Справа № 826/23620/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2015 року № 826/23620/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до третя особа Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві.
про визнання протиправним та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач), третя особа - Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в якому просить визнати протиправним та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 27 жовтня 2014 року ВП № 4521285про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/23620/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні 27 жовтня 2015 року, яке відкладалось на 05 листопада та 19 листопада 2015 року.

У судовому засіданні 19 листопада 2015 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його.

Керуючись приписами частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби визначені статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, встановлено учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Судом встановлено, що позивач є стороною спірного виконавчого провадження, а саме Боржником, та відповідно звернулась до суду із позовом про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 жовтня 2014 року.

Обґрунтовуючи поважність причин попуску строку звернення до адміністративного суду (спірне рішення датоване 27 жовтня 2014 року, адміністративний позов подано - 16 жовтня 2015 року) позивачем зазначено, що остання отримала постанову ВДВС Печерського РУЮ у місті Києві від 27 жовтня 2014 року у ВП №4521285 про відкриття виконавчого провадження лише 29 липня 2015 року. У встановлений законодавством строк подала позов про визнання постанови протиправною та скасування до Деснянського районного суду м. Києва, проте, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2015 року № 754/13863/15-а адміністративний позов повернутий позивачу для подання до належного суду, а саме Окружного адміністративного суду м. Києва. Вказану ухвалу та матеріали позивач отримала 30 вересня 2015 року.

При цьому, згідно довідки з травмпункту, позивач зламала ногу тому була позбавлена можливості подати адміністративний позов у встановлений строк.

Під час розгляду справи, судом враховані вказані обставини, також врахована відсутність доказів на спростування зазначених позивачем доводів, у зв'язку із чим визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Матеріали справи свідчать, постановою Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 27 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження № 45211285 з примусового виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 27 серпня 2014 року № 41696899 про стягнення виконавчого збору у розмірі 345080,70 грн.

Не погоджуючись із вказано постановою, позивач зазначає, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 27 серпня 2014 року № 41696899 про стягнення виконавчого збору у розмірі 345080,70 грн. скасована у судовому порядку, а відтак, постанова Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 27 жовтня 2014 року ВП № 4521285про відкриття виконавчого провадження також підлягає скасуванню.

Вирішуючи адміністративну справу по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; судові накази; виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу; рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"; рішення (постанови) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу; рішення Національного банку України про застосування до банку, філії іноземного банку заходу впливу у вигляді накладення штрафу.

В даному випадку, спірна постанова Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 27 жовтня 2014 року ВП № 4521285 про відкриття виконавчого провадження прийнята з примусового виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 27 серпня 2014 року № 41696899 про стягнення виконавчого збору у розмірі 345080,70 грн.

В свою чергу, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2015 року, визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві від 27 серпня 2014 року ВП №41696766 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Наведене свідчить, що постанова Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у місті Києві від 27 серпня 2014 року ВП №41696766 про стягнення з боржника виконавчого збору не підлягає виконанню.

Таким чином, постанова постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 27 жовтня 2014 року ВП № 4521285про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві від 27 жовтня 2014 року ВП № 4521285про відкриття виконавчого провадження.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник