Справа № 804/8189/15
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 р. Справа № 804/8189/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекскаватормаш» до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015р. та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремекскаватормаш» звернулося з позовом до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.10.2015р., просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 26.06.2015р. №, яким збільшено суму грошового зобовязання позивачеві за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на суму 17 300 688,00 грн., з яких за основним платежем 11 533 792,00 грн. та за штрафними санкціями 5 766 896,00 грн.;

- визнати протиправними дії відповідача щодо коригування податкових зобовязань та податкового кредиту з ПДВ позивача в електронних автоматизованих системах співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, в тому числі і Інтегрованій автоматизованій інформаційній системі «Податковий блок» та її підсистемах на підставі акту №291/22.01-34/30735475 від 19.05.2015р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ремекскаватормаш» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р.»;

- зобовязати відповідача вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, в тому числі з Інтегрованої автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» та її підсистем, інформацію, внесену на підставі акту №291/22.01-34/30735475 від 19.05.2015р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ремекскаватормаш» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р.»;

- зобовязати відповідача вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, в тому числі з Інтегрованої автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» та її підсистем, інформацію, внесену на підставі акту №291/22.01-34/30735475 від 19.05.2015р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Ремекскаватормаш» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р.».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі акту перевірки від 19.05.2015р. за висновками якого встановлено порушення позивачем п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.185.1 ст.185, п. 187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1 п.198.2 п.198.6 ст.198 ПК України внаслідок нереального здійснення господарських операцій з контрагентами позивача, а саме: завищення валового доходу від отриманої безповоротної фінансової допомоги від ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Кривбасзалізрудком», ТОВ «Терни-Сервісмонтаж», ПРАТ «Кримський титан», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПАТ «Центральний ГЗК», ПАТ «Євраз ОСОБА_6», ТОВ «Сінтез Ресурс», ТОВ «Нові методи», ПАТ «Новоукраїнський карєр»; завищення собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) внаслідок нереального здійснення господарських операцій, відсутності фактичного придбання та реалізації товарів, робіт, послуг по ланцюгам поставки ТОВ «Ремекскаватормаш» з ТОВ «Крістал-Ком», ТОВ «Планум», ТОВ «Айрокрістен», ТОВ «Мірадоні», ТОВ «БК «Універсал-Моноліт», ТОВ «Кейрон», ТОВ «БК «ПРАЙМ», ТОВ «ПІОРИТЕТ-ВЛ», ПФ «КАСКАД ТСВ», ТОВ «ПІРАМІДА СІРІУС», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Лігос ЛТД», ТОВ «ТД «Мегатекс», ТОВ «Профсервіс-Люкс», ТОВ «Сіріус Стандарт», ТОВ «Антарекс-Плюс», ТОВ «Бізнеспром ТК», ТОВ «Інтерпромальянс», ТОВ «Сієра Дніпро», ТОВ «Акцент Трейд», ТОВ «Фактортрейд», ТОВ «Аполло Бізнес», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Фортуна Інкорпорейшн», ТОВ Гардій Трейд» через те, що всі видаткові накладні не містять інформацію щодо довіреностей, на підставі яких видавалася продукція в порушення п.п.2.4, п..2.7 п.2 Положення №88, позивачем не надані в ході перевірки актів допуску, заявок на оформлення перепусток працівникам та автомобілям підприємств-контрагентів позивача на територію ГЗК м. Кривого Рогу, податкові накладні виписані постачальниками на суми менш ніж 10000 грн. з метою приховування номенклатури поставлених товарів (послуг) та зменшення зобовязань підприємств-контрагентів позивача, підприємства-контрагенти позивача та їх контрагенти несвоєчасно виписували та реєстрували податкові накладні або зовсім не реєстрували податкові накладні, не надані сертифікати відповідності поставлених ТМЦ, у підприємств-контрагентів позивача відсутні складські, офісні та будь-які інші приміщення, у підприємств-контрагентів позивача відсутні трудові ресурси для реалізації товарів (робіт, послуг), окрім того, відповідачем зроблено висновки про нереальність господарських операцій з урахуванням висновків попередніх перевірок позивача згідно актів від 29.07.2014р., від 01.08.2014р., від 15.10.2014р., від 01.04.2015р. та від 21.04.2015р. Позивач із вищевказаними висновками податкового органу не погоджується посилаючись на наявність усіх первинних документів, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а саме: договори, товарно-транспортні накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг), акти використання матеріалів замовника, податкові накладні та інші документи, при цьому, будь-які дефекти у оформленні податкових накладних, які перевірялися, були відсутні, акт перевірки не містить посилань на такі дефекти, а тому вважає, що позивачем було правомірно сформовано доходи, витрати та податковий кредит відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податкових накладних, які виписані на виконання договірних відносин. Щодо посилань відповідача на те, що видаткові накладні не містять інформації щодо довіреностей, на підставі яких видавалась продукція, то позивач вказує на те, що ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.п.2.4, п.2.7 п.2 Положення №88 не містять відповідної вимоги; щодо відсутності актів допуску, заявок на оформлення перепусток контрагентам-підприємствам, які виконували субпідрядні роботи на ГЗК, то позивач вказує, що допуск на територію ГЗК контрагентів позивача здійснювався не між позивачем і ГЗК, а між ГЗК і третьою особою, яка виконувала роботи на території цих ГЗК, а сертифікати відповідності не є документами первинного бухгалтерського обліку, а лише підтверджують якість товару згідно ст. 13 Закону України «Про підтвердження відповідності». Також позивач не погоджується і з отриманням ним безповоротної фінансової допомоги від вищенаведених контрагентів з огляду на те, що такі висновки носять субєктивний характер, факт придбання товарів (робіт, послуг) підтверджено первинними бухгалтерськими документами, що спростовує субєктивні висновки перевіряючих про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги. Позивач посилається і на безпідставність висновків про завищення собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг), які зроблені на підставі попередніх висновків актів перевірок від 01.04.2015р., від 21.04.2015р., від 15.10.2014р., від 29.07.2014р., оскільки триває адміністративне оскарження вказаних актів у судових інстанціях, висновки акту від 29.07.2014р. визнані протиправними постановою суду від 18.09.2014р. у справі №804/12531/14, яка залишена без змін судами апеляційної і касаційної інстанції та обставини встановлені вищевказаним судовим рішенням не доказуються при розгляді іншої справи відносно особи щодо якої встановлені ці обставини згідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України. Щодо позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними з приводу коригування податкових зобовязань та податкового кредиту позивача в автоматизованих інформаційних системах податкової інспекції на підставі акту перевірки від 19.05.2015р. та зобовязання відповідача вилучити вказані показники, то позивач вказує на те, що такі дії по коригуванню показників податкової звітності позивача у електронних базах даних податкової інспекції без прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення у відповідності до вимог ст.58 ПК України є протиправними та вчиненими з порушенням п.2,7,13 наказу Міністерства доходів і зборів №765 від 05.12.2013р. та Методичних рекомендацій щодо приймання та компютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затверджених наказом ДПС України від 14.06.2012р. №516, окрім того, вважає, що належним способом захисту порушеного права, у даному випадку, є зобовязання відповідача вилучити з діючих електронних автоматизованих систем, інформацію, внесену на підставі акту від 19.05.2015р.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у ході судового розгляду справи та у наданих письмових запереченнях на позов просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю посилаючись на те, що проведеною перевіркою позивача було встановлено завищення задекларованих позивачем показників доходу від операційної діяльності на загальну суму 80 186 663 грн. на формування яких мало вплив здійснення операцій з виконання капітальних та поточних ремонтів обладнання на підприємствах гірничо-металургійної галузі - ВАТ «Південний ГЗК», ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «Північний ГЗК» та операцій з реалізації запчастин до обладнання гірничої галузі, а також внаслідок нереального здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Крістал-Ком», ТОВ «Планум», ТОВ «Айрокрістен», ТОВ «Мірадоні», ТОВ»БК «Універсал-Моноліт», ТОВ «Кейрон», ТОВ «БК «ПРАЙМ», ТОВ «ПРІОРИТЕТ-ВЛ», ПФ «КАСКАД ТСВ», ТОВ «ПІРАМІДА СІРІУС», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Лігос ЛТД», ТОВ «ТД «Мегатекс», ТОВ «ПРофсервіс-Люкс», ТОВ «Сіріус Стандарт», ТОВ «Антарекс-Плюс», ТОВ «Бізнеспром ТК», ТОВ «Інтерпромальянс», ТОВ «Сієра Дніпро», ТОВ «Акцент Трейд», ТОВ «Фактортрейд», ТОВ «Аполло Бізнес», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Фортуна Інкорпорейшн», ТОВ «Гардіс Трейд». Проведеною перевіркою встановлено заниження позивачем інших доходів на загальну суму 71 121 125 грн. внаслідок нереальності здійснених господарських операціях, відсутності фактичного придбання та реалізації товару, робіт, послуг по ланцюгу поставки, але встановлено факт надходження грошових коштів, а тому позивачем в порушення п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135 ПК України занижено валовий дохід за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р. від отриманої безповоротної фінансової