Справа № 826/10393/15
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Старової Н.Е.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки судів загальної юрисдикції при Вищій раді юстиції (в особі голови Мойсика Володимира Романовича), третя особа: суддя апеляційного суду Харківської області ОСОБА_5 про визнання незаконною та протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки судів загальної юрисдикції при Вищій раді юстиції про: визнання незаконною та протиправною бездіяльності щодо відмови у розгляді скарги від 14.11.2014 року на грубе порушення суддею апеляційного суду Харківської області ОСОБА_5. вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у рішенні Європейського суду з прав людини, при колегіальному розгляді справи №2/629/3299/13-ц та ухваленні рішення від 06.08.2015 року; зобов'язання розглянути скаргу від 14.11.2014 та провести перевірку відповідно до вимог розділів 4-6 Регламенту Комісії стосовно діяльності судді апеляційного суду Харківської області ОСОБА_5., та провести колегіальний розгляд скарги на засіданні Комісії, за результатом чого скласти висновок про порушення суддею апеляційного суду Харківської області присяги, який разом з матеріалами перевірки направити до Вищої ради юстиції для розгляду та прийняття рішення про підготовку подання про звільнення судді за грубе порушення присяги судді та суддівської етики, що підриває авторитет правосуддя (з урахуванням уточнень).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. Крім того, вказує на протиправність ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2015 року, та просить скасувати вказану ухвалу.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14.11.2014 ОСОБА_2 звернулась до Голови Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів загальної юрисдикції Мойсика В.Р. зі скаргою на грубе порушення суддею Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_5. вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у рішенні Європейського суду з прав людини, при колегіальному розгляді справи № 2/629/3299/13-ц та ухваленні рішення від 06.08.2014 року.

Відповідачем листом від 26.03.2015 №С-3108-2179/0/9-15 повернуто заяву позивача від 14.11.2014 з доданими до неї матеріалами, та вказано, що постановлення судових рішень у цивільних справах, крім випадків констатації порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні Європейського суду з прав людини відносно заявника, не підпадає під зміст перевірки суддів загальної юрисдикції. Також зазначено, що зі змісту заяви від 14.11.2014 не вбачається існування рішення Європейського суду з прав людини, яке б констатувало допущення суддею апеляційного суду Харківської області ОСОБА_5 відповідних порушень зазначеної Конвенції.

Не погоджуючись з правомірністю повернення скарги, позивач посилаючись на порушення відповідачем: п.4.2.4 Регламенту Тимчасової спеціальної комісії з перевірки судів загальної юрисдикції; ч.2 ст.3 Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні»; ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян», звернулась до суду з даним позовом.

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи» перевірка проводиться також щодо суддів, які одноособово або у колегії суддів розглядали справу або ухвалили рішення з допущенням порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у рішенні Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи» Тимчасова спеціальна комісія може повернути заяву заявнику без розгляду лише у разі, якщо до такої заяви не додано копій судових рішень або якщо заява не відповідає вимогам, встановленим цим Законом. Заявник не позбавляється права повторно звернутися із такою заявою після виправлення зазначених недоліків.

Згідно п.4.2.4 Регламенту Тимчасової слідчої комісії з перевірки судів загальної юрисдикції, затвердженого Рішенням Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від 03.07.2014 року №1, комісія може повернути заяву заявникові за підписом голови або заступника голови, або секретаря Комісії без розгляду лише за умови, якщо до неї не додано копій судових рішень або якщо вона не відповідає вимогам, встановленим Законом. Заявник не позбавляється права повторно звернутись із такою заявою після виправлення зазначених недоліків.

З урахуванням вищевикладених положень нормативних актів, вичерпними підставами для повернення скарги заявнику є: 1) не додання до скарги копій судових рішень або 2) скарга не відповідає вимогам, встановленим Законом. Отже, при наявності хоча б однієї з вказаних підстав, уповноважений орган має законне право для повернення скарги заявника без розгляду.

Судом встановлено, що позивачем до скарги додано копії рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 на 8 арк. та копію рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 на 2 арк., тобто тих рішень, де позивач була стороною у справі.

Водночас, позивач, в обґрунтування наявності порушеного права у формі протиправних дій судді суду апеляційної інстанції, посилається на численну кількість рішень Європейського суду з прав людини, до яких позивач відношення не має, та не була учасником даних спорів. Імперативними приписами ч.2 ст.3 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи» передбачено, що перевірка проводиться щодо суддів, які розглядали справу або ухвалили рішення з допущенням порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, констатованих у рішенні Європейського суду з прав людини. В той же час, матеріали справи свідчать про те, що позивач не надавала відповідачу жодного рішення ЄСПЛ, де було б констатовано та конкретно вказано на факт порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді колегією суддів Апеляційного суду Харківської області за головуванням судді ОСОБА_5., цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання спадкового договору недійсним.

Відтак, Тимчасова спеціальна комісія з перевірки судів загальної юрисдикції при Вищій раді юстиції правомірно прийшла до висновку про невідповідність поданої скарги вимогам ч.2 ст. 3 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи», внаслідок чого правомірно повернута без розгляду позивачу.

Судом апеляційної інстанції критично сприймаються доводи апелянта стосовно невідповідності дій Тимчасової спеціальної комісії, з огляду на те, що надані позивачу відповіді були вмотивованими та відповідали вимогам Закону України «Про відновлення довіри до судової системи».

Крім того, як видно з матеріалів справи та апеляційної скарги, вказаний позов подано, зокрема, з мотивів непогодження ОСОБА_2 з рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року, та свідчать про упереджене ставлення позивача.

Водночас, приписами ст.1 Закону України «Про відновлення довіри до судової системи», передбачено, що метою перевірки суддів є: 1) утвердження верховенства права в суспільстві та законності у діяльності судів; 2) відновлення довіри до судової влади в Україні; 3) з'ясування фактів, що свідчать про порушення суддями присяги, наявність підстав для притягнення суддів до дисциплінарної або кримінальної відповідальності; 4) утвердження в діяльності суддів принципів незалежності та неупередженості.

А відтак, механізм, визначений цим Законом не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє мотивації судового рішення, або не погоджується з таким рішенням. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в касаційному порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Суд першої інстанції вірно зазначив, що Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 04.12.2014 касаційна скарга ОСОБА_2 відхилена, а рішення апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 залишено без змін.

Колегія суддів вказує, що доводи про допущення порушень Тимчасовою спеціальною комісією з перевірки судів загальної юрисдикції при Вищій раді юстиції при розгляді скарги ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, а апелянтом на підтвердження своїх посилань не було надано жодних доказів, які б відповідали вимогам ст.70 КАС України. Відповідно, позовні вимоги є необґрунтованими та залишені без задоволення судом першої інстанції на виконання вимог закону.

Стосовно посилань апелянта в апеляційній скарзі на незаконність ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2015 року, якою було залучено у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору суддю апеляційного суду Харківської області ОСОБА_5 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.3 ст.53 КАС України, ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Положеннями ч.2 ст.53 КАС України передбачено, що якщо адміністративний суд при прийнятті позовної заяви, підготовці справи до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. В межах даного спору фактично оскаржується бездіяльність Тимчасової спеціальної комісії з перевірки судів загальної юрисдикції при проведенні перевірки судді ОСОБА_5., та ставиться вимога про притягнення останньої до відповідальності за порушення присяги. Відтак, предмет даного спору безперечно стосується прав та обов'язків судді ОСОБА_5., а залучення її до участі у справі проведено з урахуванням обставин справи, та на виконання вимог ч.2 ст.53 КАС України. Крім того, залучення третьої особи до участі в справі жодним чином не вплинуло на права та інтереси ОСОБА_2, а навпаки посприяло повному та всебічному розгляду справи у відповідності до ч.3 ст.159 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. Апелянт на виконання вказаних вимог ч.1 ст.71 КАС України не надав до суду належні докази правомірності своїх вимог, та належним чином не обґрунтував їх.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 21.10.2015 року, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.10.2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Старова Н.Е.

Судді: Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.