрунтованих пояснень та належних доказів, які б свідчили про протиправність заміни виконавця службового розслідування з заступника начальника ВКЗ УДАІ ГУ МВС в області на т.в.о. начальника ВКЗ УДАІ ГУ МВС України в Донецькій області.

Згідно з пп. "а" п.62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. №114, встановлено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби.

Підпунктом "є" п.64 вказаного Положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

За приписами п.70 вказаного Положення, звільнення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу в запас і відставку провадиться до полковника міліції, полковника внутрішньої служби включно - начальниками головних управлінь, управлінь МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі і рівними їм начальниками, яким таке право надано Міністром внутрішніх справ.

Спірні накази прийняті у відповідності до наведених приписів законодавства.

Стосовно доводу апелянта про виваженість та обґрунтованість застосування крайнього заходу дисциплінарного впливу та накладення стягнення у вигляді звільнення необхідно зазначити, що чинним законодавством не передбачено за які дисциплінарні правопорушення не може застосовуватись даний вид стягнення. Отже вірним є висновок суду першої інстанції, вибір заходу дисциплінарного впливу здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

На підставі викладеного, судова колегія робить висновок, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2015р. у справі №805/2027/15-а за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування пунктів наказів, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 31 липня 2015р. у справі №805/2027/15-а - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені в судовому засіданні 01 грудня 2015 року, повний текст виготовлений 01 грудня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Колегія суддів Сухарьок М.Г.

Блохін А.А.

Ляшенко Д.В.