Справа № 825/3493/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3493/15-а
Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Соломко І.І.,
за участю секретаря Антипця С.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Поди О.А.,
представників відповідачів Тарасенка О.М.,
Макарова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення на військовій службі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:
До Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 , в якому остаточно просить суд визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 213-ос від 27.07.2015 про звільнення з військової служби на підставі пункту «и» ч. 6 із застосуванням ч. 8 ст. 26 в запас Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем); визнати дії керівництва Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 нечинними в частині надання подання про звільнення у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 поновити його на військовій службі на посаді офіцера інформаційно-аналітичного відділу штабу прикордонного загону; стягнути з Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на його користь грошове забезпечення в повному обсязі за час вимушеного прогулу з 02.08.2015 до дня поновлення на військовій службі.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що під час проходження військової служби умов контракту не порушував, дисциплінарних проступків не вчиняв, тому вважає подання керівництва Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2015 та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 213-ос від 27.07.2015 про звільнення, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, протиправними. Крім того, відповідачами порушено процедуру звільнення, а саме не проведено службове розслідування, не запрошено його на засідання кваліфікаційної комісії та не ознайомлено з наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності, які стали підставою для звільнення.
В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначили, що наказ про притягнення до відповідальності у вигляді догани в січні 2015 року виданий у період перебування його у відпустці, а наказ від 02.03.2015 (сувора догана) - в період знаходження у військовій прокуратурі Чернігівського гарнізону, а тому не можуть бути підставою для звільнення.
Представник Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України та представник Чернігівського прикордонного загону військової частини НОМЕР_1 позовні вимоги не визнали, обґрунтовуючи правомірність притягнення до дисциплінарної відповідальності та подальше звільнення з військової служби ОСОБА_1 тим, що останній допустив дисциплінарні порушення і його притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства України.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідачів дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу в органах Державної прикордонної служби України (а.с.12-13). На підставі п.2ч.9.ст.23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» дія контракту продовжена з 26.06.2015 до оголошення демобілізації.
27.07.2015 начальником Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України видано наказ № 213-ОС «По особовому складу», яким припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за п. «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) ч. 6 із застосуванням ч 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», капітана ОСОБА_1 , який перебуває в розпорядженні начальника Північного регіонального управління (І категорії) (остання штатна посада офіцер інформаційно-аналітичного відділу штабу 105 прикордонного загону (І категорії) Північного регіонального управління (І категорії), без права носіння військової форми одягу. Підставою для видачі вказаного наказу слугувало Подання начальника загону від 22.05.2015 та рішення атестаційної комісії ПнРУ від 03.06.2015, протокол № 14 (а.с.7).
31.07.2015 начальником Чернігівського прикордонного закону видано наказ «По особовому складу» № 192-ОС, яким виключено зі списків особового складу загону, всіх видів забезпечення капітана ОСОБА_1 (П-006214) з 01.08.2015 (а.с.8).
Не погоджуючись з вказаними наказами позивач звернувся до Голови Державної прикордонної служби України із заявою від 31.07.2015 про їх скасування. (а.с.9-10).
08.09.2015 отримавши відповідь Державної прикордонної служби України № 30/Щ-4745 про те, що Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України діяло в межах чинного законодавства, звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (зі змінами та доповненнями), відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 якого військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки встановлено цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.
Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції, та повноваження відповідно до Конституції України визначено Законом України «Про Державну прикордонну службу України» від 3.04.2003 №661-IV(зі змінами та доповненнями) відповідно до ст.1 якого на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю.
При цьому загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV(зі змінами та доповненнями), дія якого, у тому числі, поширюється на Державну прикордонну службу України.
Порядок проходження військової служби за контрактом також визначений розділом ІІ Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009р. (зі змінами та доповненнями), згідно з пунктом 2.12 якої контракт про проходження служби припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби з підстав, визначених пунктом 35 Положення.
За умовами п.п. 1 п. 35 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (зі змінами та доповненнями) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець звільняється з військової служби (крім випадку, передбаченого пунктом 195 цього Положення) за рішенням командування військової частини за наявності підстав, передбачених пунктами «а», «б», «в», «г», «е», «є», «ж» і «и» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, зокрема, згідно із пунктом «и» у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Пунктами 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV(зі змінами та доповненнями), визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, (далі-Дисциплінарний статут).
Пунктом 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до пункту 68 Дисциплінарного статуту на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, позбавлення військового звання.
