Справа № 826/22021/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 листопада 2015 року № 826/22021/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Данилишин В.М. Качура І.А. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Трест" Київміськбуд-2"
до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства Юстиції України Нілової Ангеліни Олександрівни Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України

провизнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-2» звернулось до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової А.О., Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення від 13.05.2015 №21257691, зобов'язання повторно розглянути заяву позивача та зареєструвати право власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що представником позивача було подано відповідачу для проведення державної реєстрації права власності всі визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, отже оскаржене рішення є протиправним.

Представник Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях.

Відповідач - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Нілової А.О. - письмових пояснень по суті позову не надала, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце судового вирішення справи.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

Представником ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) об'єкту незавершеного будівництва за адресою: м. Київ пр Перемоги 118.

За результатом розгляду заяви та доданих документів відповідачем прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 13.05.2015 №21257691 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та п. 20 та 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, оскільки документи подані для проведення державної реєстрації права власності не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки об'єкт є закінчений будівництвом та введений в експлуатацію, законодавчо не передбачено проведення державної реєстрації права власності на незавершене будівництво після початку реконструкції введеного в експлуатацію об'єкту.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суть офіційного з'ясування всіх обставин у справі визначена в частинах четвертій та п'ятій статті 11 цього Кодексу, якими встановлено, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи зобов'язує суд встановити обставини справи для забезпечення прийняття правосудного рішення, в тому числі незалежно від посилань чи доводів сторін.

Згідно з нормативним приписом статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Таким законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як визначено абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з частини 1 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація прав є обов'язковою.

У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

У відповідності до пункту 2 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме, у державній реєстрації може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Згідно з частини 4 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Аналогічна норма міститься й у пункті 28 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013 року (далі - Порядок), який передбачає, що державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до картки прийому заяви №20919783 представником позивача було подано відповідачу наступні документи: технічний паспорт, довіреність, копію паспорту громадянина України, витяг, договір оренди земельної ділянки, декларацію про початок будівельних робіт, повідомлення від 13.09.2012, свідоцтво про право власності, довідки Київського МБТІ від 09.02.2015, від 15.12.2014,

Як зазначено вище, підставою для прийняття оскарженого рішення слугувало те, що об'єкт є закінчений будівництвом.

Проте, відповідно до технічного паспорту на громадський будинок 118 (літ А) по проспекту Перемоги у м. Києві, останній є незавершеним будівництвом (обміри, конфігурація, площі та розміри підлягають уточненню після завершення будівельних робіт, об'єкт не прийнято в експлуатацію, відсоток готовності 61%.

Також, згідно свідоцтва про право власності від 18.09.1998 видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації гуртожиток по пр. Перемоги 118, в м. Києві належить ВАТ «Трест «Київміськбуд-2».

Відповідно до довідок КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» існує реєстраційна справа на об'єкт незавершеного будівництва: реконструкція з прибудовою та надбудовою гуртожитку під готель по пр. Перемоги 118 в м. Києві, готовність об'єкту незавершеного будівництва гуртожиток по пр. Перемоги 118, в м. Києві складає 61%.

З системного аналізу викладеного вбачається, що право власності на об'єкт гуртожиток по пр. Перемоги 118 в м. Києві вже було зареєстровано за позивачем до 2013 року, такий об'єкт є об'єктом незавершеного будівництва.

Відповідно до п. 1 Порядку державна реєстрація прав на об'єкт незавершеного будівництва в установлених законом випадках проводиться відповідно до вимог та з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

Згідно п. 81-83 Порядку державна реєстрація права власності на об'єкт незавершеного будівництва проводиться у порядку, встановленому для державної реєстрації прав щодо нерухомого майна, право власності на яке заявлено вперше, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва заінтересованою особою є особа, яка здійснює його будівництво.

Для проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва заявник також подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; технічний паспорт на об'єкт незавершеного будівництва.

Якщо відповідно до законодавства право на виконання будівельних робіт виникає з моменту повідомлення уповноважених органів, заявник також подає копію документа, що відповідно до законодавства підтверджує факт повідомлення.

З огляду на викладене, вказаними вище пунктами Порядку передбачено проведення державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва.

Судом встановлено, що представником позивача було подано державному реєстратору всі документи визначені п. 83 Порядку, а саме: договір оренди земельної ділянки, декларацію про початок виконання будівельних робіт, технічний паспорт.

Отже відмова у державній реєстрації права власності на зазначений об'єкт з підстав викладених у рішенні 13.05.2015 №21257691 є необґрунтованою та не ґрунтується на вказаних вище нормах законодавства, що вказує на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправним та скасування такого рішення.

Щодо позову в частині зобов'язання повторно розглянути заяву позивача та зареєструвати право власності на об'єкт незавершеного будівництва, суд зазначає наступне.

Відповідно пункту 29 Порядку, орган державної реєстрації прав, нотаріус не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову в державній реєстрації прав видає особисто заявникові або надсилає поштою з описом вкладення таке рішення разом з документами, що подавалися заявником для проведення державної реєстрації прав.

У разі коли заявник особисто отримує зазначені документи, він пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. На примірнику рішення, що залишається для формування облікової справи, проставляються дата його отримання та підпис заявника.

Після отримання документів особисто заявник у разі видачі йому картки прийому заяви повертає органові державної реєстрації прав таку картку з відміткою про отримання відповідних документів, яка підписується заявником із зазначенням дати отримання.

Орган державної реєстрації прав, нотаріус не повертає заявнику заяву, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, і документ про сплату державного мита.

Відповідно до пункту 6 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141, під час реєстрації заяв (запитів) кожній заяві (запиту) присвоюється реєстраційний номер, фіксується дата і час її (його) реєстрації. Реєстраційний номер, дата і час реєстрації заяв (запитів) є ідентифікатором відповідної заяви (запиту).

Згідно з пунктом 9 Порядку за результатами розгляду заяви (запиту) державний реєстратор робить у відповідному записі в базі даних про реєстрацію заяв і запитів відмітку про розгляд такої заяви (запиту) та зазначає реквізити прийнятого ним рішення.

Отже, повернення матеріалів заяви про державну реєстрацію прав заявнику унеможливлює повторне вирішення такої заяви.

Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи від 11.03.1980 № R(80)2 Державам-членам "Стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень". констатується, що, коло питань, які вирішують адміністративні органи влади, дедалі розширюється і що під час їх вирішення такі органи часто стикаються з необхідністю застосування дискреційних повноважень; по-друге, що в таких умовах доцільним є впровадити заходи, які б забезпечували захист прав, свобод та інтересів як фізичних, так і юридичних осіб проти свавілля чи будь-яких інших зловживань дискреційними повноваженням.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАСУ, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, крім перевірки дотримання законності (п. 1), перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3); безсторонньо (неупереджено) (п. 4); добросовісно (п. 5); розсудливо (п. 6); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (п. 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення (п. 9); своєчасно, тобто протягом розумного строку (п. 10).

Перевірка дотримання принципів об'єктивності й безсторонності, рівності перед законом, належної рівноваги, розумного строку виходить за межі формальної законності і потребує врахування інших чинників. Неврахування цих чинників не дозволить ефективно контролювати застосування дискреційних повноважень, позбавить осіб приватного права засобів захисту свої прав.

Отже, сукупність повноважень суду практично відповідає тим критеріям, які висуває Рекомендація № R(80)2 до обов'язків органів влади при здійсненні дискреційних повноважень.

Враховуючи, що судом встановлено, що рішення від 13.05.2015 №21257691 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень є протиправним, у позивача наявні всі документи для проведення державної реєстрації права власності на згадуваний об'єкт, отже право власності позивача на вказаний об'єкт підлягає реєстрації.

З огляду на викладене, з метою захисту прав позивача суд дійшов висновку щодо доцільності задоволення позовних вимог щодо зобов'язання провести державну реєстрацію права власності на вказаний вище об'єкт.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на вищенаведене, виходячи з наявних матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 13.05.2015 №21257691.

3. Зобов'язати Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України провести державну реєстрацію права власності публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-2» на об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 118, загальною площею 5686,16 кв.м.

4. Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Згідно ст.ст. 185-186 КАС України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Скарга про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції. Згідно ст. 254 КАС України Постанова, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Судді В.М. Данилишин

І.А. Качур