Справа № 826/8513/15
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8513/15 Головуючий у 1-й інстанції: Шулежко В.П. Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

24 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддів за участю секретаря представника позивача представників відповідачаБорисюк Л.П., Петрика І.Й., Собківа Я.М. Приходько К.М. Даневича Б.Ф. Семенище О.І., Бондаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року у справі за позовом Компанії «Сілаг ГмбХ Інтернешнл», яка діє в Україні через Представництво «Сілаг ГмбХ Інтернешнл» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року Компанія «Сілаг ГмбХ Інтернешнл», яка діє в Україні через Представництво «Сілаг ГмбХ Інтернешнл» звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 22.04.2015 № 9425/10/26-53-22-02-10 про непогодження процедури застосування податкового компромісу за заявою Компанії «Сілаг ГмбХ Інтернешнл» (Швейцарія) (її Представництва) від 06.04.2015 (вх. № 9636/10 від 07.04.2015);

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.12.2014 № , видане відповідачем у зв'язку з погашенням податкових зобов'язань за цим податковим повідомленням-рішенням через досягнення податкового компромісу за заявою від 06.04.2015.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 22.04.2015 № 9425/10/26-53-22-02-10 про непогодження процедури застосування податкового компромісу за заявою Компанії «Сілаг ГмбХ Інтернешнл» (Швейцарія) (її Представництва) від 06.04.2015 (вх. № 9636/10 від 07.04.2015).

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Представництво товариства «СІЛАГ ГмбХ ІНТЕРНЕШНЛ» зареєстроване Міністерством економіки України за реєстраційним номером ПІ-2385 від 18.09.2006. Строк діяльності Представництва з 27.05.1999, Код з ЄДР 21702723.

18.09.2014 відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення № яким позивачу, як окремому платнику податків нараховано грошові зобов'язання за платежем «податок на прибуток іноземних юридичних осіб» у розмірі 1 973 431 грн. за основним платежем та на 241 464 грн. за штрафними санкціями.

За результатами адміністративного оскарження вказаного рішення останнє скасовано частково та 02.12.2014 відповідачем прийнято нове податкове повідомлення-рішення № , відповідно до якого, позивачу збільшено грошове зобов'язання за платежем «податок на прибуток іноземних юридичних осіб» на 1 754 169 грн. за основним платежем та на 241 463 грн. за штрафними санкціями.

04.02.2015 ДФС України прийнято рішення за результатами розгляду скарги на нове податкове повідомлення-рішення та залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 02.12.2014.

06 квітня 2015 року Представництвом сформовано заяву про намір досягнення податкового компромісу (у процедурі судового оскарження ППР), яка сформована в порядку положень підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Зазначена заява зареєстрована відповідачем 07.04.2015 за вх. № 9636/10.

В даній заяві позивачем звернуто увагу на прийняття податкового повідомлення-рішення № від 02.12.2014 та його оскарження у судовому порядку. Зазначено про застосування податкового компромісу до визначених у вказаному ППР податкового зобов'язання. Із заяви вбачається бажання Представництва досягти податкового компромісу.

10.04.2015 платіжним дорученням № 8937 Представництвом сплачено 87 708,45 грн. згідно заяви про досягнення податкового компромісу від 06.04.2015, як 5% від суми основного грошового зобов'язання з податку на прибуток, визначеного ППР № від 02.12.2014.

Однак, 22.04.2015 відповідачем прийнято оскаржуване рішення про непогодження процедури застосування податкового компромісу за заявою Представництва, оскільки вона не відповідає вимогам підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та Методичним рекомендаціям щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу, затверджених наказом ДФС України від 17.01.2015 № 13, адже порушення встановлені під час перевірки та зафіксовані в акті перевірки не пов'язані з фактами заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток (у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

У зв'язку з цим, відповідачем не погоджено процедуру застосування податкового компромісу за заявою позивача від 07.04.2015.

У запереченнях на позов від 08.06.2015 № 914/9/26-52-10-02-15 ДПІ додатково зазначила, що порушення податкового законодавства, допущене Представництвом полягає не у завищенні ним витрат, що враховується при визначенні об'єкта оподаткування, а в тому, що воно вважало себе некомерційним представництвом, яке виконує діяльність допоміжного або підготовчого характеру для материнської компанії, а також неправомірно подавало відомості про доходи (прибуток), що звільнені від оподаткування на підставі міжнародних договорів України, що в свою чергу призвело до завищення показника рядка № 3 Розрахунку на всю суму отриманого доходу постійним представництвом.

Отже, заява позивача про податковий компроміс від 06.04.2015, як зазначає ДПІ, не відповідає умовам податкового компромісу, встановленим ПК України.

Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням відповідач порушує його права та охоронювані законом інтереси в частини реалізації передбаченого Податковим кодексом України права на податковий компроміс у зв'язку з чим звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість прийнятого відповідачем рішення щодо непогодження процедури застосування податкового компромісу.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Законом України № 63-VІІІ від 05 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо особливостей уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість у разі застосування податкового компромісу» розділ XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено підрозділом 9-2 «Особливості уточнення податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість під час застосування податкового компромісу».

Пунктом 1 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Відповідно до п. 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

В силу вимог п. 11 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, податковий компроміс з урахуванням строків давності відповідно до ст. 102 цього Кодексу застосовується до правовідносин, що виникли до 01 квітня 2014 року, та поширюється виключно на податкові зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість незалежно від того, проводилися перевірки контролюючих органів чи ні за такі періоди.

Податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом. Після досягнення податкового компромісу згідно із цим підрозділом такі зобов'язання не підлягають оскарженню та їх розмір не може бути змінений в інших податкових періодах (п. 8 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

Платник податків сплачує податкові зобов'язання, визначені в уточнюючому розрахунку та/або податковому повідомленні-рішенні, у розмірі, передбаченому пунктом 2 цього підрозділу, протягом 10 календарних днів з дня, наступного за днем узгодження (п. 5 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України).

З наведених норм вбачається, що для застосування податкового компромісу до податкових зобов'язань, які є неузгодженими внаслідок не закінчення процедури судового та/або адміністративного оскарження, та для інших неузгоджених податкових зобов'язань, до яких закон встановлює можливість застосування податкового компромісу, достатнім є подання платником податків до контролюючого органу заяви про намір досягнення податкового компромісу та сплати 5% від суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, зазначеної в такій заяві.

Вивченням матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 06 квітня 2015 року Представництвом сформовано заяву про намір досягнення податкового компромісу (у процедурі судового оскарження ППР), яка сформована в порядку положень підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України. Зазначена заява зареєстрована відповідачем 07.04.2015 за вх. № 9636/10.

Тобто, в силу п. 7 підрозділу 9-2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, 07 квітня 2015 року є днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні від 02.12.2014 № .

Відповідно до п. 2 підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується. Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

10.04.2015 платіжним дорученням № 8937 Представництвом сплачено 87 708,45 грн. згідно заяви про досягнення податкового компромісу від 06.04.2015, як 5% від суми основного грошового зобов'язання з податку на прибуток, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 02.12.2014 № .

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/4243/15 за позовом Компанії Сілаг ГмбХ Інтернешнл (Швейцарія), яка діє в Україні через представництво «Сілаг ГмбХ Інтернешнл» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення від 02 грудня 2014 року № . Провадження у вказаній справі на даний час триває, рішення по суті спору не прийнято, що не заперечується сторонами.

Таким чином, грошові зобов'язання позивача на підставі податкового повідомлення-рішення від 02 грудня 2014 року № є неузгодженими внаслідок незакінчення процедури судового оскарження та відсутності судових рішень з даного питання, що набрали законної сили.

В силу вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом не передбачено повноважень податкового органу щодо відмови в застосуванні податкового компромісу у випадку дотримання платником податків вимог, встановлених податковим законодавством. При цьому, оскаржуване рішення відповідача не містить жодних підстав для непогодження застосування податкового компромісу, що свідчить про його безпідставність та необґрунтованість.

При цьому, дійсно, податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість (у зв'язку із завищенням податкового кредиту) та податку на прибуток (у зв'язку із завищенням витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування).

Як зазначив податковий орган, оскільки податковий компроміс розповсюджується виключно на факти заниження податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, першим не погоджено застосування податкового компромісу.

Проте, доводи відповідача з цього приводу є безпідставними та необґрунтованими, оскільки проведеною з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 31.12.2013 були донараховані податкові зобов'язання з податку на прибуток на 1 973 431 грн. за основним платежем та 241 464 грн., що відповідно і зафіксовано у висновках Акту перевірки.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачем подано до податкового органу заяву про досягнення податкового компромісу, сплачено 5% від суми заниженого податкового зобов'язання та процедура судового оскарження податкового повідомлення-рішення, яким визначені грошові зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб, є не закінченою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відповідачем в порушення ч. 2 ст. 71 КАС України правомірності прийняття рішення про непогодження застосування податкового компромісу від 22 квітня 2015 року № 9425/10/26-53-22-02-10, яке є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя суддя Л.П. Борисюк І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та підписано - 27.11.2015

Головуючий суддя Борисюк Л.П.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.