Справа № 826/16655/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2015 року № 826/16655/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Діапазон-ТВ"
до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діапазон-ТВ" (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 січня 2015 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/16655/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні 28 вересня 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідач проти адміністративного позову заперечив, надав письмові заперечення проти позову.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діапазон-ТВ" перебуває на обліку в ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві як платник податків.

В період з 26 грудня 2014 року по 05 січня 2015 року на підставі направлення на перевірку посадовою особою відповідача згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, 82.2 ст. 82 ПК України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з ТОВ "Єврогруп-АП" за період з 01 січня 2014 року по 31 жовтня 2014 року, результати якої оформлені актом від 15 січня 2014 року № 24/26-54-22-06/38833147 (далі по тексту - акт перевірки).

Як висновок проведеної перевірки встановлено порушення п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201, п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України, в результаті чого позивачем занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на суму 248429 грн., у т.ч. по періодах: за серпень 2014 року у сумі 7863 грн., за вересень 2014 року у сумі 112185 грн., за жовтень 2014 року у сумі 128381 грн.

На підставі вищезазначених висновків та з урахуванням розглянутих відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 29 січня 2015 року № , яким позивачу в порушення вимог п п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201, п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ на загальну суму 310536,00 грн., у тому числі за основним платежем - 248429,00 грн., та за штрафними санкціями - 62107,00 грн.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомленням - рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ТОВ "Єврогруп-АП".

Заперечення відповідача, співпадають з висновками акта перевірки.

Як зазначив Вищий адміністративний суд України в листі від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між позивачем та ТОВ "Єврогруп-АП", обставини використання придбаних товарів у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (замовник) та ТОВ "Єврогруп-АП" (виконавець) укладено договір сервісного обслуговування від 01 серпня 2014 року № 0108/141, згідно умов якого за завданням замовника виконавець зобов'язується власними силами та на свій ризик надати (організувати) послуги по сервісному та технічному обслуговуванню ТВ-тюнерів, модемів, роутерів (далі по тексту - обладнання), які включають у себе тестування придатності обладнання до цільового використання замовником в його інтересах, ремонт обладнання та комплексне обслуговування обладнання для підготовки його до подальшого використання, а замовник зобов'язується прийняти дані послуги та, у випадку відсутності претензій (претензії мають бути належним чином мотивовані), оплатити їх. Перед початком надання послуг замовник забезпечує виконавця технічною документацією, а також картами доступу у кількості 10 штук, на ті види обладнання, відносно яких будуть надані послуги. Всі додаткові витрати, пов'язані з наданням послуг (необхідна доставка, включаючи погрузочно-розгрузочні роботи, забезпечення необхідними запчастинами, пультами ДУ з батарейками живлення, зберігання, страхування (за необхідності), комплектація (елементи живлення, жорсткі диски, шнури, кнопки, інструкції - можливі копії), упаковочні матеріали (пакети, коробки), пульти ДУ з батарейками живлення і т.д.) тощо, покладені на виконавця, входять до вартості наданих виконавцем послуг та не потребують додаткової оплати.

Для надання послуг виконавець самостійно та за власний рахунок отримує обладнання в приміщеннях замовника. Обладнання упаковується замовником згідно наступних вимог: декодер по 5 штук в упаковці, модем по 10 штук в упаковці. При цьому замовником оформлюється акт прийому-передачі обладнання із зазначенням моделі обладнання та його серійного номера. Обладнання, відносно якого надані послуги виконавцем, у встановлені строки повертаються замовнику (в приміщенні замовника) виконавцем власними силами та за власний рахунок з оформленням відповідних актів прийому-передачі. Додатково на відремонтоване обладнання та на обладнання, яке не підлягає ремонту, виконавець оформлює реєстр такого обладнання із зазначенням його моделі та серійного номера. На обладнання, яке не підлягає ремонту, виконавцем оформлюється технічний висновок, який попередньо погоджується з замовником.

Розділом 4 вказаного договору визначено, що вартість наданих послуг по сервісному та технічному обслуговуванню вказується в специфікаціях, актах прийому-передачі, додаткових угодах.

Крім того, виконавець в рамках договору зобов'язаний надати гарантію на послуги по сервісному та технічному обслуговуванню обладнання, на комплектуючі строком на 12 місяців з моменту отримання обладнання замовником.

На виконання умов даного договору сторонами були підписані акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг) за серпень 2014 року, а також податкові накладні, копії яких долучено до матеріалів справи

Суми податку на додану вартість по вказаним вище податковим накладеним віднесено позивачем до складу податкового кредиту за перевіряємий період.

