Справа № 2а-1414/11/0970
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2011-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2011 р. Справа № 2a-1414/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Матуляка Я.П.

при секретарі Андрейчук Л.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі

до відповідача: ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 19165,32 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

26.04.2011 року, управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі звернулось до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих пенсійних виплат в розмірі 19 165,32 грн. Вказаний позов мотивує тим, що ОСОБА_2 20.01.2009 року звернулась до управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як такій, що пропрацювала не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі, крім того подала заяву щодо вирішення питання про відшкодування частини пенсії за період роботи після 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі. На підставі записів в трудовій книжці відповідача їй було призначено пенсію з січня 2009 року. Однак в ході проведення перевірки, шляхом надіслання запитів було встановлено недостатність спеціального стажу необхідного для призначення пенсії за віком згідно Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року. З цих підстав листом Головного управління Пенсійного фонду України зобовязано управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі припинити виплату пенсії ОСОБА_2 та вчинити заходи щодо повернення виплачених коштів (з січня 2009 року по листопад 2010 року 19 165,32 грн.). Виплата пенсії ОСОБА_2, припинена з 01.12.2010 року, про що повідомлено останню. Зазначає, що управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі листом та неодноразово усно зверталось до ОСОБА_2, з вимогою про повернення коштів, однак вона відмовляється повернути дані кошти. В звязку з чим позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Суду пояснив, що при проведенні перевірки встановлено, що відповідач ОСОБА_2, з 20.02.1992 року по 04.01.1993 року працювала на посаді директора МП «Березовская». Запис в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_2, здійснено нею особисто як директором підприємства. Однак, відповідно до даних трудової книжки запис проведено 04.01.1993 року, хоча підставою звільнення з посади є наказ №17 від 24.06.1992 року. Вважає, що вказаний період (майже 6 місяців) не слід зараховувати в спеціальний стаж, оскільки перебуваючи на посаді директора МП «Березовская» ОСОБА_2, з невідомих причин внесла запис після тривалого часу з дати винесення Наказу. Тобто, за необхідності спеціального стажу не менше 15 років у ОСОБА_2 є 14 років 6 місяців та 11 днів спеціального стажу. З цих підстав вважає, що відповідач подала до органу Пенсійного фонду неправдиві відомості, що дає підставу для стягнення з неї безпідставно отриманих пенсійних виплат. З посиланням на положення статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибула повторно, однак на адресу суду направила письмове заперечення в якому просить відмовити в задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі. Зазначає, що пенсійним органом неправильно проведено підрахунок спеціального стажу для призначення їй відповідної пенсії.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши пенсійну справу ОСОБА_2 за №834840, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

20.01.2009 року ОСОБА_2 звернулася в управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, як такій, що пропрацювала не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі. Крім того, подала заяву щодо вирішення питання про відшкодування частини пенсії за період роботи після 01.01.1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, громадяни ОСОБА_3, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію, по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років; жінки - по досягненні 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років.

Пунктом 2 статті 1 цієї Угоди встановлено, що громадянам ОСОБА_3, що домовляються, які працювали як у районах Крайньої Півночі, так і в місцевостях, які прирівняні, до районів Крайньої Півночі, один рік роботи в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, зараховується за дев'ять місяців роботи у районах Крайньої Півночі.

В матеріалах справи наявна копія трудової книжки відповідача, згідно записів в якій загальний стаж ОСОБА_2 складає 34 роки 6 місяців 19 днів, з них в періоди з 17.04.1980 року по 14.09.1981 року, з 15.09.1981 року по 26.07.1989 року, з 27.07.1989 року по 31.12.1990 року, з 01.01.1991 року по 20.02.1992 року та з 20.02.1992 року по 04.01.1993 року працювала в районах Крайньої Півночі (спеціальний стаж 18 років 0 місяців 26 днів) та в періоди з 02.05.1994 року по 04.08.1995 року, з 05.10.1995 року по 30.09.1996 року, з 10.11.1996 року по 09.11.1997 року та з 02.03.1998 року по 01.07.1999 року працювала в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (спеціальний стаж 4 роки 6 місяців 29 днів).

З метою визначення помісячної заробітної плати для нарахування пенсії ОСОБА_2 за період з 1982 року по 1986 рік та підтвердження періоду роботи з 20.02.1992 року по 04.01.1993 року позивач звернувся із листом від 27.03.2009 року за № 738/03 до заступника голови адміністрації міського округу «Охинский» (Російська Федерація), в якому просив надіслати довідки про помісячний заробіток та підтвердити факт роботи ОСОБА_2 в Муніципальному підприємстві «Березовская» з 20.02.1992 року по 04.01.1993 року, так як, запис у трудовій книжці про звільнення ОСОБА_2 від 04.01.1993 року здійснено на підставі наказу від 24.06.1992 року № 17.

Згідно відповіді на вказаний лист, управлінню Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі надіслано довідку про

заробіток ОСОБА_2 за період з 1982 року по1986 рік.

Крім того, листом за №634 від 30.04.2009 року в управління Фонду надійшла архівна довідка видана на ім'я ОСОБА_2 про те, що документи по особовому складу Муніципального підприємства «Березовская» в архів адміністрації не здані, місцезнаходження їх невідоме, видати довідки про стаж роботи та заробіток є неможливим.

Враховуючи отримані дані та заяву ОСОБА_2, щодо вирішення питання про відшкодування частини пенсії, управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі направило до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області формуляр на відповідача для обчислення і виплати частини пенсії згідно Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15.01.1993 року, за період роботи після 01.01.1991 року.

18.11.2010 року Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області направило на адресу управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі лист виконавчої дирекції Пенсійного фонду Російської Федерації від 06.10.2010 року за № Ип-21-2/32988 та протокол комісії ГУ-Управління Пенсійного фонду в м.Радужний ХМАО-Югри від 21.01.2010 року. Цим же листом Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області витребувало пенсійну справу відповідача для перевірки правильності прийняття рішення про призначення пенсії ОСОБА_2

Листом від 28.12.2010 року № 7287/03 Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області повернуло пенсійну справу відповідача, провівши перевірку та зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі припинити виплату пенсії ОСОБА_2 з причини недостатності у відповідачки спеціального стажу необхідного для призначення пенсії за віком згідно п.1 ст.1 Угоди, оскільки

позивачка має тільки 14 років 6 місяців 11 днів спеціального стажу, при необхідному стажі не менше 15 років.

З 01.12.2010 року управлінням Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі виплату пенсії ОСОБА_2 припинено, про що її повідомлено.

Позивач зазначає, що в період з січня 2009 року по листопад

2010 року включно ОСОБА_2 безпідставно одержано пенсійні виплати в сумі 19165,32 грн.

Листом від 27 грудня 2010 року № 1958/03 управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі повідомляло ОСОБА_2 про необхідність повернення до бюджету Пенсійного фонду безпідставно одержаних нею пенсійних виплат на суму 19165,32 грн., однак відповідач відмовляється повернути кошти.

Відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до статті103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відрахування на підставі рішень органу, що призначає пенсії, провадяться в розмірі не більше 20 процентів пенсії понад відрахування з інших підстав.

В усіх випадках звернення стягнень на пенсію за пенсіонером зберігається не менш як 50 процентів належної пенсії.

У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров'я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм, суд зазначає, що обовязковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті за рішенням суду у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування, яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються з страхувальника.

Пенсійним органом пенсія ОСОБА_2 призначалась на підставі наявних записів в трудовій книжці.

Згідно ч.1 статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України за №58 від 29.07.1993 року, усі записи в трудовій книжці вносяться власником або уповноваженим ним органом підприємства, установи, організації.

Тому, на думку суду, пенсіонер ОСОБА_2 не може нести відповідальність, внаслідок внесення до її трудової книжки даних, що викликають сумнів у пенсійного органу, навіть з урахуванням того, що один із записів в трудовій книжці вчинено нею як директором підприємства. Оскільки, перебуваючи на посаді директора, ОСОБА_2, виступала як уповноважений власником орган управління підприємством та на той час діяла від імені підприємства.

Більше того, позивачем не доведено суду недостовірності внесеного запису про звільнення ОСОБА_2, з посади директора МП «Березовская». Доказів вчинення нею посадового підроблення чи притягнення її до адміністративної, дисциплінарної, кримінальної відповідальності за вчинення таких дій суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на яку посилався представник позивача в своїх поясненнях, підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

В контексті вищенаведеної норми, суд зазначає, що захист інтересів держави шляхом стягнення коштів з відповідача ОСОБА_2, є неможливим, однак такий захист може бути вчинено шляхом звернення з позовом про відшкодування шкоди завданої Пенсійному фонду України, внаслідок видачі недостовірних документів, де належним відповідачем є не фізична особа, а юридична особа підприємство, яке у відповідності до законодавства й проводить записи до трудової книжки працівника.

За змістом ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що управління Пенсійного фонду України в Тлумацькому районі, звертаючись до суду з вказаним позовом не врахувало ту обставину, що у відповідності до вимог пенсійного законодавства України, підставою звернення до суду з позовом про стягнення сум надміру виплачених пенсій з пенсіонера є встановлений факт зловживання з боку цього пенсіонера, а не встановлення певних даних, які на думку пенсійного органу не відповідають дійсності. Тому, в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: (підпис) ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 27.05.2011 року.