Справа № 803/2576/14
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р. № 876/1827/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» ОСОБА_2 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

15.12.2014 позивач звернувся в суд із адміністративним позовом до Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській області у якому просить зобов'язати відповідача подати до органу державної реєстрації про припинення обтяження (арешту) нерухомого майна (приміщення), яке розташоване по АДРЕСА_1, що був внесений на підставі листа Житомирської ОДПІ від 30.08.2002 № 33144/10/24 (реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 3172245).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що Житомирською ОДПІ в порушення статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до листа-звернення № 2112-19 від 28.11.2014 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» ОСОБА_2, не було припинено обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна по записі № 3172245, не дивлячись на те, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 23.07.2014 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк».

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 15.01.2015 позов задоволено повністю.

Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що до відповідача не надходили заяви про надання дозволу на відчуження майна. Разом з тим, Житомирська ОДПІ звернулася із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Реєстраційної служби, однак рішенням від 14.01.2015 № 18599805 у цьому відмовлено, оскільки боржником по цьому запису не є ПАТ «Західінкомбанк». Також вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно відхилено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, внаслідок чого порушено право на його участь у судовому засіданні.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки пунктом 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою господарського суду Волинської області від 26.04.2010 по справі № 06/31-92, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 21.10.2010, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 04.12.1996 № 4/12 та застосовано реституцію щодо майна, яке було предметом цього договору, а саме повернуто у власність ПАТ «Західінкомбанк» нежитлове приміщення з господарськими спорудами, а також стаціонарно встановлене обладнання загальною площею 1006,29 кв.м., що знаходиться у ПП «Ірома» за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 4-10).

Стаття 216 ЦК України передбачає загальні наслідки недійсності правочину, відповідно до яких недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а згідно зі статтею 236 ЦК України правочин є недійсним з моменту його вчинення та не породжує тих юридичних наслідків, за для яких укладався, у тому числі не породжує переходу права власності до набувача.

За загальним правилом наслідком недійсності угоди є застосування двосторонньої реституції, яка не ставиться в залежність від добросовісності сторін угоди.

Як зазначено у абз. 5 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).

23.07.2014 рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Західінкомбанк». Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» призначено ОСОБА_2 строком на 1 рік з 23 липня 2014 року по 23 липня 2015 року включно (а.с. 4).

У зв'язку із впровадженням процедури ліквідації Банку, з метою формування ліквідаційної маси, до якої відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон № 4452-VI) включається все нерухоме та рухоме майно, виникла необхідність зареєструвати право власності на нежитлове приміщення у м. Житомир по вул. О. Ольжича, 9, яке належить ПАТ «Західінкомбанк» на підставі вказаного рішення господарського суду Волинської області від 26.04.2010.

Однак, позивачу стало відомо, що на вказане приміщення накладено арешт. Зокрема, 21.11.2014 ПАТ «Західінкомбанк» отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, в якому міститься запис про обтяження (арешт) нерухомого майна ПАТ «Західінкомбанк» - приміщення у м. Житомир, вул. Ольжича, 9, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 3172245, внесений на підставі листа 33144/10/24 від 30.08.2002 року Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції.

Виходячи з правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 11.11.2014 № 21-357а14, наявність в Єдиному реєстрі заборон запису про заборону відчуження майна є перешкодою для здійснення державним реєстратором реєстраційних дій до того часу, поки таке обтяження не буде зняте.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» ОСОБА_2 28.11.2014 звернувся з відповідним листом-зверненням № 2112-19 до Житомирської ОДПІ в якому просив протягом п'яти днів подати реєстратору заяву про припинення вищевказаного обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виключення його з реєстру, а саме запису № 3172245 (а.с. 13). Факт надіслання цього звернення рекомендованим листом № 972 підтверджується реєстром поштових відправлень, яке згідно результатів пошуку по Укрпошті був вручене адресату особисто 01.12.2014 (а.с. 14-15).

Оскільки відповідачем не вчинено будь-яких дій по зняттю обтяжень та виключенню їх із Державного реєстру обтяжень рухомого майна, позивач звернувся до суду.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1. ст. 46 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Пунктом 7 частини 2 цієї статті визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Тобто, враховуючи вищевказані приписи Закону публічне обтяження проведене на підставі листа Житомирської ОДПІ №33144/10/24 втрачає чинність з 23.07.2014.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі - Закон № 1255-IV) публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження.

Згідно частин 2, 3 ст. 41 Закону № 1255- IV відомості про припинення публічного обтяження підлягають реєстрації протягом п'яти днів із дня його припинення. Обов'язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган або на уповноважену ним особу.

Пунктом 24 Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою КМ України № 830 від 05.07.2004 (далі - Порядок) передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Отже, враховуючи зазначене та вимоги ст. 46 Закону № 4452-VI та ст. 41 Закону № 1255-I, відповідач, як уповноважена особа на підставі листа якої здійснено публічне обтяження щодо зазначеного вище нерухомого майна, яке належить позивачу на підставі рішення суду, після початку процедури ліквідації банку повинен був звернутися із відповідною заявою до державного реєстратора про припинення публічного обтяження.

Враховуючи приписи вищевказаних норм, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Західінкомбанк» ОСОБА_2 04.09.2014 звернувся з відповідним листом-зверненням № 1733-19 до відповідача в якому просив протягом п'яти днів подати реєстратору заяву про припинення вищевказаного обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та виключення його з реєстру, а саме запису № 4092948.

Однак, відповідач у процесі розгляду справи в суді першої інстанції не надав доказів вчинення будь-яких дій по зняттю обтяжень та виключенню їх із Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на те, що він звертався до реєстратора з відповідною заявою, на підтвердження чого до апеляційної скарги долучено копію рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції від 14.01.2015 № 18599805 про відмову у державній реєстрації, оскільки ним не наведено обґрунтованих доводів неподання їх до суду першої інстанції, як цього вимагає ч. 2 ст. 195 КАС України. При цьому, неприбуття в судове засідання представника відповідача, який був належним чином про нього повідомлений, не позбавляло його можливості надіслати такі докази поштою чи факсом.

Крім того, як вбачається із зазначеного вище рішення державного реєстратора, відповідач із заявою про зняття обтяжень звернувся лише 14.01.2015, тоді коли звернення позивача ним отримано 01.12.2014.

Однак, і таке звернення відповідача не відновлює порушених прав позивача із-за неправильного зазначення боржника, оскільки як встановлено із наявних у матеріалах справи відомостей з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 11 зворот), згідно запису про арешт від 04.05.2006 № 3172245 власником спірного нерухомого майна зазначено ТОВ Агроторговий дім «Полісся», хоча згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно, таким власником значиться МПП «Інкомсервіс», правонаступником якого є ПП «Ірос», від якого постановою господарського суду Волинської області від 26.04.2010 спірне нерухоме майно повернуто у власність ПАТ «Західінкомбанк».

Отже, внаслідок невірного оформлення відповідачем заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, залишається не знятим арешт на нерухоме майно, яке належить позивачу згідно рішення суду, внаслідок чого порушуються його права, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта на те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права, не відклав розгляд справи за його заявою, так як із матеріалів справи вбачається, що відповідачем таке клопотання від 14.01.2015 заявлялось вже вдруге, перше від 25.12.2014 судом було задоволене. Оскільки повторне клопотання було невмотивоване, то суд першої інстанції провів розгляд справи у відсутності представника відповідача, що не суперечить вимогам ст. 128 КАС України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі № 803/2576/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 26.11.2015.