Оплата за надані послуги здійснювалась в порядку безготівкового розрахунку, що підтверджують відповідні копії банківських виписок.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового кодексу України вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Як вбачається з обставин справи, позивач в податкових деклараціях з податку на додану вартість за перевіряємий період в складі податкового кредиту відобразив суми податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ "Кронас ЛТД" у зв'язку з придбанням будівельних робіт.

Суд звертає увагу, що наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту, зокрема виданих постачальником/продавцем податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту, у разі недоведенння реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит з податку на додану вартість виникає в результаті придбання товарів і послуг з метою використання в господарській діяльності. При цьому операція з придбання повинна бути реальною, тобто повинна мати місце об'єктивна зміна складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Обґрунтовуючи необхідність придбання послуг у ТОВ «Єврогруп-АП», позивач зазначає, що, оскільки основним з видів діяльності за КВЕД є ремонт електронної апаратури побутового призначення для приймання, запису, відтворення звуку й зображення, останнім було послуги з сервісного обслуговування у контрагента.

Доводи позивача про наявність ділової доцільності на укладення відповідного договору з ТОВ «Єврогруп-АП» не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності необхідності та економічної доцільності його укладення та подальшого використання придбаних послуг у власній господарській діяльності.

Судом не приймається в якості доказу долучена позивачем копія договору сервісного обслуговування № 01/08/2014 від 01 серпня 2014 року, укладеного з ТОВ «Воля-Кабель», оскільки з наявних матеріалів справи неможливо встановити зв'язок зі спірними господарськими операціями, що стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Доводи позивача про наявність у його контрагента - товариства з обмеженою відповідальністю «Єврогруп-АП» відповідної правосуб'єктності також не приймаються судом до уваги, оскільки сам по собі лише факт реєстрації відповідних юридичних осіб в органах державної влади не свідчить про намір та можливість товариства на провадження реальної господарської діяльності.

Аналізуючи зміст первинних документів, якими позивач обґрунтовує реальність господарських взаємовідносин із товариством з обмеженою відповідальністю «Єврогруп-АП», суд наголошує на тому, рух активів в процесі здійснення відповідних взаємовідносин позивачем суду не доведений.

Так, в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) не зазначено, які саме роботи по сервісному обслуговуванню були виконані контрагентами, відсутні їх зміст та обсяг.

Позивачем не обґрунтовано вартість послуг за договором із товариством з обмеженою відповідальністю «Єврогруп-АП» та необхідність залучення відповідного контрагента.

Слід зазначити, що договором від 01 серпня 2014 року № 0108/141 передбачено надання виконавцем гарантії на послуги по сервісному та технічному обслуговуванню обладнання, на комплектуючі, складення специфікацій.

Проте позивачем відповідних доказів суду не надано.

Крім того, позивачем не надано до перевірки документів на підтвердження факту придбання послуг з метою та в цілях господарської діяльності. Матеріали справи не містять доказів, які свідчили би про реальність надання обумовлених договором послуг, про їх надання, адже матеріали справи не містять кінцевого результату наданих послуг. Також, в договорі відсутній перелік послуг, а тому співставлення об'єму замовлених та наданих послуг не вбачається можливим.

При цьому, враховуючи навіть отримання вищезазначених послуг, не вбачається можливим встановити, яким чином послуги використовувались позивачем у власній господарській діяльності.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Відсутність первинних документів, які передбачені умовами договорів, а отже відсутність документів, які б підтверджували рух активів в процесі здійснення господарських взаємовідносин за договором від 01 серпня 2014 року № 0108/141 і правомірність формування позивачем даних свого податкового обліку, свідчить про обґрунтованість висновків акту перевірки державної податкової інспекції в Оболонському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від щодо недобросовісності позивача як платника податків.

Згідно наданих позивачем письмових пояснень, ТОВ «Єврогруп-АП» здійснювало послуги з технічного обслуговування на замовлення ТОВ «Діапазон-ТВ» відповідно до умов договору № 0108/141 від 01 серпня 2014 року. Згідно узгодженого сторонами порядку виконання робіт, надання послуг передача обладнання виконавцю здійснювалася згідно акту прийому-передачі, транспортування здійснювалося за рахунок виконавця. При цьому, товарно-транспортні накладні позивачем не вимагалися, оскільки їх складання не передбачено умовами договору та домовленостями між сторонами. Повернення обладнання здійснювалося також за актами прийому-передачі.

Проте, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження письмових пояснень, а також матеріали справи не містять доказів на підтвердження передачі в рамках укладеного договору товарно-матеріальних цінностей від позивача до ТОВ «Єврогруп-АП», судом не приймаються пояснення позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що матеріали справи не місять доказів наявності у ТОВ «Єврогруп-АП» трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для виконання такого постачання або здійснення діяльності.

Позивачем не спростовано належними доказами доводи податкового органу щодо відсутності фактичного здійснення вказаних господарських операцій, а відтак, з урахуванням вказаних обставин такі документи не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання послуг.

Позивачем не надано документального підтвердження тих обставин та відносин, які супроводжують фактичне виконання такого роду операцій та у сукупності підтверджують їх реальне виконання, а відтак, і не доведено того, що обумовлені правочином надані послуги надані саме цим контрагентом.

Надані позивачем копії податкових накладних та актів виконаних робіт із ТОВ «Єврогруп-АП» не дають змогу ідентифікувати участь останнього у взаємовідносинах з позивачем.

Крім того, з актів прийому-передачі наданих послуг від 15 вересня 2014 року (а.с. 145), 15 жовтня 2014 року (а.с. 150) вбачається, що обладнання за актами було передано в червні 2014 року, тобто, до укладення договору від 01 серпня 2014 року № 0108/141. З наявної в матеріалах справи копії акту приймання-передачі наданих послуг від 15 жовтня 2014 року (а.с. 149) неможливо встановити за який місяць передавалося обладнання.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201, п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України.

Відповідно до частини 2 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 серпня 2015 року зобов'язано позивача надати суду: ліцензії (дозволи тощо), якщо передбачають види діяльності; укладені договори купівлі-продажу та інші договори, які укладені з підприємствами-контрагентами; податкові накладні, видаткові накладні та акти виконаних робіт, сертифікати, довіреності; документи, що підтверджують транспортування продукції, надання робіт (послуг); інформацію про перевізників товарно-матеріальних цінностей на всіх етапах його руху від постачальника до покупця, та здійснених розрахунків за надані послуги з транспортування та включення результатів таких операцій до податкового обліку з відповідним їх відображенням у податкових деклараціях (розрахунках, звітах тощо); форми розрахунків (грошова, вексельна, взаємозалік), стан таких розрахунків станом на кінець періоду, що перевіряється, та на дату проведення перевірки, платіжні доручення; інформацію про наявність відповідних складських приміщень, умов зберігання товарно-матеріальних цінностей, документального оформлення їх руху, проведення інвентаризації та опитування матеріально-відповідальних осіб; доказ відображення у первинних документах та документах бухгалтерського обліку проведених операцій; реєстр виданих податкових накладних з підсумками податкового зобов'язання з ПДВ за відповідні податкові періоди; оборотно-сальдові відомості по бухгалтерських рахунках 63, 37, 36, 68, 31; дані щодо зв'язку господарської операції (факту придбання товарів (робіт, послуг спорудження оснівних фондів, понесення інших витрат тощо) з господарською діяльністю підприємства; письмові пояснення щодо укладених договорів між позивачем із контрагентами-постачальниками (продавцями) із детальним зазначенням первинних документів, складених у результаті взаємовідносин, та мети придбання товарів (послуг); інші документи, що підтверджують взаємовідносини з підприємствами-контрагентами.

Разом з тим, суд не приймає посилання відповідача на акти перевірок контрагентів ТОВ «Єврогруп-АП», які досліджувались по ланцюгу постачання, оскільки юридична відповідальність має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Крім того, наявною в матеріалах справи копією договору від 01 серпня 2014 року № 0108/141, укладеному з ТОВ «Єврогруп-АП» спростовуються твердження відповідача про порушення вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» шляхом зазначення в тексті договору реквізитів ТОВ «Воля-Кабель», оскільки при дослідженні даного факту не виявлено.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, суд наголошує, що згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «Діапазон-ТВ» не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Законом України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру ставка судового збору складає 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня - на рівні 1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог, позивачу, в даному випадку, за звернення до адміністративного суду із майновим позовом слід було сплатити 4872,00 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., а тому, враховуючи, результат розгляду адміністративної справи та розмір сплаченого судового збору, решта суми судового збору у розмірі 4384,80 грн. підлягає стягненню з позивача на користь Державного бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діапазон-ТВ» відмовити.

2. Стягнути позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діапазон-ТВ () на користь Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код 38004897, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку 820019, р/р 4007, код класифікації 22030001) судовий збір у розмірі 4375,75 грн.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник