Справа № 223/45/15-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Луньова О.Г.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року справа №223/45/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Ястребової Л.В., суддів Блохіна А.А., Ляшенка Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вугледарського міського управління соціального захисту населення на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2015 року у справі № 223/45/15-а за позовом ОСОБА_2 до Вугледарського міського управління праці та соціального захисту населення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 січня 2015 року позовом ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Вугледарського міського управління соціального захисту населення (далі - відповідач, Управління) в якому просила визнати протиправною діяльність Вугледарського міського управління праці та соціального захисту населення щодо відмови у наданні допомоги переміщеним особам на проживання на її користь та зобов'язати Вугледарське міське управління праці та соціального захисту населення здійснити на її користь виплату щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг згідно до Постанови КМУ від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття вират на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (а.с. 1-4).

Постановою Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2015 року у справі № 223/45/15-а позовні вимоги задоволено.

Визнано дії Вугледарського міського управління праці та соціального захисту населення неправомірними щодо відмови від 05.11.2014 року у наданні допомоги ОСОБА_2, як переміщеній особі на проживання.

Зобов'язано Вугледарське міське управління праці та соціального захисту населення призначити щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 та її донькам: ОСОБА_3, ОСОБА_4 з 05.11.2014 року, з урахуванням проведених виплат (а.с. 91-92).

Не погодившись з таким рішенням Вугледарським міським управлінням праці та соціального захисту населення подано апеляційну скаргу, в якій останній, вважаючи вищезазначене рішення суду необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року затверджено Перелік населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідно до якого місто Мар'їнка зазначено не було. Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 505 від 01.10.2014 року, грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців та зазначає, що позивачу, на підставі її заяви від 06 березня 2015 року про призначення та отримання щомісячної адресної грошової допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення АТО для покриття витрат на проживання, в тому числі на плату житлово-комунальних послуг, вищезазначену допомогу призначено з 06.03.2015 року по 05.09.2015 року (а.с. 78-82).

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ст. 195 ч.1 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_2 є громадянкою України, яка разом з родиною - двома доньками постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 5 звр.).

12 липня 2014 року позивач вимушено покинула своє фактичне місце проживання у місті Марїнка Донецької області у зв'язку з тим, що цей населений пункт постійно піддається артилерійським обстрілам, саме тому позивач разом з родиною переїхала у більш безпечне місце - місто Вугледар.

Відповідно до довідки № від 03.11.2014 року, позивача, разом з її неповнолітніми дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 взято на облік, як особу яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, тобто визнано внутрішньо переміщеною особою (а.с. 6).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішнього переміщення осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

05.11.2014 року, позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг.

22.12.2014 року позивачем отримано рішення Управління від 05.11.2014 року про відмову у наданні допомоги перемішеним особам на проживання з тих підстав, що сім'я володіє житловим приміщенням не на окупованій території та не в зоні АТО (а.с. 8).

Згодом, позивач зверталась до Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації з заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян» щодо надання щомісячної адресної допомоги на яку отримала відповідь від 06.02.2015 року № Х-0009-40/25-1.1, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2017 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, відповідно до якого місто Мар'їнка не значиться, саме тому позивачу відмовлено в призначенні щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з районів проведення антитерористичної операції (а.с. 32).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач, 06 березня 2015 року повторно звернулась до Вугледарського міського управління праці та соціального захисту населення з заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 40).

06 березня 2015 року відповідачем прийнято рішення, яким призначено допомогу з 06.03.2015 року по 05.09.2015 року у розмірі 2210 грн.: ОСОБА_2, що доглядає за дитиною до трьох років, не працює - 442 грн., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, дитина до 18 років - розмір допомоги 884 грн., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, дитина до 18 років - розмір допомоги 884 грн. (а.с. 41).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Управлінням необґрунтовано позивачу в призначенні щомісячної адресної допомоги, як тимчасово переміщеним особам з району проведення АТО, позивач має право на отримання вищезазначеної допомоги з моменту звернення, а саме, з 05.11.2014 року.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою КМУ № 505 від 01 жовтня 2014 року (надалі - Постанова № 505) визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 505 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

За змістом цієї норми, повинні існувати 2 безумовні підстави для виплати щомісячної адресної допомоги для осіб, що переміщуються:

1) тимчасово окупованої території України;

2) району проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 затверджено порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей.

Пунктом 8 вищезазначеного порядку встановлено, що особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, до якого м. Мар'їнка не входило.

Згідно Розпорядження від 18.02.2015 року № 128-р «Про внесення змін у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р», яке набуло чинності 05.03.2015 року, місто Мар'їнка включено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Листом штабу антитерористичного центру при Службі безпеки України від 20.05.2015 року № 33/5126, до якого зверталась ОСОБА_2 за роз'ясненням щодо віднесення м. Мар'їнка Донецької області до району проведення АТО також підтверджено, що м. Мар'їнка Донецької області включено до насе6лених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, введеного в дію розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р в редакції від 05.05.2015 № 128-р (а.с. 68).

Як зазначалось вище, 06.03.2015 року позивачу, на підставі її особистої заяви та з урахуванням змін, внесених до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р, відповідно до якого місто Мар'їнка включено до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження призначено щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, та при винесенні постанови не врахував, що на момент звернення позивача з заявою про надання адресної допомоги від 05 листопада 2014 року, місто Мар'їнка Донецької області не входило до вичерпного Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р. Місто Мар'їнка Донецької області включено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р лише в редакції від 18.02.2015 року, яке набуло законної сили 05.03.2915 року, тому відповідач, відмовляючи в задоволенні заяви позивача від 05.11.2014 року про надання адресної допомоги діяв в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Вугледарського міського управління соціального захисту населення на постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2015 р. у справі № 223/45/15-а - задовольнити.

Постанову Вугледарського міського суду Донецької області від 02 вересня 2015 р. у справі № 223/45/15-а - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Вугледарського міського управління праці та соціального захисту населення про зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів: Л.В. Ястребова

Д.В. Ляшенко

А.А. Блохін