Справа № 12891/12/2070
Суддя: Самойлова В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 листопада 2015 р. № 12891/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Самойлової В.В.

за участю секретаря судового засідання - Таранової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби у Харківській області, треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати формулювання причини його звільнення в запас Збройних сил на підставі пункту "б" статті 64 (через хворобу) Положення про походження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР таким, що не відповідає чинному законодавству;

- зобов'язати відповідача змінити формулювання причини звільнення на пункт "б" статті 65 (через хворобу) у відставку із зняттям з військового обліку Положення про походження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР;

- зобов'язати відповідача виплатити належну йому одноразову грошову допомогу у розмірі 39144,56 грн.;

- зобов'язати відповідача виплатити йому суму у розмірі середнього заробітку за весь час затримки виплати належної одноразової грошової допомоги по день фактичного розрахунку.

Позивач обгрунтовуючи свої вимоги, посилається на наступне.

Право на отримання грошової допомоги при звільненні зі служби мають лише особи, які на момент звільнення мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб". Враховуючи, що він у 2000 році не збирався йти на пенсію з органів МВС, а мав намір продовжити службу у органах податкової міліції, оскільки на момент звільнення з органів внутрішніх справ у березні 2000 року йому було 39 років та він мав право продовжувати службу, чим він скористався. Але його рапорт о переводі до УПМ ДПА у Харківській області для подальшого проходження служби в органах податкової міліції не було задоволенно, що підтверджується листом ДПА у Харківській області № 6377/8/26-136 від 07.12.1999 р., а тому він був вимушений написати рапорт про звільнення з органів внутрішніх справи, у рапорті про звільнення зазначив: "прошу звільнити з органів внутрішніх справ за власним бажанням, у зв"язку із переходом на роботу в податкову міліцію ДПА у Харківській області".

Позивач також зауважує, що в наказі МВС України від 14.03.2000 року № 121 о/с, на підставі якого його було звільнено з органів МВС України, відсутня будь-яка вказівка, яка б зобов'язувала відповідну службу МЗС нарахувати на його користь одноразову грошову допомогу.

Таким чином, позивач вважає, що для реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги, він повинен був висловити у встановлений спосіб своє побажання з цього поводу. Отже, на думку позивача, нарахування одноразової грошової допомоги при його звільненні з органів МВС у березні 2000 року, не проводилось, та він не висловлював, жодним чином, намірів на її отримання. На момент звільнення 30.12.2005 року він досяг граничного віку перебування у запасі, передбаченого частиною 2 статті 28 Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу", а саме: 40 років, тому, що відносився до категорії «солдати», а також є непридатним за станом здоров'я до військової служби за рішенням військово- лікарської комісії.

Також зазначив, що ним були досягнуті обидві умови для того, щоб він був звільнений у відставку (із зняттям з військового обліку). Хоча, пункт "б" частини 1 статті 26 Закону України "Про загальний військовий обов'язок і військову службу" та пункт "б" статті 62 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР передбачають досягнення хоча б однієї з вищезазначених умов для звільнення у відставку, що є підставою для задоволення його позову в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 та представник 3-ї особи - Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_3 проти задоволення адміністративного позову заперечували, з посиланням на незаконність та необгрунтованість заявлених позовних вимог.

Третя особа - Головне управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, яке належним чином було повідомлене, у відповідності до ст. 35 КАСУ, в судове засідання не прибуло, про причини неявки суд не повідомило, заперечень проти позову та заяву про розгляд справи за його відсутності не надало.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаної особи, на підставі наявних у ній доказів згідно до ст. 128 КАСУ.

Заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 13.11.1981 року по 14.03.2000 року, а з 14.03.2000 року по 30.12.2006 року - в органах податкової міліції.

20.12.2005 року позивач подав рапорт про звільнення з 30.12.2005 року зі служби в органах податкової міліції у відставку за віком, у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на службі із зняттям з військового обліку.

Наказом голови Державної податкової адміністрації в Харківській області від 25.12.2005 року №920-о підполковника податкової міліції ОСОБА_1, завідувача сектору оперативного реагування УПМ ДПА у Харківській області, звільнено в запас Збройних Сил згідно підпункту «ж» пункту 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР, затвердженого Постановою КМ УРСР від 29.07.1991 р. № 114, у зв'язку з наявністю поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

З доказів справи вбачається, що зазначеним наказом встановлено вислугу років позивача на день звільнення, а саме: у календарному обчисленні - 26 років, 03 місяці, 14 у пільговому обчисленні - 31 рік, 04 місяці, 21 день.

В подальшому, наказом ДПА у Харківській області від 15.02.06 р. частково змінено пункт наказу від 28.12.05 р. № 920-о, а саме: пункт наказу в частині звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 64 п. "ж" Положення 114 відмінено та визначено вважати його таким, що звільнений на підставі ст. 64 п. "б" Положення № 114 - через хворобу, у зв'язку з визнанням його за рішенням військово-лікарської комісії непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатним 2-го ступеня).

На підставі заяви позивача та з урахуванням свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії УМВС України в Харківській області від 30.01.2006 року №76, згідно з висновкам якого ОСОБА_1 не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, наказом голови Державної податкової адміністрації в Харківській області від 15.02.2006 року №71-о відмінено причину звільнення, вказану в наказі від 25.12.2005 року №920-о, та зазначено, що ОСОБА_1 звільнено за підпунктом "б" пункту 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ Української РСР.

Судовим розглядом встановлено, що при звільненні з органів податкової міліції ОСОБА_1 не була виплачена грошова допомога, з чим суд не погоджується, оскільки це суперечить приписам Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» та постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей».

Так ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (у редакції, чинній на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ) було передбачено, що особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, чинній на час звільнення позивача з органів внутрішніх справ), передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ за вислугою строку служби, за віком, за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі (в органах) виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

При судовому розгляді встановлено, що 14 березня 2000 року позивача звільнено зі служби в органах внутрішніх справ на підставі п. «ж» ст. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року (за власним бажанням).

На час такого звільнення позивач набув право на грошову допомогу, передбачену Постановою № 393 при звільненні з органів внутрішніх справ, що в судовому засіданні підтвердив представник третьої особи та підтверджується письмовими доказами справи - довідкою Управління юридичного забезпечення МВС України від 20.05.2008 року № 12/6-11-9 про нарахування ОСОБА_1 такої допомоги, яка ним не була отримана, оскільки він не звертався до ДФЗБО МВС України.

Таким чином, одноразову грошову допомогу при звільненні з органів внутрішніх справ позивач не отримував, а тому за ним збереглося це право при звільненні з органів податкової міліції в розумінні положень Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» за ознакою одноразовості отримання такої допомоги та наявності для цього підстав, передбачених законом.

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Державної фіскальної служби у Харківській області нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу при звільненні з органів податкової служби, на думку суду, є законними та обгрунтованими, які потребують судового захисту в розумінні положень ст. 2 КАСУ, а тому маються правові підстави для їх задоволення.

Щодо решти позовних вимог то на думку суду вони є необгрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 11, 128, 159, 160, 162 КАСУ, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державну фіскальну службу у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з органів податкової служби.

В іншій частині позовних вимог у задоволенні - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 27.11.2015 року.

Суддя Самойлова В.В.