Справа № 2а-159/12/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2012 р. Справа № 2a-159/12/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Круглій О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_3 до начальника відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

11.01.2012 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до начальника відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинення дій. Позовні вимоги мотивував тим, що начальником відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_2 незаконно відмовлено позивачу у наданні позитивного висновку попереднього погодження матеріалів для виготовлення плану відведення земельної ділянки громадського призначення по вул. Сагайдачного в с.Ліски Коломийського району.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що спірні правовідносини виникли 26.09.2009 року, коли він від імені ОСОБА_3, який є інвалідом першої групи та потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, звернувся до Коршівської сільської ради по питанню виділення земельної ділянки громадського призначення по вул. Сагайдачного, що в селі Ліски Коломийського району для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно рішень Коршівської сільської ради від 06.12.2009 та 13.05.2010 ОСОБА_3Д було надано дозволи відповідно на збір матеріалів попереднього погодження та виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства із земель громадського призначення по вул. Сагайдачного в с.Ліски. У відповідності до вищевказаних рішень ОСОБА_3 звернувся до відповідача, як посадової особи відповідного державного органу в сфері архітектури та містобудування із заявою щодо погодження матеріалів для виготовлення плану відведення вищевказаної земельної ділянки. Однак 13.07.2011 начальником відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_2 було відмовлено представнику позивача у задоволенні його заяви від 29.06.2011 щодо попереднього погодження матеріалів, оскільки ділянка згідно Генерального плану села Ліски передбачена для облаштування стадіону з благоустроєм прилеглої території. Представник позивача вказав, що у своїй відповіді від 17.07.2011 відповідач посилається на Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», однак норми Закону, відповідно до яких у разі відсутності плану зонування або детального плану території заборонено передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам, а також зміну цільового призначення земельної ділянки, на момент виникнення спірних правовідносин не були чинними у відповідності з Прикінцевими положеннями даного Закону. Тому, на його думку, відповідність заявленої до виділення земельної ділянки Генеральному плану даної місцевості чи плану зонування не є обовязковою для позитивного вирішення питання щодо погодження матеріалів для виготовлення плану відведення земельної ділянки громадського призначення по вул. Сагайдачного в с.Ліски, а відтак відмова начальника відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_2 у наданні позитивного висновку попереднього погодження вищевказаних матеріалів є необгрунтованою та незаконною. Позов просив задовольнити.

Відповідач заявлений позов не визнав. Суду пояснив, що у відповідності з вимогами ст.39 Земельного Кодексу України, згідно Закону України «Про планування забудови територій»та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, розробка якого відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування. Вказав, що на підставі даних норм законодавства позивачу, на його думку, правомірно було надано відповідь від 13.07.2011 щодо неможливості попереднього погодження матеріалів для виготовлення плану відведення земельної ділянки громадського призначення під будівництво і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства по вул. Сагайдачного села Ліски у звязку з тим, що дана земельна ділянка згідно Генерального плану села Ліски передбачена для облаштування стадіону з благоустроєм прилеглої території. Зазначив, що представнику позивача було розяснено, що погодження матеріалів для виготовлення плану відведення вказаної земельної ділянки можливе виключно у разі проведення корегування Генерального плану села та виготовлення плану зонування, що належить до компетенції органу місцевого самоврядування. Тому ОСОБА_1 було запропоновано звернутися з даним питанням до Коршівської сільської ради. Враховуючи дані обставини вважає позовні вимоги безпідставними. В задоволенні позову просив відмовити.

Свідок ОСОБА_4, залучений до участі в розгляді даної адміністративної справи за клопотанням представника позивача, в судовому засіданні показав, що він є спеціалістом-землевпорядником Коршівської сільської ради. Вказав, що представник позивача ОСОБА_1 звертався до Коршівської сільської ради з питанням виділення ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул Сагайдачного у с.Ліски. Рішеннями сільської ради ОСОБА_3 було надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження та виготовлення проекту відведення земельної ділянки по вул. Сагайдачного с. Ліски для будівництва та обслуговування житлового будинку. При цьому представнику позивача було відомо, що заявлена до виділення земельна ділянка згідно Генерального плану села Ліски передбачена для будівництва стадіону. Однак ОСОБА_1 запевнив представників сільської ради, що дане питання буде врегульовано ним самостійно. На запитання суду відзначив, що представник позивача із письмовою заявою про внесення змін до Генерального плану до Коршівської сільської ради не звертався, а неодноразові звернення сільської ради про виділення коштів для внесення змін до Генплану с.Ліски Коломийською районною державною адміністрацією залишені без задоволення.

Вислухавши представника позивача, відповідача, показання свідка, дослідивши та оцінивши в їх сукупності подані докази, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що рішенням Коршівської сільської ради «Про надання дозволу на збір матеріалів попереднього погодження»від 06.12.2009 на підставі заяви представника позивача гр. ОСОБА_3, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1, було надано дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження для відведення земельної ділянки громадського призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Ліски по вул.Сагайдачного. Згідно рішення від 13.05.2010 року «Про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для передачі її у власність»Коршівською сільською радою ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та ведення особистого селянського господарства із земель громадського призначення орієнтовною площею 0,38 га по вул.Сагайдачного в с.Ліски Коломийського району. Дані обставини підтверджуються як поясненнями сторін, так і дослідженими судом в якості письмових доказів вищевказаними рішеннями сільської ради та показаннями свідка ОСОБА_4

В судовому засіданні встановлено, що 29.06.2011 представник позивача звернувся до відповідача- начальника відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації із заявою, в якій просив даного субєкта владних повноважень прийняти рішення щодо попереднього погодження матеріалів для виготовлення плану відведення гр. ОСОБА_3 вищезгаданої земельної ділянки під будівництво і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства.

Як вбачається із листа-відповіді начальника відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури Коломийської районної державної адміністрації ОСОБА_2 за № 32 від 13.07.2011 гр. ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно Генерального плану села Ліски заявлена до виділення гр. ОСОБА_3 земельна ділянка, передбачена для облаштування стадіону з благоустроєм прилеглої території, тому відповідно до положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»для можливості погодження матеріалів йому рекомендовано звернутися до Коршівської сільської ради щодо прискорення виготовлення корегування Генерального плану села та виготовлення плану зонування. Дані обставини згідно положень ч.3 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС) України доказування не потребують, як такі, що визнаються сторонами та в суду не виникає сумніву щодо достовірності та добровільності їх визнання.

Як вбачається із вищезгаданої відповіді остання по своїй суті є відмовою відповідача у погодженні матеріалів для виготовлення плану відведення земельної ділянки громадського призначення по вул. Сагайдачного с.Ліски. Суд погоджується із діями субєкта владних повноважень щодо прийняття вищезгаданого рішення з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльністі субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.39 Земельного Кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно п.1 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»документація із землеустрою розробляється з урахуванням положень плану зонування та/або детального плану території. План зонування території розробляється на основі генерального плану (у його складі або як окремий документ), плану земельно-господарського устрою та містобудівного кадастру з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон (ст.18 ЗУ Про регулювання містобудівної діяльності»).

Статтею 12 Закону України «Про основи містобудування»визначено, що до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на їх території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих містобудівних програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обгрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Пунктом 9 даної норми Закону передбачено, що зміни до генерального плану вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту.

Згідно п.7, 8 ст.118 Земельного Кодексу України підставою відмови у наданні дозволу виготовлення проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні в якості письмового доказу Генерального плану проекту планування та забудови с.Ліски Коломийського району, виготовленого в 1982 році Українським державним інститутом проектування міст Діпроміст, земельна ділянка, заявлена до виділення гр. ОСОБА_3 по вул Сагайдачного с. Ліски, знаходиться на території, призначеній для облаштування стадіону.

Судом встановлено, що згідно рішення Коршівської сільської ради від 14.10.2009 «Про продовження терміну дії генерального плану забудови села на 5 років»на даний момент вищезгаданий генеральний план є чинним до 14.10.2014 року.

Отже, на підставі наведеного, суд дійшов до висновку про неможливість відведення гр. ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Сагайдачного у с.Ліски Коломийського району до внесення Коршівською сільською радою відповідних змін до Генплану села, оскільки, на переконання суду, реалізація особою свого права можлива виключно на підставі та в межах закону у порядку, встановленому чинним законодавством, і з повним беззастережним дотриманням прав та законних інтересів інших субєктів земельних відносин.

Одночасно суд не приймає до уваги посилання представника позивача на схему бажаного розміщення земельної ділянки, оскільки остання не спростовує Генерального плану c.Ліски та не підтверджує відповідність йому виділеної земельної ділянки, а відповідач свою відмову погодження матеріалів виділення ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Сагайдачного в с.Ліски мотивував саме суперечністю Генплану, а не технічною неможливістю індивідуального будівництва чи запереченням можливості надання конкретної земельної ділянки.

За таких обставин позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а відтак до задоволення не підлягають.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ст.39, п.п.7,8 ст.118 Земельного Кодексу України, ст.17, п.1 ст.24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.12 Закону України «Про основи містобудування», керуючись ст.ст.11,71, 86, ч.3 ст.160, ст.162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 06.02.2012 року.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_5