Справа № 208/7348/15-а
Суддя: Нельга Д. В.
Дата ухвалення: 2015-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/7348/15-а
№ провадження 2-а/208/183/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 грудня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2; представників відповідача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська «Про зобов'язання вчинити певні дії; стягнення матеріальної та моральної шкоди»,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд:

1. Визнати протиправним припинення 01.04.2015р. виплати пенсії позивачу;

2. Зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії з дати набрання законної сили постанови суду;

3. Стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену з 01.04.2015р. пільгову пенсію;

4. Зобов'язати відповідача провести індексацію невиплаченої пенсії;

5. Стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну та моральну шкоду у розмірі 20% від суми невиплаченої пенсії;

6. Стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати у розмірі 487,20 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, з 20.11.2011 року позивач перебувала на обліку відповідача та отримувала пенсію за віком на пільгових умовах. На час призначення пенсії позивач мала статус державного службовця. 01.04.2015р. відповідач припинив виплату пенсії позивачу, посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» N 213-VIII від 02.03.2015р., яким, у новій редакцій викладено ст.37 Закону України "Про державну службу", згідно якої у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року припинено виплату пенсії особам на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цієї статті, не виплачуються. Водночас, приймаючи до уваги, що, позивач не належить до категорії осіб, зазначених у ст. 37 Закону України "Про державну службу", вважає, що, відповідач протиправно припинив виплату пільгової пенсії позивачу, оскільки цим відповідач порушив ст.22, 46 Конституції України, та, водночас, завдав моральної шкоди позивачу, яка дорівнює 20% від суми невиплаченої пенсії позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 (кожен) підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні представники відповідача: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (кожен) позов не визнали, та, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях на позов (а.с.32-34), просили відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, та, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАСУ, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.3 ст.2 КАСУ, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, з 20.11.2011 року позивач перебуває на обліку відповідача як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах, яка призначена відповідачем позивачу на підставі п. «б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р.

На підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» N 213-VIII від 02.03.2015р., яким внесено зміни до ст.85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р., та ст.47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV від 09.07.2003р., відповідач, з 01.04.2015р. припинив виплату пенсії позивачу.

Посилаючись на те, що, позивач не належить до категорії осіб, на яких розповсюджується дія ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» N 213-VIII від 02.03.2015р., позивач просить суд зобов'язати відповідача відновити виплату пенсії позивачу, провести індексацію пенсії, та, водночас, стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну та моральну шкоду.

Згідно ч.2 ст.2 КАСУ, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст.9 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно ст.161 КАСУ, під час прийняття постанови суд вирішує: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи належить задовольнити позовні вимоги або відмовити в їх задоволенні.

Як встановлено судом, 1 квітня 2015 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» N 213-VIII від 02.03.2015р., яким внесено зміни до ст.85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р., та ст.47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV від 09.07.2003р.

Згідно ч.2 ст. 47 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» N 1058-IV від 09.07.2003р., (в редакції, чинній на час припинення виплати пенсії позивачу), тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ) на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Згідно ч.4 ст.85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р., (в редакції, чинній на час припинення виплати пенсії позивачу), тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на інших посадах/роботах пенсії, призначені відповідно до цього Закону, розмір яких перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Як встановлено судом, пенсія за віком на пільгових умовах була призначена позивачу відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р. При цьому, на час припинення відповідачем 01.04.2015р. виплати вказаної пенсії позивачу, позивач працювала на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ "Про державну службу".

Вищенаведені обставини дають підстави суду дійти висновку, що, позивач є особою, якій, згідно ч.4 ст.85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року не виплачується пенсія, призначена відповідно до цього Закону.

При цьому, встановивши в ході розгляду справи, що, з часу припинення виплати пенсії і до часу розгляду справи по суті позивач працювала і працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених ЗУ "Про державну службу", суд дійшов висновку, що, припинення відповідачем виплати пенсії позивачу у зазначений період є правомірним, оскільки відповідає вимогам ч.4 ст.85 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р., яка регулює спірні правовідносини сторін.

Вищевикладені обставини, в свою чергу, дають підстави суду дійти висновку, що, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4-12, 48, 50, 56, 104, 158-163 КАС України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення» N 1788-XII від 05.11.1991р., суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Дніпродзержинська «Про зобов'язання вчинити певні дії; стягнення матеріальної та моральної шкоди» - відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Нельга Д. В.