Справа № 527/1774/14-а
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/54202/14

К/800/54367/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Логвиненка А.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 29 липня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області про перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся із позовом, в якому просив визнати протиправними дії щодо відмови виконати перерахунок пенсії, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 2-ї групи, відповідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01 січня 2014 року.

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 29 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку та виплати пенсії по інвалідності позивачу в розмірах, передбачених ст. 50, ч.4 ст. 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат за період з 17 січня 2014 року по 29 липня 2014 року. Зобов'язано управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності позивачу з 17 січня 2014 року по 29 липня 2014 року по другій групі інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.4 ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов'язано управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю позивачу з 17 січня 2014 по 29 липня 2014 року по другій групі інвалідності в розмірі 75% мінімальних пенсій за віком, відповідно до ч.1 ст. 50, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з врахуванням ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, з урахуванням фактично виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди попередніх інстанцій, виходили з того, що враховуючи дату звернення та відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку період за який позивач просить захистити його права, позивач має право на отримання щомісячної основної пенсії з 17 січня 14 р. по 29 липня 2014 р., а також посилається на те, що розміри призначених і виплачуваних позивачу пенсій не відповідають розмірам, установленим Законом № 796-ХІІ, а тому відмова відповідача привести їх у відповідність з цим Законом, є необґрунтованою.

До Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга, в якій позивач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та постановити нове рішення, яким змінити початкову дату нарахувань та виплат з 17 січня 2014 року на 01 січня 2014 року та скасувати в мотивувальній та резолютивній частині кінцеву дату нарахувань.

Крім того, надійшла касаційна скарга, в якій відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги відповідача, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, вважає, що касаційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визнаний інвалідом 2ої групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач звернувся до суду, вважаючи неправомірною відмову відповідача провести перерахунок пенсії у розмірі, встановленому статтями 50, 54 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 2 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах - 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, яка згідно зі статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Розрахунок пенсії позивачу відповідачем проведено виходячи з розміру, встановленого постановами КМУ.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанції, що дії відповідача щодо виплати позивачу державної та додаткової пенсії у розмірі меншому, ніж встановлено статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є неправомірними.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій, що дії відповідача щодо виплати позивачу державної та додаткової пенсії у розмірі меншому, ніж встановлено статтями 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ, є неправомірними.

Перевіряючи судові рішення попередніх інстанцій в межах касаційної скарги позивача, судова колегія вважає, що його касаційна скарга не підлягає задоволенню, огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що, позивач із відповідним позовом звернувся 17 липня 2014 р. із вимогами щодо захисту його порушених прав, що мали місце за період з 01 січня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлено шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи дату звернення позивача до суду, а саме 17 липня 2014 р., відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку та період за який позивач просить суд захистити його права, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що позивач має право на отримання щомісячної основної пенсії з 17 січня 2014 року по 29 липня 2014 року, а саме по дату винесення рішення судом першої інстанції. Суди визначаючи кінцевою датою визнаного порушеного права позивача дату винесення рішення судом першої інстанції дійшли вірного висновку, оскільки відповідно до ст. 2 КАС України відповідно якої суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області - залишити без задоволення, а постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 29 липня 2014 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є. Донець