Справа № 804/15369/15
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_1 окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
при секретаріОСОБА_3
представника позивача представника відповідача 1 представника відповідача 2 ОСОБА_4 не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного Управління Міністерства Внутрішніх справ України у Луганській області, Стахановського міського відділу ГУМВС України у Луганській області про стягнення заробітної плати, одноразової грошової допомоги при звільненні на пенсію та матеріальної допомоги на оздороалення
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача:
- не виплачену грошову допомогу при звільненні на пенсію у розмірі 34 265,63 грн.
- не виплачену заробітну плату з липня по листопад 2014 року у розмірі 20 564,30 грн.
- не виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 4112,86 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працював на посаді у органах внутрішніх справ. 24.11.2014 року позивач звільнений з органів внутрішніх справи у звязку з виходом на пенсію (за віком). У грошовому атестаті нараховано позивачу грошову допомогу при звільненні на пенсію у розмірі 34 265,63 грн., однак фактично її не виплачено. У період з липня по листопад 2014 року, тобто до моменту звільнення позивача з органів внутрішніх справи, безпідставно та без пояснення причин не виплачував заробітну плату. Також позивач до моменту звільнення з органів внутрішніх справи подав рапорт про відпустку, у якому також просив виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення, однак вказаний рапорт задоволено не було.
Ухвалою суду від 03.11.2015 року відкрито провадження у справі; у даній ухвалі суду також вказано про те, що позивач не пропустив строк звернення з адміністративним позовом до суду.
Ухвалою суду від 20.11.2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Стахановський МВ ГУМВС України у Луганській області.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач 1 у судове засідання не зявився, через відділ діловодства суду надав письмові заперечення на позовну заяву, у яких просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Позивач проходив службу в органів внутрішніх справ у Стахановському МВ ГУМВС України у Луганській області, а тому саме останній повинен виплачувати позивачу заробітну плату; позивачу не надавалась у 2014 році відпустка, а тому й не виплачувалась матеріальна допомога на оздоровлення; відомості про складання позивачу грошового атестату у відповідача 1 відсутні, останній не зареєстрований у журналі, у якому реєструються грошові атестати; грошовий атестат датований раніще ніж відбулось звільнення позивача, що є порушенням чинного законодавства України.
Відповідач 2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на сайті суду; письмових заперечень на позовну заяву не надав.
Суд дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, встановив наступне.
Позивач з 03.09.1997 року прийнятий на службу в органу внутрішніх справ до ГУ МВС України в Луганській області, що підтверджується копією трудової книжки позивача, яка міститься у матеріалах справи.
Позивач проходив службу у Стахановському МВ ГУМВС України у Луганській області.
24.11.2014 року позивача наказом ГУ МВС України в Луганській області № 396 о/с «По особовому складу» звільнено з органів внутрішніх справ у відставку ЗС України за п.65 «а» (за віком), що підтверджується копією витягу з наказу, який міститься у матеріалах справи.
Додатком до вказаного подання є грошовий атестат № 87 від 15.10.2014 року, який складено Стахановським МВ ГУМВС України у Луганській області, згідно з яким позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 34 265,63 грн.
Також додатком до вказаного подання є довідка про щомісячні види грошового забезпечення, яка також складена Стахановським МВ ГУМВС України у Луганській області, у відповідності до якої позивачу з липня по жовтень 2014 року не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата.
Також судом встановлено, що позивач з 27.01.2015 року є пенсіонером за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідчення, копія якого міститься у матеріалах справи.
Позивач звертався із скаргами до МВС України та до відповідача 1 щодо не виплати заробітної плати.
Однак вказані звернення позивача залишенні без задоволення, що підтверджується листами МВС України від 10.09.2015 року № 15/2-Ч-467 та ГУ МВС України в Луганській області від 26.08.2015 року № 9/3-951, копії яких містяться у матеріалах справи.
Щодо підсудності справи ОСОБА_1 окружному адміністративному суду, то суд зазначає наступне.
У відповідності до п.2 ч.2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Згідно п.15 ч.1 ст. 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Судом під час розгляду справи встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справи України та на момент звільнення мав звання майор міліції, посаду начальник режимно-секретного сектору Стахановського міського відділу ГУМВС України у Луганській області, що підтверджується наказом ГУ МВС України в Луганській області № 396 о/с «По особовому складу» від 24.11.2014 року.
Таким чином, позивач перебував на державній (військовій) службі; справа повязана із звільненням позивача з органів внутрішніх справи, а тому підсудна окружному адміністративному суду.
Згідно Довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції № 2827 від 15.01.2015 року, яка видана Департаментом охорони здоровя та соціального захисту населення Дніпродзержинської міської ради, позивач мешкає у м. Дніпродзержинську, пр-т. ОСОБА_5, 26/34.
Згідно ч.2 ст. 19 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об'єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
За вказаних обставин справа територіально підсудна ОСОБА_1 окружному адміністративному суду.
Щодо позовної вимоги стягнути з відповідача виплачену заробітну плату з липня по листопад 2014 року у розмірі 20 564,30 грн., то суд зазначає наступне.
Згідно довідки про щомісячні види грошового забезпечення, яка складена Стахановським МВ ГУМВС України у Луганській області, позивачу з липня по 24.11.2014 року не нараховувалась та не виплачувалась заробітна плата.
Вказані обставини стосовно не виплати заробітної плат за період з липня по жовтень 2014 року підтверджується листами Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України від 10.09.2015 року № 15/2-Ч-467 та Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України у Луганській області від 26.08.2015 року № 9/3-951, копії яких містяться у матеріалах справи.
Судом встановлено, що у вказаний період позивач проходив службу органах внутрішніх справ, що підтверджується копією трудової книжки позивача, яка міститься у матеріалах справи.
Згідно письмових пояснень позивача у період з липня 2014 року по 24 листопада 2014 року позивач не отримував відпусток без збереження заробітної плати, неоплачуваних відгулів, а також не допускала прогулів на роботі.
Згідно ч.1 ст. 19 Закону України «Про міліцію» форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.
У відповідності до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.
У відповідності до пунктів 1.4 та 1.5 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка затверджена наказом МВС України від 31.12.2007 року № 499 (далі Інструкція) грошове забезпечення виплачується особам рядового, молодшого, середнього, старшого та вищого начальницького складу, які призначені на штатні посади в апараті Міністерства внутрішніх справ України, головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на залізницях, їм підпорядкованих органах, вищих навчальних закладах, науково-дослідних установах, Державній службі охорони при МВС, на підприємствах, в установах, організаціях і підрозділах системи МВС та які навчаються в навчальних закладах системи МВС або зараховані в розпорядження відповідного органу внутрішніх справ.
Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.
Таким чином, єдиною підставою для виплати працівнику органів внутрішніх справи грошового забезпечення (заробітної плати) є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду.
У пункті 1.6 Інструкції вказано, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
За час відсутності особи рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ на службі без поважних причин (прогул) грошове забезпечення не виплачується.
Підставою припинення виплати грошового забезпечення особі рядового чи начальницького складу органів внутрішніх справ є матеріали службового розслідування на підставі мотивованого рапорту безпосереднього керівника про обставини невиходу на службу та наказ начальника органу внутрішніх справ, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
Отже, заробітну плату працівник органу внутрішніх справи отримує саме за місцем служби.
Належним відповідачем у справі стосовно виплати заробітної плати є саме Стахановський МВ ГУМВС України у Луганській області, а не ГУ МВС України у Луганській області.
Згідно інформації з ЄДРПОУ Стахановський МВ ГУМВС України у Луганській області станом на 23.11.2015 року є зареєстрованою юридичною особою, а отже може бути відповідачем у адміністративній справі.
Суд також вказує на те, що єдиною підставою для невиплати працівнику органу внутрішніх справи грошового забезпечення є матеріали службового розслідування на підставі мотивованого рапорту безпосереднього керівника про обставини невиходу на службу та наказ начальника органу внутрішніх справ, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
Чинне законодавство України не містить інших підстав для не виплати грошового забезпечення.
Вказаних вище обставин у даній справі судом не встановлено, а саме: відповідачами не надано суду матеріалів службового розслідування відносно позивача про обставини невиходу на службу та наказ начальника органу внутрішніх справ, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.
Отже, були відсутні правові підстави для не виплати позивачу заробітної плати за період з липня по листопад 2014 року.
Судом на підставі грошового атестату № 87, який складено Стахановським МВ ГУМВС України у Луганській області, та пояснень позивача встановлено, що щомісячне грошове забезпечення позивача складає 4112,86 грн.
Згідно п.1.7 Інструкції при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Оскільки позивача звільнено зі служби 24.11.2014 року згідно наказу ГУ МВС України у Луганській області від 24.11.2015 року № 396 о/с, то за листопад 2014 року позивачу підлягає виплаті грошове забезпечення за неповний місяць у розмірі 3290,30 грн. (4112,86 грн. (грошове забезпечення за повний місяць) : 30 днів (кількість днів у листопаді 2014 року) х 24 дні (кількість днів у листопаді 2014 року, які відпрацював позивач).
Розмір заборгованості за період липень 24 листопада 2014 року становить 19 741,74 грн. (4112,86 грн. х 3 (кількість повних місяців) + 3290,30 грн. (грошове забезпечення у листопаді 2014 року).
Таким чином, позивач невірно визначив розмір заборгованості по заробітній платі за період з липня листопад 2014 року у розмірі 20 564,30 грн.
У відповідності до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Отже, відповідач 2 повинен вплатити позивачу суму заробітної плати у розмірі 19 741,74 грн. Вказана сума зазначена без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.
Щодо позовної вимоги стягнути з відповідача не виплачену грошову допомогу при звільненні на пенсію у розмірі 34 265,63 грн.. то суд зазначає наступне.
У відповідності до частин 1 та 4 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у звязку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у звязку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.
Згідно п.10 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393, (далі Порядок) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Отже, позивач набув право на одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У матеріалах справи є грошовий атестат № 87 від 15.10.2014 року, який складено Стахановським МВ ГУМВС України у Луганській області, згідно з яким позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 34 265,63 грн.
Однак вказана сума фактично не виплачена позивачу.
Таким чином, відповідач 1 повинен виплатити позивачу грошову допомогу при звільненні на пенсію у розмірі 34 265,63 грн.
У відповідності до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення
Сума 34 265,63 грн. зазначена без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.
Щодо позовної вимоги стягнути з відповідача не виплачену матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 4112,86 грн., то суд зазначає наступне.
У відповідності до п.п. 3 п.5 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
У відповідності до пунктів 2.17.3 2.17.5 Інструкції допомога для оздоровлення особам рядового і начальницького складу надається в разі вибуття в чергову відпустку у розмірі, що не перевищує грошового забезпечення, яке особа отримувала на день виплати.
Підставою для надання допомоги для оздоровлення особам рядового чи начальницького складу є наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку.
Особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на отримання щорічної основної відпустки тривалістю 30 діб і більше і використовують її частинами, допомога для оздоровлення надається при вибутті в першу частину відпустки.
Фактичні витрати на матеріальну допомогу відповідно до вимог бюджетного законодавства проводяться тільки в межах затвердженого кошторисом фонду грошового забезпечення.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач 1 не приймав у 2014 році наказу про надання позивачу щорічної оплачуваної відпустки.
Оскільки єдиною підставою для виплати допомоги на оздоровлення є саме наказ про особовий склад, за яким особа рядового чи начальницького складу вибуває в чергову відпустку, враховуючи те, що відповідач вказаного наказу не приймав, а також те, що суд не в праві підміняти своїм рішенням рішення відповідача про особовий склад, то суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги.
Згідно п.2 ч.1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.
Враховуючи те, що однією із заявлених позивачем позовних вимог є саме стягнення з відповідача не виплаченої заробітної плати за період з липня по листопад 2014 року, то суд вважає за необхідне допустити негайне виконання постанови суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заробітної плати у розмірі 4112,86 грн., що дорівнює сумі заробітної плати позивача за один місяць. Вказана сума зазначена без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.
Згідно частин 1 та 3 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Однак позивач під час подання позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 974,40 грн., що підтверджується квитанцією банківської установи від 02.11.2015 року.
Таким чином, вказана сума судового збору підлягає поверненню позивачу, оскільки внесена у більшому розмірі ніж встановлено законом.
Керуючись ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Стягнути з ГУ МВС України в Луганській області на користь ОСОБА_4 грошову допомогу при звільненні за віком у розмірі 34 265,63 грн. (дана сума вказана без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець).
Стягнути з Стахановського міського відділу ГУМВС України у Луганській області на користь ОСОБА_4 заробітну плату за період з липня по листопад 2014 року у розмірі 19 741,74 грн. (дана сума вказана без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець).
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Повернути ОСОБА_4 з спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 974,40 грн., що внесений у більшому розмірі ніж встановлено законом та який сплачено на підставі квитанції банківської установи від 02.11.2015 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи.
Допустити до негайного виконання дану постанову суду в частині стягнення з Стахановського міського відділу ГУМВС України у Луганській області на користь ОСОБА_4 заробітної плати за один місяць у розмірі 4112,86 грн. (дана сума вказана без утримання податку на доходи фізичних осіб й інших обов'язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець).
Постанова суду може бути оскаржена до ОСОБА_1 апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через ОСОБА_1 окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 27.11.2015 року Суддя ОСОБА_2 ОСОБА_2