Справа № 2а/1270/8261/12
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Київ К/800/15170/13

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Бившевої Л.І.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби

на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013

у справі №2а/1270/8261/2012

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка - Холдінг»

до Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення - рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 03.12.2012 скасовано, прийнято нову постанову про задоволення позову. Скасовано податкове повідомлення-рішення Алчевської ОДПІ Луганської області ДПС від 16.07.2012 №, яким збільшено суму грошового зобов?язання за основним платежем 169961,34 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 39360,00 грн.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка-Холдінг» з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість при взаємовідносинах з платниками податків ПП «Ардея-Тех» за період з 01.02.2011 по 31.12.2011, за наслідками якої складено акт №618/227-24183057 від 04.07.2012.

За висновками акта перевірки позивачем допущено порушення пунктів 44.1, 44.6 ст.44, п.185.1, 187.1 ст.187, п.198.1, 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено різницю між сумою податкового зобов??язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість на суму 169961,34 грн., внаслідок вчинення між позивачем та ПП «Ардея-Тех» безтоварних господарських операцій за період з 01.02.2011 по 31.12.2011.

Зазначені висновки ґрунтуються на висновках актів невиїзної позапланової перевірки ПП «Ардея-Тех» з питань правильності формування податкового зобов'язання та податкового кредиту від 10.02.2012 №325/236-37156768 за період 01.04.2011 по 30.09.2011 та №299/22-300/37156768 від 15.05.2012 за період 01.09.2011 по 31.05.2011, складеного працівниками Алчевської ОДПІ, яким встановлено, що господарські операції між ПП «Ардея-Тех» та контрагентами не підтверджуються виходячи з реального часу їх здійснення, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, засобів транспортування та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення господарських операцій у зазначених обсягах.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.07.2012 №, яким збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 169961,34 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію у сумі 39360 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, та вважає, що судами повно встановлено обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3 ст.198 цього Кодексу, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт і послуг), вартість яких відноситься до складу витрат виробництва (обігу). Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10 ст.201 цього Кодексу, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для підтвердження наявності підстав для включення сум сплаченого податку на додану вартість у складі ціни за придбані товари до складу податкового кредиту, необхідні первинні документи (платіжні доручення, податкові накладні, акти виконаних робіт тощо), оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та ПП «Ардея-Тех» укладено договір купівлі-продажу обладнання та офісних меблів №0102 від 01.02.2011.

На підтвердження виконання умов договору ПП «Ардея-Тех» було видано позивачу рахунок, видаткову та податкову накладну від 28.02.2011. Реальність здійснення господарських операції також підтверджується актом приймання-передачі транспортних послуг, товарно-транспортними накладними випискою по банківському рахунку, журналом виданих довіреностей на отримання ТМЦ.

Висновки відповідача про визнання правочинів, укладених позивачем з ПП «Ардея-Тех», нікчемними на підставі результатів невиїзних перевірок вказаного контрагенту, оскільки у останнього відсутні необхідні умови для здійснення фінансово-господарських операцій в силу відсутності трудових ресурсів, відсутності основних засобів, виробничих приміщень, транспортних засобів, засновані на припущеннях, що суперечить ст.159 КАС України.

У розумінні ст. 124 Конституції України та ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними та допустимими доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст. 191 та ст. 212 Кримінального кодексу України, або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст. ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Натомість наявність у позивача належно оформлених первинних документів, які були належним чином відображені ним у податковому обліку, відповідачем не спростовано, жодних свідчень того, що спірні угоди та/або їх виконання спричинило заниження чи приховування об'єктів оподаткування у відповідних господарських операціях з боку їх учасників, у справі не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права та постановив обґрунтоване рішення, підстав для його скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Алчевської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Л.І.Бившева

Н.Г.Пилипчук