Справа № 804/15339/15
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Державного підприємства "Хлібна база № 73" Державного агенства резерву України до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення, -
30.10.2015 року Державне підприємство «Хлібна база № 73» Державного агентства резерву України звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції від 20.10.2015 року № НОМЕР_1.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він надав для перевірки документи що підтверджують реальність господарських операцій з Приватним підприємством «Фарт», однак контролюючим органом в акті перевірки використано необґрунтовані дані, а також суб'єктивні припущення, які не мають підтверджуючих доказів та належного обґрунтування.
Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити, підтримав позицію викладену у позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.
Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією проведено документальну позапланову виїзну перевірку Державного підприємства «Хлібна база № 73» Державного агентства резерву України з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинам з приватним підприємством «Фарт» за період з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року та подальшого руху придбаних товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання у фактичних періодах їх здійснення.
В акті перевірки зазначено, що у червні 2015 року Державне підприємство «Хлібна база № 73» Державного агентства резерву України здійснювало фінансово - господарську діяльність з Приватним підприємством «Фарт» згідно договору поставки від 08.06.2015 року № 0806.
Оплата за товар згідно договору поставки від 08.06.2015 року № 0806 в сумі 444999 грн. було здійснено платіжними дорученнями від 10.06.2015 року № 1818, від 15.06.2015 року № 1836, від 15.06.2015 року № 1837.
На підтвердження виконання поставки згідно умов договору було складено ТТН від 15.06.2015 року №615.
В обґрунтування висновку про нереальність господарських операцій позивача з Приватним підприємством «Фарт» податковим органом зазначено наступне:
при проведенні аналізу податкової звітності по ПП «Фарт» було встановлено відсутність у підприємства необхідних трудових ресурсів і технічних умов для здійснення задекларованого виду діяльності та унеможливлює виконання обов'язків одною посадовою особою при законодавчо встановленому 8-годинному робочому дні і віддаленості контрагентів один від одного.
- проаналізувавши податкову звітність по ланцюгу проходження ТМЦ, можно зробити висновок про відсутність реальних поставок товарів (робіт, послуг).
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 Податкового кодексу України) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України.
З наведеного слідує, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку (зокрема, податковими накладними).
Суд вважає, що висновки викладені в акті перевірки є хибними, а реальність виконання господарських операцій позивача з Приватним підприємством «Фарт» підтверджуються з огляду на наступне.
08.06.2015 року між Державним підприємством «Хлібна база № 73» Державного агентства резерву України та Приватним підприємством «Фарт» був укладений договір поставки № 0806.
На підтвердження перевезення товару за договором було складено ТТН від 15.06.2015 року № 615.
На виконання умов договору від 08.06.2015 року № 0806 було проведено оплату в сумі 444999 грн., що підтверджується копіями платіжних від 10.06.2015 року № 1818, від 15.06.2015 року № 1836, від 15.06.2015 року № 1837.
Придбані ТМЦ згідно договору поставки від 08.06.2015 року № 0806 (Автоматичний пробовідбірник зерна «Rakoraf») позивач ввів в експлуатацію як основні засоби на підставі акту приймання - передачі основних засобів № 7 від 30.07.2015 року.
Суд зазначає, що відповідачем в акті перевірки не зазначено про відсутність первинних документів чи будь-яких недоліків первинних документів наданих до перевірки.
Щодо висновку про непідтвердження спірних операцій зазначених в акті перевірки, суд зазначає, що вони ґрунтуються на тому, що при проведенні аналізу податкової звітності Приватного підприємства «Фарт» було встановлено:
- відсутність у підприємства необхідних трудових ресурсів і технічних умов для здійснення задекларованого виду діяльності;
- по ланцюгу проходження ТМЦ, можно зробити висновок про відсутність реальних поставок товарів.
Суд звертає увагу на те, що порушення контрагентом позивача законодавства тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього платника. Нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів (робіт, послуг) має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише відсутністю у контрагента платника податку основних засобів та нематеріальних активів, адже підприємство не позбавлено права залучати матеріально-технічні ресурси для здійснення господарської діяльності.
Окрім того, слід звернути увагу на те, що Вищий адміністративний суд України в своєму листі від 02.06.2011р. №742/11/13-11 висловив позицію з приводу того, що не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому, відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні лише відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Надаючи оцінку доводам відповідача щодо непідтвердження спірних операцій, суд зазначає, що наданими позивачем документами спростовуються висновки зазначені в акті перевірки від 06.10.2015 року №133/04-07/20204928.
За таких обставин суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 20.10.2015 року № НОМЕР_1.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Державного підприємства "Хлібна база № 73" Державного агенства резерву України до Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції від 20.10.2015 року № НОМЕР_1.
Стягнути з Нікопольської обєднаної державної податкової інспекції за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного підприємства "Хлібна база № 73" Державного агенства резерву України судовий збір у розмірі 1668,75 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2015 року

Суддя ОСОБА_1