Відповідно до пункту 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що у розумінні вище окреслених норм спеціального законодавства з питань проходження військової служби, під терміном «систематичне невиконання умов контракту» слід розуміти, що система має місце у разі вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. Систематичним невиконанням умов контракту є невиконання однією із сторін одного із зобов`язань та інших умов, визначених контрактом, які допускались декілька разів протягом останнього року служби.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування (п. 84 Дисциплінарного Статуту ЗС України), тобто призначення службового розслідування це право керівника, а не обов`язок.
На підставі матеріалів справи та пояснень сторін суд встановив, що фактичної підставою для видання наказу про звільнення № 213-ос від 27.07.2015 стали накази Чернігівського прикордонного загону від 12.01.2015 № 17-КП, від 02.03.2015 року № 117- КП, від 06.05.2015 № 264- КП та від 13.07.2015 № 423-КП (а.с. 62-63,66-68,76), згідно з якими на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «догана» та «сувора догана».
Згідно абз. 3 п. 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення оголошується офіцерському складу та військовослужбовцям військової служби за контрактом - особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення.
Вказані накази доводились позивачу, однак він відмовився від підпису про ознайомлення, про що свідчать акти фіксації відкритої відмови від підпису про ознайомлення (а.с. 64, 69,71,74).
Визначаючись щодо правомірності підстав накладення на позивача таких дисциплінарних стягнень, суд врахував таке.
Відповідно контракту про проходження служби в Державній прикордонній службі України, взяв на себе зобов`язання, зокрема, дотримуватись вимог військової дисципліни, визначеного в органі Державної прикордонної служби України розпорядку дня.
Також, суд досліджував обов`язки на час здійснення службової діяльності у відділі персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 капітана ОСОБА_1 (а.с.89), відповідно до яких, зокрема, позивач повинен дотримуватись розпорядку дня ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.11.2014 № 175-ОД.
Як встановлено судом, підставою для видачі наказів про притягнення позивача до дисциплінарних стягнень у вигляді «догана» та «сувора догана» стали рапорт ОСОБА_2 від 30.12.2014 про відсутність о 8-00 год. 30.12.2014 капітана ОСОБА_1 в строю під час загального шикування (а.с.65), рапорт ОСОБА_3 від 24.02.2015 про недобросовісне виконання позивачем обов`язків в період з 18 по 20 лютого 2015 р. в Сосницькому РВК (а.с.70), рапорт ОСОБА_3 від 05.05.2015 про невиконання позивачем завдання у визначений керівником термін(а.с.75).
22.05.2015 начальником 105 прикордонного загону підполковником ОСОБА_4 на підставі вказаних наказів складено Подання, зі змісту якого вбачається, що протягом останніх 12 місяців капітан ОСОБА_1 три рази притягався до дисциплінарної відповідальності наказами Чернігівського прикордонного загону за що останньому оголошено «догану» відповідно до наказу від 12.01.2015 № 17-КП, та «суворі догани» згідно наказів від 02.03.2015 № 177-КП, від 06.05.2015 № 264-КП (а.с.84). Крім того, у зазначеному Поданні також викладено клопотання про звільнення капітана ОСОБА_1 . Від підпису про ознайомлення позивач відмовився, про що свідчить висновок старших прямих начальників від 27.07.2015 (а.с.85).
Також 26.06.2015 Чернігівським прикордонним загоном видано наказ № 943-АГ про проведення службового розслідування по факту неприбуття о 8-00год. 24.06.2015 капітана ОСОБА_1 на контрольне шикування. За результатами службового розслідування позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (наказ № 423-КП від 13.07.2015). Від ознайомлення з вказаним наказом позивач відмовився, про що свідчить відповідний акт від 20.07.2015 (а.с.77).
Відповідно до вимог ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладання дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк».
Проте, позивач отримавши накази про накладення на нього 4-х останніх дисциплінарних стягнень, про що свідчить його підпис на рапорті від 30.07.2015 (а.с.35), у встановленому п.88 Дисциплінарного статуту ЗУ порядку та строки, ці накази у будь-який спосіб не оскаржив.
Щодо посилань позивача як на підставу протиправності наказу про звільнення на те, що наказ від 12.01.2015 № 17 КП виданий у період перебування його у відпустці, а наказ від 02.03.2015 № 17 КП - в період знаходження у військовій прокуратурі Чернігівського гарнізону, то суд до уваги їх не бере, оскільки докази перебування у відпустці 12.01.2015 та у військовій прокуратурі 02.03.2015 позивачем суду не надано.
Наданий позивачем лист військової прокуратури Чернігівського гарнізону від 23.11.2015 № 14-4429/вих.15 про те, що 19.02.2015 викликався до прокуратури та залучався до проведення слідчих дій, а тому не міг в період з 18-20 лютого 2015 р. вчиняти порушення в Сосницькому РВК, суд до уваги також не приймає, оскільки вказана інформація не спростовує обставини, викладені в рапорті майора ОСОБА_5 від 23.02.2015 (а.с.70).
Також судом встановлено, що 29.07.2015 на адресу Чернігівського прикордонного загону надійшла телеграма № 310 «Про оголошення наказу по особовому складу», з якої вбачається, що на підставі наказу начальника Північного регіонального управління від 27.07.2015 № 213-ОС припинено (розірвано) контракт та звільнено зі служби капітана ОСОБА_1 (а.с.55-56)
При чому зміст даної телеграми доведено капітану ОСОБА_1 , про що свідчить його підпис на телеграмі (а.с. 56).
03.06.2015 на засіданні атестаційної комісії Північного регіонального управління прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, що підтверджується протоколом № 14 (а.с. 120).
Представник Північного регіонального управління в судовому засіданні зазначив, що Положенням про атестаційну комісію Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України (а.с. 118-119) на комісію покладається завдання щодо звільнення військовослужбовців з військової служби, що і було предметом розгляду на засіданні від 03.06.2015, а тому комісія діяла у спосіб, визначений даним Положенням.
При цьому позивач в судовому засіданні не заперечував факт участі на засіданні комісії в селекторному режимі.
Відповідно до п. 284 Положення про проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
Одночасно, суд також вважає за необхідне прийняти до уваги й той факт, що у наявній в матеріалах справи копії службової картки позивача в розділі «Стягнення», окрім останніх стягнень (які були враховані при звільненні), містяться ще 1 (одна) сувора догана та 2 (дві) догани за 2014 рік, а розділі «Заохочення» містяться лише заохочення виключно у вигляді «зняття попередньо накладених дисциплінарних стягнень» (а.с. 59-61).
Крім того, вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 25.06.2015, ОСОБА_1 визнано винним по ст. 369-2 ч. 2 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі семисот п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 12750 грн., які стягнуто на користь держави зі спеціальною конфіскацією неправомірної вигоди в сумі 11600 грн. (а.с. 82).
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що при винесені оскаржуваного наказу про звільнення позивача з військової служби за систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, яке полягало в систематичному порушенні позивачем військової дисципліни, за що він протягом року притягувався до дисциплінарної відповідальності, було повністю дотримано порядок накладення дисциплінарного стягнення, та враховано характер і обставини вчинення правопорушення, його наслідки та попередня поведінка військовослужбовця.
Позивач посилається на порушення порядку та процедури звільнення, однак як встановлено судом зазначене не знайшло свого реального підтвердження, будь-яких інших доводів не наведено.
При цьому суд зазначає, що підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та /або визначений законом компетенції органу який видав цей акт. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його протиправним, якщо інше не передбачено законодавством.
Згідно із п.299 Положення про проходження військової служби громадянами України в Державній прикордонній службі України у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовця, який проходив військову службу за контрактом, він підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій ніж попередня, посаді з дня прийняття рішення про поновлення на військовій службі. У разі поновлення військовослужбовця на військовій службі начальник органу Держприкордонслужби, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує в установленому законодавством порядку питання щодо виплати йому грошового забезпечення та видачі матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Зазначений період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку вислуги у військовому званні.
Однак, оскільки під час судового розгляду справи по суті судом не встановлено належних і достатніх підстав для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача зі служби, то відповідно, позовні вимоги щодо поновлення на попередній посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення час вимушеного прогулу також задоволенню не підлягають.
До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А, у відповідності до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, в свою чергу, в даному випадку, і було належним чином зроблено представниками відповідачів при розгляді даної справи.
Таким чином, надавши правову оцінку всім обставинам справи, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, доводяться як показами сторін так і матеріалами справи, суд в узгодженні з вимогами ст. 162 КАС України, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, ст.ст.158-163, 167, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити
Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко