Справа № 522/13731/14-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 522/13731/14-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Івченко В.Б.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОРГЕНЕРГОБУД» на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОРГЕНЕРГОБУД» до виконавчого комітету Одеської міської ради, за участю третьої особи - Одеського міського управління земельних ресурсів Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про часткове скасування рішення суб'єкта владних поноважень, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД» звернулось з вищевказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 року №109 «Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок», затверджено акт комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, від 30.05.2014 року та зобов'язано ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД» (вул. Сонячна, 5) сплатити збитки, заподіяні внаслідок незаконного використання земельної ділянки, у розмірі 487 826, 26 грн.

Відповідно до додатку №1 до оскаржуваного рішення виконкому, у пункті 20 визначений ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД», який за висновком комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, повинен відшкодувати на користь Одеської міської ради 487826, 26 грн.

Оскаржуваним рішенням виконкому в частині, що стосується ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД», був затверджений Акт комісії з визначення розміру відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам від 30.05.2014 року, відповідно до якого комісія вирішила, що розмір збитків, нанесених територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, у вигляді неодержаного доходу, який міг би одержати власник земельної ділянки, але не одержав внаслідок її тимчасового зайняття ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД» без правовстановлюючих документів складає 487826, 26 грн.

Розрахунок розміру збитків виконано за період з 20.09.2011 року по 30.05.2014 рік на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам».

Крім того зазначалось, що при винесенні рішення відповідачем невірно була визначена правова природа завданих збитків та як наслідок, застосовано до виниклих між сторонами правовідносин ст.ст. 156, 157 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 р. № 284, в той час предметом регулювання вищевказаних норм закону є збитки у вигляді неодержаних власником доходів внаслідок тимчасового зайняття земельної ділянки на законних підставах.

Факт самовільного зайняття земельної ділянки або зайняття земельної ділянки без оформлення належних правовстановлюючих документів також є підставою для відшкодування збитків, завданих власнику земельної ділянки, але їх розрахунок здійснюється на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтовного покрову без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 р. № 963, а також відповідачем не обґрунтований та не доведений розмір збитків та механізм його нарахування.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД» подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «УКРОРГЕНЕРГОБУД» є власником адміністративно-лабораторного корпусу і допоміжних приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5, на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі від 15.08.2007 року.

Земельна ділянка, на якій знаходиться зазначений об'єкт нерухомості надавався під забудову рішенням МВК №608 від 18.08.1966 року та рішенням міської ради від 01.06.1972 р. №286.

Рішенням Одеської міської ради від 10.07.2008 року №3207-V ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД» надано згоду на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки в оренду.

В 2012 році розроблення землевпорядної документації було доручено ПП «УкрЛенд».

Відповідно до довідки ГУ Держземагенства в Одеській області від 04.06.2014 року № 398/Д було повідомлено, що згідно зі Звітом про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності станом на 01 січня 2014 року, земельна ділянка, орієнтовною площею 0, 07470 га, за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5, відводиться згідно з вищезазначеним рішенням товариству з обмеженою відповідальністю «УКРОРГЕНЕРГОБУД» за рахунок земель, які знаходяться у розпорядженні Одеської міської ради.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 року №109 «Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок», затверджено акт комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, від 30.05.2014 року та зобов'язано ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД» сплатити збитки, заподіяні внаслідок незаконного використання земельної ділянки, у розмірі 487826, 26 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, а отже є встановленими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що питання щодо наявності підстав для відшкодування збитків з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОРГЕНЕРГОБУД» належить вирішувати у порядку господарського судочинства під час розгляду справи про стягнення збитків.

Проте з таким висновком погодитись не можна з огляду на таке.

Предметом спору у справі, що розглядається є питання щодо правомірності дій відповідача, як суб'єкта владних повноважень, при винесенні рішення щодо затвердження розміру визначених збитків та акта про визначення обсягу збитків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи принципи, визначені у статті 2 КАС України та правову позицію Пленуму Вищого адміністративного суду, яка викладена у п. 37 відповідної постанови від 20 травня 2013 року N 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" зі змінами, перевірці підлягають наступні питання, а саме: правильність утворення комісії, яка визначає розмір збитків, дотримання процедури встановлення та визначення розміру збитків, чи всі враховані обставини при визначені розміру збитків та інші.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить із такого.

Предметом правового регулювання норм статей 156, 157 Земельного кодексу України та Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93 N 284, є відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок законного вилучення земельних ділянок на користь інших осіб, їх тимчасового зайняття такими користувачами та обумовленого цим неодержання власником (позивачем) доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом ч. 6 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до ст.157 Земельного кодексу України - порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМ України №284 від 19.04.1993 року «Про затвердження порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» ( надалі - Постанова №284) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

За змістом пунктів 2, 3 вказаної Постанови №284 розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Відповідно до п.4 Постанови №284 розмір збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

При цьому пункт 5 вказаної Постанови містить імперативний припис, що збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

Аналіз зазначених нормативних актів свідчить, що відповідач, вважаючи, що товариством завдано збитків у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження прийняти рішення про затвердження акту комісії щодо визначення розміру збитків.

Водночас фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення не дотримався вищенаведених вимог чинного законодавства, внаслідок чого оскаржуване рішення слід визнати протиправним та скасувати його виходячи із наступного.

Так, у пункті 9 частини третьої статті 2 КАС України закріплено один з основних принципів адміністративної процедури - право особи на участь у процесі прийняття рішення.

Цей принцип деталізовано у положенні пункту 3 Постанови №284, яка передбачає обов'язкову участь у складі роботи комісії по визначенню розміру збитків представника підприємства, яке буде відшкодовувати збитки.

Наведені положення узгоджуються з Резолюцією (77) 31 про захист прав особи відносно актів адміністративних органів, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 28 вересня 1977 року. Щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи та інтереси особи, така особа може пред'явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом. У відповідних випадках особу, якої це стосується, повідомляють у належний час і спосіб, прийнятний для справи, про ці права (принцип 1 цієї Резолюції).

Як вбачається із матеріалів справи позивач до складу комісії не увійшов та у відповідних засіданнях участі не приймав. ( а.с.14).

Відсутні відомості щодо запрошення представника позивача на відповідне засідання комісії при прийнятті спірного рішення.

Окрім того, відповідно до пунктів 1, 3 частини 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Затверджуючи акт про визначення розміру збитків (а.с.11-14), відповідачем не враховано та не надана належна оцінка тим обставинам, що ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД» на протязі всього часу заперечував факт користування земельною ділянкою саме у розмірі 7470 кв.м.

На підтвердження цього надав довідки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області № 18064/10/15-53-15-3 від 27.05.2014 року та № 33529/10/15-03 від 03.11.2015 року, відповідно до якої площа, яка оподатковується (знаходиться у користуванні позивача в розумінні приспів пункту 269.1 ст. 269 ПК України) за 2014 рік дорівнює 6023,83 кв.м., а за 2012-2013 роки - 5763,96 кв.м. ( а.с. 31, 246-247).

При цьому вищенаведені дані податкової інспекції увійшли у відповідний розрахунок відповідача відповідно приписів пункту 3.4 Положення про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачами , затвердженого рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 30.05.2013 року №204 ( а.с. 216-217, 219).

Обґрунтованість сумнівів щодо розміру спірної земельної ділянки міститься і у довідці Управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області від 04.06.2014 року № 398/Д та у висновку управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 21.01.2014 року в яких прямо зазначено саме про орієнтований розмір спірної земельної ділянки 0,7470 Га ( а.с. 32, 33-34). Не містить відомості про точну площу спірної земельної ділянки також і рішення Одеської міської ради від 10.07.2008 року про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5 ( а.с.20).

Проте ані актом, ані спірним рішенням відповідача вищенаведені сумніви щодо площі земельної ділянки, яку начебто використовує позивач, не усунуті.

За таких обставини, колегія суддів вважає, що відповідачем не визначено точної площі земельної ділянки, яку незаконно використовував позивач.

З приводу показника нормативно-грошової оцінки, який зазначений в Акті про визначення розміру та відшкодування збитків від 30.05.2014 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст.5 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Нормами статті 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Відповідно до положень статей 20 та 23 Закону України "Про оцінку земель", за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

За таких обставин показник при розрахунку суми витрат нормативно-грошової оціни земельної ділянки (нормативно грошова оцінка 1 кв.м. земельної ділянки ) слід використовувати із показників відповідної технічної документації, яка повинна бути затверджена Одеською міською радою.

Дані про відповідне затвердження міською радою технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки і, як наслідок, застосування показника нормативно-грошової оцінки земельної ділянки відповідно до даних технічної документації в матеріалах справи відсутні.

Наявність рішення Одеської міської ради №41-6 від 28.12.2010 року про затвердження технічної документації з нормативно грошової оцінки земель міста Одеси із змінами та доповненнями (а.с. 222-224), суд відхиляє, оскільки у вказаній технічній документації відсутні відомості з приводу спірної земельної ділянки.

Водночас, враховуючи в акті про визначення обсягу збитків показник нормативно-грошової оцінки 1 кв.м. земельної ділянки в розмірі 1241,67 грн., відповідач пославшись на розрахунок відділу Держземагенства у м. Одесі Одеської області від 29.03.2011 року № 5984 (а.с. 107, 216, 227), діяв незаконно, оскільки у зазначеній довідці надана нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка підлягає корегуванню після присвоєння кадастрового номеру.

За таких обставин, застосування показника - нормативно-грошова оцінка в Акті визначенні обсягу збитків у розмірі 1241,67 грн. є незаконним.

Окрім того, колегія суддів зазначає, підставою для визначення та затвердження відповідачем розміру збитків слугував факт самовільного зайняття позивачем спірної земельної ділянки з метою експлуатації та обслуговування адміністративно - виробничих і допоміжних будівель і споруд, право користування якою належним чином не оформлено, чим порушено вимоги ст.ст. 125, 126 ЗК України.

Відповідно до ст.1 Закону України № 963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Власником об'єкта нерухомого майна за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна,5 є позивач. Право власності на вказане нерухоме майно набуте позивачем у 2004 році (а.с.245).

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються ст. 120 ЗК і ст.377 ЦК України.

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 07.07.2015, справа № 826/12388/13-а.

Тобто починаючи з 09.11.2004 року позивач набув право користування на земельну ділянку на якій розташоване нерухоме майно, а тому відсутні підстави стверджувати, що позивач самовільно зайняв принаймні частину земельної ділянки.

За таких обставин, суд не погоджується із доводами відповідача щодо самовільного зайняття земельної ділянки на площі під якою розміщені об'єкти нерухомого майна в розумінні ст.1 Закону України № 963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель", оскільки правомірність використання позивачем земельної ділянкою, під якою розміщене нерухоме майно прямо визначено чинним законодавством

З огляду на викладене, відповідачем - суб'єктом владних повноважень, не дотримано процедуру встановлення та визначення збитків, яку передбачено чинним законодавством та вищевказаним Порядком, а отже наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, тому, керуючись п. 3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОРГЕНЕРГОБУД» задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 21 травня 2015 року у справі № 522/13731/14-а - скасувати .

Ухвалити у справі № 522/13731/14-а нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 12.06.2014 року №109 «Про затвердження актів комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок» в частині затвердження акту комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, заподіяних внаслідок незаконного використання земельних ділянок, від 30.05.2014 року та зобов'язання ТОВ «УКРОРГЕНЕРГОБУД» (вул. Сонячна, 5) сплатити збитки, заподіяні внаслідок незаконного використання земельної ділянки, у розмірі 487 826, 26 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 27 листопада 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян