Справа № 183/8796/13-а
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 листопада 2015 рокусправа № 183/8796/13-а (6а/183/52/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Лащенка Р.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про здійснення контролю за виконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2015 року у справі №183/8796/13-а у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковськ та Новомосковському районі Дніпропетровської області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

19 лютого 2015 року Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом проголошено постанову у справі №183/8796/13-а, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено: визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м.Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області щодо відмови в поверненні ОСОБА_1 3 457 (три тисячі чотириста п'ятдесят сім) гривень 57 копійок помилково сплачених як збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) суму помилково сплаченого ОСОБА_1 збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 457 (три тисячі чотириста п'ятдесят сім) гривень 57 копійок.

Постанова набрала законною сили з моменту проголошення.

13 жовтня 2015 року на адресу суду від позивача надійшла заява для здійснення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №183/8796/13-а у порядку передбаченому ст. 267 КАС України.

За змістом заяви ОСОБА_1 просить суд визнати згідно ч. 9 ст. 267 КАС України протиправними рішення дії та бездіяльність, що вчинені суб'єктом владних повноважень, а саме: посадовими особами Головного управління державної Казначейської служби України у Дніпропетровській області відповідальність за виконання постанови суду щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 суму помилково сплаченого збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3 457 грн. 57 коп., зобов'язати суб'єкта владних повноважень, а саме посадових осіб Головного управління державної Казначейської служби України у Дніпропетровській області виконати негайно постанову суду від 19.02.2015 року та подати згідно ч. 1 ст. 267 КАС України у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення; накласти штраф згідно ч. 5 ст. 267 КАС України на посадових осіб Головного управління державної Казначейської служби України у Дніпропетровській області у тому числі керівника вище вказаного колегіального органу, за невиконання суб'єктом владних повноважень постанови суду; прийняти додаткову постанову, в якій вирішити питання про компенсацію згідно п. 3 ч. 1 ст. 168 КАС України грошових коштів, витрачених на судові витрати (з урахуванням інфляції, знецінення гривні відносно курсу долара) у розмірі 3000 грн. з управління Пенсійного фонду України в м. Новомосковську та Новомосковському районі Дніпропетровської області - дії якого визнані Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом протиправними, та у розмірі 3000 грн. з Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, яким до теперішнього часу не виконана постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце проведення розгляду справи, в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового процесу не здійснювалось.

Розглянувши заяви по суті заявлених вимог, та дослідивши обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Цій нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті 163, абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі по суті позовних вимог.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

У разі звернення позивача із заявою про зобов'язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення після прийняття постанови у справі, суд ухвалою відмовляє у задоволенні такої заяви.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення в порядку визначеному ст. 267 КАС України.

Щодо вимог ОСОБА_1 про винесення додатковою постанови в порядку ч. 1 ст. 168 КАС України, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 168 КАС України суд приймає додаткове рішення вразі, якщо під час розгляду справи судом не було прийнято рішення щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1, ним заявлено вимогу про стягнення з відповідачів по 3000 грн. судових витрат з урахуванням інфляції та знецінення гривні відносно курсу долара з моменту виникнення спірних відносин. Заявник зазначає про те, що судом апеляційної інстанції не було вирішено вказані вимоги позивача під час вирішення справи по суті, хоча обставини щодо цієї вимоги досліджувались.

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив стягнути на його користь примусово сплачений до ПФУ збір у сумі 2 457 грн. 57 коп..

Адміністративний позов не уточнювався протягом розгляду справи, а заявлені позивачем вимоги були задоволені судом апеляційної інстанції у повному обсязі.

Також, суд зазначає, що питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України судом не вирішувалось, оскільки позивач є інвалідом війни ІІ, та є звільнений від сплати судового збору, відтак при поданні адміністративного позову та апеляційної скарги позивачем не сплачувався судовий збір.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В свою чергу, у відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, стягненню на користь позивача, в разі задоволення позовних вимог, підлягають лише документально підтверджені витрати.

Проте, матеріали справи не містять доказів на користь понесення позивачем судових витрат, визначених ст. 87 КАС України, не надано вказаних доказів заявником і до своєї заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Відтак, судом не досліджувалось та не вирішувалось питання стосовно стягнення з відповідачів судового збору по 3000 грн. з кожного, оскільки зазначені вимоги позивачем не заявлялись при зверненні до суду з адміністративним позовом та відповідно не були предметом розгляду справи.

В той же час, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розгляду питання щодо стягнення з позивачів судових витрат понесених ОСОБА_1, оскільки заявником не надано суду документальних підтверджень понесення таких витрат.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року - відсутні.

Керуючись ст. 196, 206, ст.267, КАС України суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2015 року у справі №183/8796/13-а .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя О.О.Круговий

суддя С.А.Уханенко

суддя Ю.М.Дадим