Справа № 326/1541/15-а
Суддя: Лещенко А. М.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Копія Cправа №326/1541/15-а р.
Провадження №2-а/326/40/2015
УХВАЛА

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Лещенко А.М.,

при секретарі Кузякіної К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області,

третя особа ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування рішення

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_2, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Приморської міської ради № 20 від 25 квітня 2014 р. про надання земельної ділянки за адресою: м. Приморськ, вул. І. Громака, 11 (колишня адреса: вул. Лісна, 99) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на умовах договору про встановлення суперфіцію громадянці ОСОБА_2.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що рішенням Приморської міської ради № 212 від 17 грудня 1999 р. йому із земель житлової та громадської забудови було надано земельну ділянку площею 1000,00 кв.м. для будівництва житлового будинку за адресою: м. Приморськ, вул. Лісна, 99. Актом від 17 лютого 2002 р. встановлено межі наданої земельної ділянки в натурі, здійснено розбиття забудови за відповідною схемою, районним архітектором видано проект забудови земельної ділянки. Виконкомом Приморської міськради видано будівельний паспорт, затверджений розпорядженням голови Приморської райдержадміністрації № 333 від 24 грудня 1999 р.

Таким чином, на думку позивача, оскаржуване рішення прийнято з порушенням його прав, передбачених ст. 95 Земельного кодексу України (право на спорудження на земельній ділянці житлового будинку та інших споруд, право власності на багаторічні насадження сільськогосподарських культур, право самостійного господарювання на землі), та порядку попереднього його вилучення для переведення до земель запасу житлової та громадської забудови та для наступного надання для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що суперечить встановленим ст. 149 та ст. 12 Земельного кодексу України вимогам щодо повноважень у галузі земельних відносин на території міста. А законність надання земельної ділянки позивачу на час прийняття міськрадою рішення № 212 від 17 грудня 1999 р. підтверджується вимогами ст. ст. 1, 5 , 6, 7, 11, 17, 18, 19, 22, 42, 63, 67, 118 Земельного кодексу України від 18.12.1990 р.

З посиланням на ст. ст. 155, 152, 95 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи те, що Приморська міська рада є субєктом владних повноважень, просить визнати незаконним та скасувати рішення відповідача.

Відповідач проти позову заперечує. Представник відповідача в судових засіданнях та письмових запереченнях (а.с. 46) зазначив, що оскаржене рішення було прийнято на підставі рішення Приморської міської ради № 19 від 25 квітня 2014 р. «Про переведення до земель запасу житлової та громадської забудови Приморської міської ради земельних ділянок в м. Приморськ», яким земельну ділянку по вул. Громака, 11 було переведено до земель запасу. Під час підготовки даного рішення власника або користувача земельної ділянки не було виявлено, що підтверджується листами відділу Держземагенства у Приморському районі від 18.03.2014 р., Приморського КПТІ від 12.03.2014 р. та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Третя особа в судовому засіданні та письмовому клопотанні (а.с. 38) просила відмовити позивачу в задоволенні позову, так як вона на законних підставах користується зазначеною земельною ділянкою.

В судове засідання прибули представник позивача та третя особа, представник відповідача не зявився, просив розгляд справи провести без його участі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника позивача, третю особу, суд вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Приморської міської ради № 20 від 25 квітня 2014 р. «Про розгляд заяв громадян про виділення земельної ділянки в м. Приморськ для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд» надано громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку за адресою: м. Приморськ, вул. І. Громака, 11 (колишня адреса: вул. Лісна, 99) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на умовах договору про встановлення суперфіцію. 04 червня 2014 р. між Приморською міською радою як розпорядником земельної ділянки та землекористувачем ОСОБА_2 підписано договір про встановлення суперфіцію № 627.

Статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

Прийняте Приморською міською радою (як суб'єктом владних повноважень) рішення про передачу ОСОБА_2 в користування земельної ділянки є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання. Скасування такого акта не породжує наслідків для власника чи користувача земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку або укладання договору оренди чи встановлення суперфіцію юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у користування земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи користувача (орендаря) земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або користування (володіння) земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Верховний Суд України у постанові від 6 жовтня 2015 року у справі № 21-1306а15 дійшов висновку, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Зазначена правова позиція, суд вважає, підлягає застосуванню і в даних правовідносинах, в яких оскаржене рішення відповідача після реалізації вичерпало свою дію фактом його виконання, а саме підписанням договору про встановлення суперфіцію.

Крім того, у постановах Верховного Суду України від 24 лютого 2015 року у справі 21-34а15 та від 17 лютого 2015 р. у справі 21-551а14 суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

За таких умов суд приходить до висновку, що вирішення наведеного спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, його розгляд повинен здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки спір підлягає вирішенню загальним місцевим судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України, а тому провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 17, 157, 244-2, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у справі №326/1541/15-а р. за позовом за позовом ОСОБА_3 до Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, третя особа ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Приморської міської ради № 20 від 25 квітня 2014 р. про надання земельної ділянки за адресою: м. Приморськ, вул. І. Громака, 11 (колишня адреса: вул. Лісна, 99) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на умовах договору про встановлення суперфіцію громадянці ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки встановлені ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя А.М. Лещенко

Копія вірна: суддя А.М. Лещенко

Повний текст ухвали складено та підписано 30 листопада 2015 р.

СПРАВКА:

Дата судового розгляду : о

Причина нерозгляду:

26.11.2015