допомоги від ПАТ Південний ГЗК», ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Кривбасзалізрудком», ТОВ «Терни-Сервісмонтаж», ПРАТ «Кримський титан», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ПАТ «Центральний ГЗК», ПАТ «Євраз ОСОБА_6», ТОВ «Сінтез Ресурс», ТОВ «Нові методи», ПАТ «Новоукраїнський карєр» . Також відповідачем зазначено, що у звязку з не підтвердженням позивачем у повному обсязі належним чином складеними первинними бухгалтерськими та іншими документами факту здійснення господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму 69 422 411 грн. через те, що надані позивачем до перевірки видаткові накладні не містять інформацію щодо довіреностей, на підставі яких видавалася продукція, до перевірки не надані сертифікати (паспорти) відповідності поставлених ТМЦ по ТОВ «Сіера Дніпро», ТОВ «Бізнеспром ТК», ТОВ «Інтерпромальянс», ТОВ «Антарекс-плюс», ТОВ «Профсервіс-Люкс», ТОВ «Сіріус-Стандарт», ТОВ «Фактор Трейд», ТОВ «Аполло Бізнес», ТОВ «Спецторг Інвест», ТОВ «Гардіс Трейд», ТОВ Акцент Трейд», ТОВ «Фортуна Інкорпорейшн», ТОВ «Кейрон», крім того, в ході перевірки не надано відповідних актів допуску, заявок на оформлення перепусток працівникам та автомобілям вказаних вище контрагентів на територію ГЗК, що ставить під сумнів перебування працівників (техніки) вказаних підприємств та виконання ними робіт на території ГЗК. Також відповідач посилається і на те, що позивач не мав права на формування витрат по операціях під час здійснення взаємовідносин позивача з ТОВ «Крістал-Ком», ТОВ «Планум», ТОВ «Айрокрістен», ТОВ «Мірадоні», ТОВ «БК «Універсал-Моноліт», ТОВ «Кейрон», ТОВ «БК ПРАЙМ», ТОВ «ПРІОРИТЕТ-ВЛ», ПФ «КАСКАД ТСВ», ТОВ «ПІРАМІДА СІРІУС», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Лігос ЛТД», ТОВ «ТД Мегатекс» через те, що актами перевірок від 01.04.2015р., від 21.04.2015р., від 15.10.2014р. від 01.08.2014р. встановлені порушення вимог податкового законодавства. З приводу внесення змін до показників податкової звітності з ПДВ позивача в автоматизовану систему співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, то відповідач вказує на те, що включення субєктом владних повноважень до бази даних інформації, яка відображається в акті вчинена у відповідності до вимог ст.ст.61,62,72, 74 ПК України не породжує правових наслідків у платника податків, інформація відображена у акті перевірки є службовою діяльністю працівників податкового органу з виконання обовязків зі збирання доказової інформації, такими діями права позивача не порушуються, а тому вважає, що зазначені позовні вимоги є безпідставними. У письмових поясненнях від 09.10.2015р. представник відповідача додатково вказує і на те, що позивачем були укладені договори на поставку товару замовникам були укладені уже після придбання самого товару у постачальників, зокрема договір поставки №33418-2 укладений 06.08.2012р., а договір на поставку товару між позивачем та ТОВ «Інтерпромальянс» укладався 28.05.2012р., аналогічна ситуацію по виконанню договору №4796-08 від 03.07.2012р., договору №1783 від 13.12.2012р. між позивачем та ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «Південний ГЗК», ні до перевірки, ні до суду позивачем не було надано пропускні документи, адже товар поставлявся транспортом позивача ( найнятим у ФОП ОСОБА_7О), проте замовниками товару були переважно режимні підприємства ПАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «ОСОБА_8 Кривий Ріг тощо). Крім цього, у ТТН відсутні розшифровки підписів осіб, що приймали товар, відсутня дата його прийняття, час відправки машин та час її прибуття до місця розвантаження. Щодо виконання підрядних робіт підприємствами контрагентами позивача як субпідрядниками, то у договорах на виконання робіт зазначається про те, що позивач як підрядник зобовязувався своїми силами і засобами провести роботи та п.3.1 договору зазначено, що залучення до виконання робіт субпідрядників здійснюється лише після отримання письмового дозволу законника, проте відповідні дозволи відсутні, також у договорі існує пункт щодо пропускного режиму для підрядника по виконанню робіт (п.5.5 договору), проте ні заявки на пропуск, ні самі допуски ні до перевірки, ні суду не надані були. За таких обставин, відповідач вважає, що позивач не виконував підрядні роботи казані у договорах, надані суду первинні бухгалтерські документи підтверджують лише формальне виконання робіт, але не підтверджують фактичне їх виконання ( порушення заповнення ТТН щодо відвантаження обладнання, відсутність дозвільних документів щодо залучення вказаних субпідрядників, дозволів на допуск субпідрядників на територію Замовників для виконання робіт та поставки товарів), а тому вважає, що кошти перераховані Замовниками робіт (ПАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Південний ГЗК», ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «Кривбасзалізрудком», ПАТ «Кримський титан», ПАТ «Євраз ОСОБА_6», ТОВ «Сінтез Ресурс тощо) за нібито виконання підрядні роботи та поставку товарів є безповоротною фінансовою допомогою.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 21.10.2015р.

ОСОБА_6 у ході судового розгляду справи встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремекскаватормаш» зареєстроване як юридична особа 26.04.2000р. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, 61 прим. 40-41, з 12.05.2013р. перебуває на обліку у Криворізькій південній МДПІ, є платником податку на додану вартість, платником податку на прибуток, що підтверджується копією статуту позивача, копією виписки з ЄДРПОУ від 26.07.2013р., копією довідки з ЄДРПОУ від 29.08.2013р., копією свідоцтва про реєстрацію платником ПДВ та відомостями, наведеними у акті перевірки, які не оспорюються сторонами (а.с.31-57, 61-62 том 1).

У період з 17.04.2015р. по 12.05.2015р. посадовими особами податкової інспекції на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 ст.75, п.74.4 ст.77 Податкового кодексу України, згідно наказу від 07.04.2015р. №262 була проведена планова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2012р. по 31.12.2014р., за результатами якої був складений акт №291/22.01-34/30735475 від 19.05.2015р. за висновками якого встановлені наступні порушення, зокрема:

- п.135.1,п.135.2,п.п.135.4.1 п.135.4 ст.135, п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України в результаті чого завищено дохід від продажу товарів (робіт, послуг) з податку на прибуток (дохід від реалізації товарів, робіт, послуг) внаслідок нереального здійснення господарських операцій всього в сумі 80186663 грн.;

- п.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового кодексу України занижено дохід з податку на прибуток (інші доходи) на загальну суму 71 121 125 грн.;

- п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України внаслідок нереального здійснення господарських операцій завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму 69 422 411 грн. (а.с.61-196 том 1).

На підставі вищевказаного акту перевірки, податковим органом 26.06.2015р. було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «Р» №, за яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальній сумі 17300688,00 грн., у тому числі за основним платежем 11533792,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 5766896,00 грн. (а.с.217 том 1).

Позивач оспорює вказане податкове повідомлення-рішення та просить визнати його протиправним і скасувати, а також просить і визнати протиправними дії відповідача щодо коригування податкових зобовязань та податкового кредиту з ПДВ позивача в електронних автоматизованих системах співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту на підставі акту від 19.05.2015р. та зобовязати відповідача вилучити з діючих електронних автоматизованих систем співставлення інформацію, внесену на підставі вказаного вище акту перевірки посилаючись на те, що висновки контролюючого органу з приводу нереальності господарських операцій є лише субєктивною думкою посадових осіб контролюючого органу, спростовується наданими до перевірки первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують реальність господарських операцій, вчинених позивачем з контрагентами, наведеними в акті перевірки від 19.05.2015р., податкові накладні оформленні належним чином, дефекти при їх оформленні перевіряючими виявлені не були, а тому позивач вважає, що ним правомірно було віднесено відповідні суми до складу доходів і витрат, а також і до податкового кредиту на підставі первинних бухгалтерських документів, оформлених належним чином. Окрім того, позивач вважає, що відповідач позбавлений повноважень на коригування податкових зобовязань та податкового кредиту з ПДВ на підставі акту перевірки без прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення згідно до вимог податкового законодавства, а тому просить відновити порушене право позивача шляхом вилучення із діючих електронних автоматизованих систем інформацію, внесену на підставі акту перевірки від 19.05.2015р.

Заслухавши представників позивача та відповідача, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд находить підстави достатніми для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015р.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015р за яким позивачеві збільшено суму грошового зобовязання з платежем: з податку на прибуток приватних підприємств в загальній сумі 17300688,00 грн., суд виходить із наступного.

Як вбачається зі змісту акту перевірки від 26.06.2015р. та підтверджено також і представником відповідача у судовому засіданні, підставою для нарахування вищевказаного грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств стало порушення позивачем п.п.135.5.4 п.135 ст.135, п.138.2 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, а саме: у ході перевірки встановлено, що позивачем завищено дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) на загальну суму 80 186 663 грн., інші доходи на загальну суму 71 121 125 грн., завищено собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг) на суму 69 422 411 грн. за період ІІ півріччя 2012р., 2013-2014р.р. внаслідок не підтвердження позивачем факту здійснення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Крістал-Ком», ТОВ «Планум», ТОВ «Айрокрістен», ТОВ «Мірадоні», ТОВ «БК «Універсал-Моноліт», ТОВ «Кейрон», ТОВ «БК ПРАЙМ», ТОВ «ПРІОРИТЕТ-ВЛ», ПФ «КАСКАД ТСВ», ТОВ «ПІРАМІДА СІРІУС», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Лігос ЛТД», ТОВ «ТД Мегатекс», а також не підтвердження позивачем реальності здійснення господарських відносин позивача із покупцями та замовниками: ПАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Південний ГЗК», ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «Кривбасзалізрудком», ТОВ «Терни-Сірвісмонтаж», ПАТ «Кримський титан», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг, ПАТ «Центральний ГЗК», ПАТ «Євраз ОСОБА_6», ТОВ «Сінтез Ресурс», ТОВ «Нові методи», ПАТ «Новоукраїнський карєр», їх вид, обсяг, якість та розрахунку, встановлено дефектність первинних документів та відсутність обєктів оподаткування через те, що надані до перевірки видаткові накладні не містять інформацію щодо довіреностей, на підставі яких видавалася продукція в порушення п.п.2.4, п.п.2.7 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом МФУ від 24.05.1995р. №88, до перевірки не надані сертифікати (паспорти) відповідності поставлених ТМЦ, не надані до перевірки відповідні перепустки та дозволи на прохід працівників та вїзд/виїзд автотранспорту й ввезення/вивезення продукції, матеріалів обладнання з урахуванням того, що пропуск персоналу та проїзд автотранспорту здійснюється лише у встановлених місцях через контрольно-пропускні пункти ГЗК, що ставить під сумнів перебування працівників (техніки) субпідрядних організацій та виконання ними робіт на території ГЗК, окрім того, за висновками попередніх перевірок позивача згідно актів від 01.04.2015р., від 21.04.2015р., від 29.07.2014р. від 15.10.2014р. встановлено нереальність господарських операцій у звязку з чим посадовими особами відповідача зроблені висновки про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги внаслідок отримання коштів, які перераховані замовниками позивача за нібито виконані підрядні роботи та поставку товарів (а.с.161-194 том 1).

Однак, така позиція органу державної податкової служби не узгоджується з нормами чинного податкового законодавства України та фактичними обставинами, встановленими в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.14.1.56 п.14.1 ст.14 ПК України ( чинного на момент виникнення спірних відносин) доходи загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Згідно п.135.1 ст.135 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення взаємовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, включаються до доходу звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з : доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті.

Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу п.135.2 ст.135 ПК України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

У відповідності до вимог п.135.4 ст.135 ПК України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобовязань.

Підпунктом 135.4.1 п.135.4 ст.135 ПК України ( у редакції, чинній до 31.12.2014р.) передбачено, що дохід від операційної діяльності включає дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг; особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.

За приписами п.137.1 с.137 ПК України ( у редакції, чинній до 31.12.2014р.) дохід від реалізації товарів визначається за датою переходу покупцеві права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

За приписами п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що витрати сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснених для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобовязань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім зміни капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати, що враховуються при обчисленні обєкта оподаткування, складаються із зокрема, витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4,138.6-138.9, підпунктами 138.10.2 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті п.138.1 ст.138 ПК України ( у редакції, чинній на момент виникнення відносин).

Також, згідно п.п.14.1.228 п.14.1 ст.14 ПК України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг для цілей розділу Ш цього Кодексу витрати, що прямо повязані з виробництвом та/або придбанням реалізованих протягом звітного податкового періоду товарів, виконаних робіт, наданих послуг, які визначається відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, що застосовуються в частині, яка не суперечить положенням цього розділу.

Відповідно до п.138.4 ст.138 Податкового кодексу України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) витрати того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг визнаються витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

За приписами п.п.138.5.1 п.138.5 ст.138 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що датою здійснення витрат, нарахованих платником податку у вигляді сум податків та зборів, вважається останній день звітного податкового періоду, за який проводиться нарахування податкового зобовязання з податку та збору.

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України ( у редакції, чинній на момент виникнення відносин) витрати, які враховуються для визначення обєкта оподаткування, визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обовязковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

У відповідності до вимог п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат, витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, з аналізу наведених вище норм видно, що підставами для формування податкового кредиту та податкових зобовязань, витрат та доходів є наявність у платника податків належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій.

При цьому, підставою для формування податкового кредиту є податкова накладна, яка зареєстрована у встановленому законодавством порядку у Єдиному реєстрі податкових накладних і лише відсутність такої накладної або оформлення її з порушенням ст. 201 ПК України позбавляє платника податку права на формування податкового кредиту та податкових зобовязань, а також і формування доходів та витрат.

Проте, як свідчать матеріали справи, у тому числі і зміст акту перевірки від 19.05.2015р., висновки якого були підставами для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, податковою інспекцією у ході перевірки не виявлено фактів відсутності у позивача первинних бухгалтерських документів щодо здійснення позивачем господарських операцій у спірний період, відсутності у позивача податкових накладних або оформлення їх з порушенням ст.201 ПК України.

Так, у ході судового розгляду справи із наданих суду документів, судом встановлено, що видами діяльності позивача є - оптова торгівля іншими машинами та устаткуванням; виробництво машин і устаткування для добувної промисловості та будівництва; механічне оброблення металевих виробів; неспеціалізована оптова торгівля; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; будівництво житлових і нежитлових будівель, а також у позивача наявна ліцензія ДАБІ України від 23.08.2013р. серії АЕ №279094 на ведення господарської діяльності, повязаної із створенням обєктів архітектури ( за переліком робіт згідно з додатком), а саме: монтаж інженерних мереж; будівельні та монтажні роботи, що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ, копією довідки статистики від 29.08.2013р., копією статуту позивача та копією ліцензії (а.с.30,33,42-60 том 1).

У своїй діяльності позивач використовував орендоване приміщення площею 10750 м2 у м. Кривому Розі, вул. Клайпедська, 2 «Б» згідно договору оренди №27/07 та у періодах 2012-2014р.р. мав у штаті 12- 13 осіб, що підтверджується копіями наказів про внесення змін до штатного розпису, копією договору оренди та додаткових угод до нього (а.с.91-117 том 35).

У перевіряємому періоді позивач мав взаємовідносини з приводу придбання продукції за договорами поставки, транспортування відповідної продукції, а також виконання підрядних робіт, субпідрядних робіт з такими контрагентами, а саме: з ТОВ «Крістал-Ком», ТОВ «Планум», ТОВ «Айрокрістен», ТОВ «Мірадоні», ТОВ «БК «Універсал-Моноліт», ТОВ «Кейрон», ТОВ «БК ПРАЙМ», ТОВ «ПРІОРИТЕТ-ВЛ», ПФ «КАСКАД ТСВ», ТОВ «ПІРАМІДА СІРІУС», ТОВ «Спецторг-Інвест», ТОВ «Лігос ЛТД», ТОВ «ТД Мегатекс», а також з замовниками - ПАТ «Північний ГЗК», ПАТ «Південний ГЗК», ПАТ «Інгулецький ГЗК», ПАТ «Кривбасзалізрудком», ТОВ «Терни-Сірвісмонтаж», ПАТ «Кримський титан», ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг, ПАТ «Центральний ГЗК», ПАТ «Євраз ОСОБА_6», ТОВ «Сінтез Ресурс», ТОВ «Нові методи», ПАТ «Новоукраїнський карєр» (а.с.193-194 том 1).

Факт реального здійснення господарських операцій за вказаними вище договорами підтверджується первинними бухгалтерськими документами, а саме: копіями відповідних договорів поставки, купівлі-продажу, виконання робіт (підряду, субпідряду), копіями додатків до договорів, копіями рахунків-фактур, копіями специфікацій, копіями актів здачі-прийняття виконаних робіт, довідками про вартість виконаних робіт, копіями актів прийому-передачі устаткування в ремонт, копіями договірної ціни, копіями актів огляду обладнання, копіями рахунків, копіями довіреностей на видачу матеріалів, протоколами результатів ультразвукового контролю, копіями відомостей дефектів, копіями накладних на відпуск матеріалів, копіями довідок про вартість виконаних підрядних робіт, копіями вантажно-митних декларацій, копіями видаткових накладних, копіями актів виконаних робіт форми КБ-2в, копіями актів на передачу матеріалів, копіями графіків виконання робіт, копіями актів на витрачені матеріали виконавця, копіями актів на витрачання у ході ремонту матеріалів і повернення залишків підрядній організації, копіями локальних кошторисів, копіями товарно-транспортних накладних про транспортування ТМЦ та перевезення обладнання для ремонту, копіями актів передачі ТМЦ, отриманих при виконанні ремонтних робіт, копіями відомостей механізмів підрядника, копіями відомості ресурсів, копіями замовлень на поставку товару, копіями актів прийому-передачі давальницької сировини, копіями розрахунків витрачання електроенергії, копіями актів прийому-передачі товару, копіями актів на оприбуткування демонтованих ТМЦ, копіями наказів про штатний розпис позивача, копією договору про оренду виробничих потужностей та копіями додаткових угод до зазначеного договору, копіями листів про узгодження можливості залучення позивачем субпідрядних організацій до виконання підрядних робіт, копіями податкових накладних, а також копіями виписок банку по рахунку позивача про оплату позивачем поставок, виконаних робіт де у складі вартості отриманих товарів (робіт, послуг) позивачем сплачені і суми ПДВ(а.с.135-278 том 2, а.с.1-234 том 3, а.с.1-201 том 4, а.с.1-236 том 5, а.с.1-227 том 6, а.с.1-319 том 7, а.с.1-294 том 8, а.с.1-190 том 9, а.с.1-308 том 10, , а.с.1-222 том 11, а.с.1-183 том 12, а.с.1-182 том 13, а.с.1-207 том 14, а.с.1-291 том 15, а.с.1-227 том 16, а.с.1-235 том 17, а.с.1-309 том 18, а.с.1-215 том 19, а.с.1-208 том 20,а.с.1-253 том 21, а.с.1-173 том 22, а.с.1-239 том 23, а.с.1-281 том 24, а.с.1-239 том 25, а.с.1-314 том 26, а.с.1-204 том 27, а.с.1-230 том 28, а.с.1-195 том 29, а.с.1-241 том 30, а.с.1-218 том 31, а.с.1-214 том 32, а.с.1-195 том 33, а.с.1-186 том 34, а.с.1-34,91-166,172-225 том 35, а.с.1-50 том 36).

Також судом встановлено, що транспортування придбаної продукції за договорами поставки, транспортування обладнання для проведення ремонтних робіт або технічного обслуговування здійснювалося ФОП ОСОБА_7 на підставі укладеного договору №1/04 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.04.2009р., що підтверджується наявними в матеріалах справи копією відповідного договору, копіями додаткових угод до договору, копіями товарно-транспортних накладних, які наявні в матеріалах справи та досліджені судом у ході судового розгляду справи.

Факт транспортування товару не було спростовано представником позивача у ході судового розгляду справи, а також і у ході проведення перевірки посадовими особами відповідача не виявлено жодних недоліків у оформленні вказаних ТТН про що свідчить зміст акту перевірки від 19.05.2015р.

Окрім того, судом встановлено, що позивачем у ході виконання підрядних робіт до виконання робіт, зокрема на територіях гірничо-збагачувальних комбінатів, до виконання вказаних робіт позивачем були залучені субпідрядні організації за погодженням замовників робіт, що підтверджується відповідними листами позивача та відповідями на вказані листа замовниками позивача (а.с.1-50 том 36).

Також факт реальності здійснення господарської операції позивачем по взаємовідносинах позивача з ПАТ «Кримський титан» підтверджується і копією рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.11.2014р. у справі №904/7200/14 за позовом ТОВ «Ремекскаватормаш» до ПАТ «Кримський титан» про стягнення 229 262,00 грн. за договором підряду №639-3 від 25.07.2013р. за яким позовні вимоги задоволені та стягнено на користь позивача вказану суму заборгованості, дане судове рішення набрало законної сили 29.01.2015р., що підтверджується судовими рішеннями господарського суду та апеляційної інстанції (а.с.67-75 том 35).

Згідно показників податкових декларацій з податку на прибуток видно, що позивачем було отримано прибуток у 2012р. (а.с.51-52 том 36).

Зазначені вище первинні бухгалтерські документи відповідають вимогам ст.ст.1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому є належними доказами виконання господарських операцій за вищенаведеними договорами та не визвали у відповідача будь-яких сумнівів щодо їх недостовірності з огляду на те, що таких відомостей акт перевірки від 19.05.2015р. не містить.

Разом з тим, доводи посадових осіб контролюючого органу про те, що видаткові накладні, надані до перевірки, не містять інформацію щодо довіреностей, на підставі яких видавалася продукція, що, на їх думку, є порушенням п.п.2.4 п.п.2.7 п.2 Положення №88, є неспроможними, спростовується змістом вказаних норм, оскільки наведені норми Положення досліджені судом та не містять посилань на обовязковість зазначення вказаної інформації про довіреності, на підставі яких видається продукція, у видаткових накладних.

При цьому, слід зазначити, що видаткова накладна не є єдиним документом, що може підтверджувати реальність господарських операції за умови наявності інших документів, наприклад, копії актів про передачу товару, які були надані позивачем та які також підтверджують факт здійснення господарської операції, містять найменування, кількість обсяг господарської операції, підписи відповідальних осіб та інше, окрім того, недоліки у оформленні видаткових накладних не ставлять в залежність право позивача на формування доходів, витрат та податкового кредиту ПДВ згідно вищенаведених норм податкового законодавства, яке діяло на момент виникнення спірних відносин.

Також, судом критично оцінюються наведені у акті перевірки від 19.05.2015р. підстави для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, доводи посадових осіб відповідача відносно того, що податкові накладні виписувалися на суми менше 10000 грн. з метою приховування та зменшення податкових зобовязань підприємств-контрагентів позивача, підприємства-контрагенти позивача та їх контрагенти несвоєчасно виписували та реєстрували податкові накладні або зовсім їх не реєстрували, у підприємств-контрагентів позивача відсутні складські, офісні та будь-які інші приміщення, відсутні трудові ресурси для реалізації товарів (робіт, послуг), позивачем не надані до перевірки сертифікати відповідності поставлених ТМЦ, виходячи з того, що виписані податкові накладні менше 10000 грн. не реєструються в Єдиному реєстрі податкових накладних визначено нормами податкового законодавства України згідно до п.11 п.п.2 розділу ХХ Перехідних положень ПК України, а тому вказане не є порушенням норм податкового законодавства; податкові накладні можуть виписуватися протягом 365 календарних днів згідно ст. 198 ПК України, а тому твердження відповідача про несвоєчасність виписування податкових накладних та несвоєчасність їх реєстрації також є неспроможним, при цьому, відсутність у контрагентів позивача трудових ресурсів, складських приміщень не може свідчити про відсутність господарської операції, вчиненої позивачем, оскільки у відповідності до вимог ст. 61 Конституції України юридична відповідальність носить індивідуальний характер, а тому позивач не може нести відповідальності за дії та за ведення бухгалтерського обліку його контрагентами. Щодо не надання позивачем до перевірки сертифікатів відповідності поставлених ТМЦ, то слід зазначити, що вказані документи не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують реальність здійснення господарської операції, оскільки вказані документи можуть підтверджувати лише якість товару, тоді як контролюючий орган не наділений повноваженнями здійснювати контроль щодо якості придбаного товару у відповідності до норм ст.ст.19-20 ПК України, а тому витребування таких документів у позивача посадовими особами відповідача суперечить ст.ст. 21,44 Податкового кодексу України, ст. 19 Конституції України.

Частина 2 ст. 71 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Представником відповідача ні у акті перевірки, ні у судовому засіданні не надано жодних доказів щодо відсутності у позивача податкових накладних чи оформлення їх з порушенням ст. 201 ПК України, також акт перевірки від 19.05.2015р. не містить жодних посилань на порушення, які вчинені саме позивачем, такі порушення не викладені у вказаному акті, навпаки, зазначено про наявність усіх первинних бухгалтерських документів у позивача, які підтверджують факти оплати за поставку товару, виконання робіт, послуг та зазначені документи були досліджені як у ході проведення перевірки, так і судом у ході судового розгляду справи.

При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення доводи відповідача про те, що позивачем було отримано кошти від його контрагентів, які є безповоротною фінансовою допомогою, оскільки вказані доводи жодними доказами представником відповідача у ході судового розгляду справи не підтверджені, навпаки, спростовуються наданими, як до перевірки, так і до суду первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують наявність взаємовідносин позивача з його контрагентами по придбанню, купівлі-продажу продукції, виконання робіт (надання послуг), які були оплачені як позивачем, такі і контрагентами позивача, позивачем у складі вартості товару були сплачені і суми ПДВ, що спростовує вказані доводи посадових осіб контролюючого органу про отримання позивачем безповоротної фінансової допомоги.

Також є безпідставними посилання відповідача на не надання позивачем до перевірки актів допуску, заявок на оформлення перепусток працівникам та автомобілям підприємств-контрагентів позивача на територію ГЗК м. Кривого Рогу з огляду на те, що вказані документи не належать до бухгалтерського та податкового обліку позивача і можуть бути предметом дослідження лише щодо відповідного ведення бухгалтерського обліку вказаними гірничо-збагачувальними комбінатами, а тому їх витребування посадовими особами відповідача у позивача суперечить вимогам п.44.1 ст.44 ПК України, так як вказані документи не належать до бухгалтерського обліку позивача.

ОСОБА_6 враховується і те, що виконання робіт на території ГЗК здійснювалося субпідрядними організаціями на підставі укладених договорів з позивачем як з підрядником робіт та з урахуванням погодження з замовником робіт щодо допуску субпідрядних організацій для виконання робіт на територіях ГЗК, а тому відповідні документи можуть бути предметом дослідження при перевірці вищевказаних субпідрядних організацій.

Є безпідставними і доводи відповідача про те, що позивач не мав прва на формування витрат через те, що актами попередніх перевірок позивача від 01.04.2015р., від 21.04.2015р., від 01.08.2014р. та від 15.10.2014р. встановлені порушення позивачем вимог податкового законодавства з огляду на те, що відповідачем не підтверджено того факту, що прийняті за наслідками вказаних перевірок рішення субєкта владних повноважень були узгодженими у встановленому законодавством порядку згідно до вимог ст. 56 ПК України на момент проведення даної перевірки 19.05.2015р., тоді як надані позивачем копії судових рішень у справі №804/12530/14 свідчать про те, що триває процедура апеляційного розгляду справи з приводу протиправності дій відповідача з проведення перевірки від 01.08.2014р. (а.с.235-242 том 1).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем прийнято оспорювані податкове повідомлення-рішення від 26.06.2015р. не у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому зазначене вище податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Разом з тим, позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій податкової інспекції щодо коригування податкових зобовязань та податкового кредиту з ПДВ позивача в електронних системах співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту на підставі акту перевірки від 19.05.2015р. та зобовязання відповідача вилучити з діючих електронних автоматизованих систем інформацію, внесену на підставі вказаного акту перевірки не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Підпунктом 14.1.171 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».

Згідно ст. 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація сукупність відомостей і даних, що створені або отримані субєктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

За приписами ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є, зокрема, документально підтверджена інформація, що надається платниками податків; інформація субєктів інформаційного обміну, уповноважених вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; дані перевірок платників податків.

Таким чином відображення співробітниками контролюючих органів в інформаційних базах даних результатів податкового контролю щодо платників податків не є зміною показників податкової звітності з податку на додану вартість платника податків, а є лише відображенням відомостей ( податкової інформації) щодо фактів, які обєктивно мали місце проведення перевірки, її результати, при цьому, дані податкової звітності платника податків залишаються в обсягах, самостійно визначених платником податків.

Отже, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо відображення в інформаційних електронних базах даних контролюючих органів відомостей (податкової інформації) щодо проведення перевірок та звірок є лише збиранням податкової інформації, які не впливають на права та обовязки позивача, оскільки не змінюють майнового стану платника податків без прийняття субєктом владних повноважень відповідного податкового повідомлення-рішення.

Також, судом при прийнятті вказаного рішення в частині позовних вимог позивача з приводу визнання протиправними дій щодо коригування показників податкової звітності позивача в електронних системах співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту на підставі акту перевірки від 19.05.2015р. враховується і рішення Верховного ОСОБА_6 України від 09.12.2014р., яке є обовязковим для суду першої інстанції відповідно до вимог ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, у ході судового розгляду справи, представниками позивача не підтверджено будь-якими належними доказами вчинення відповідачем дій щодо коригування показників податкової звітності у електронних системах контролюючого органу на підставі акту перевірки від 19.05.2015р. без прийняття відповідного податкового повідомлення-рішення у відповідності до вимог ст.ст.69-70 Кодексу адміністративного судочинства України, тоді як представник відповідача вказав на те, що відповідні коригування показників податкової звітності позивача посадовими особами відповідача не вчинялися.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 1 ст.94 вказаного Кодексу ( у редакції, чинній з 01.09.2015р.) передбачено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, з урахуванням наявності підстав для часткового задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.06.2015р. ( вимога майнового характеру), понесені позивачем судові витрати за вказаними позовними вимогами у розмірі 487,20 грн. з урахуванням ставки судового збору, встановленої ст.4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній до 01.09.2015р.), які були сплачені позивачем за квитанцією №14А0А92А6В від 01.07.2015р., суд приходить до висновку про необхідність стягнення вказаної суми понесених позивачем судових витрат з бюджетних асигнувань Криворізької південної ОДПІ ДФС у Дніпропетровській області у відповідності до вимог ч.1, ч.3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекскаватормаш» до Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.06.2015р. та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № від 26.06.2015р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької південної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Металургів, буд. 16) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремекскаватормаш» (50027, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул. Димитрова, буд. 61, ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови, або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений - 26.10.2015р.

Суддя ОСОБА_1