Справа № 2а-1498/11/0970
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2011-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2011 р. Справа № 2a-1498/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Шумея М.В.,

секретаря Третяк В. Р,

за участю: представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Івано-Франківську справу за позовом ОСОБА_3 до Коломийької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.04.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

05.05.2011 року ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Коломийької обєднаної державної податкової інспекції про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 19.04.2011 року. Позовні вимоги мотивував тим, що безпідставним є твердження відповідача, що він використовував працю найманих працівників без укладення належним чином оформленого трудового договору та донарахування податку з доходів фізичних осіб за виплату нібито менших доходів, ніж насправді виплачувались працівникам. В акті перевірки № 172/172/НОМЕР_2 від 03.03.2011 року зазначено, що відповідно до отриманих пояснень найманих працівників 25.02.2011 року, підприємцем ОСОБА_4 виплачувалась заробітна плата в розмірі 800-1500 грн. в місяць в період з 01.01.2008 року по 25.02.2011 року. Згідно отриманих пояснень під час проведення перевірки, відповідачем встановлено, що ОСОБА_4 виплатив заробітної плати в сумі 113200,00 грн. та повинен був утримати та перерахувати податку з доходів фізичних осіб в сумі 12844,18 грн. Проте, зазначені твердження відповідача викладені в акті перевірки спростовуються відомостями про одержання заробітної плати, де розписувались вказані працівники. За результатами перевірки донараховано податку з доходів фізичних осіб по 3 найманих працівниках в сумі 10407,78 грн. Крім того жодних доказів, які б підтверджували використання мною праці найманого працівника ОСОБА_5 взагалі немає. Фактична перевірка не встановила на момент перевірки факт використання праці найманого працівника без укладення належним чином трудового договору, а отже, перевіркою не підтвердились дані, які викладені в сумнівному поясненні ОСОБА_5 ще 19 листопада 2010 року.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином. На адресу суду направив телеграму про розгляд справи за його відсутності.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, суду пояснили, що працівниками податкової міліції Коломийської оДПІ при проведенні обстеження приміщень за адресою с. Сідлище 19.11.2010 року, встановлено, що на момент обстеження у підприємця ОСОБА_4 обовязки охоронця виконував ОСОБА_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_6, він працює у підприємця ОСОБА_4 з грудня 2008 року охоронцем і отримував заробітну плату в розмірі 700,00 грн. в місяць. За отриману заробітню плату в жодних документах не розписувався. Також під час проведення перевірки працівниками податкової міліції було отримано пояснення найманих працівників, які на той час працювали в ОСОБА_4, зокрема: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Відповідно до отриманих пояснень позивач виплачував заробітну плату в розмірі 800 - 1500 грн. в місяць в період з 01.01.2008 року по 25.02.2011 року. Згідно розрахункової відомості та звітів 1-ДФ заробітна плата виплачувалась в розмірах значно нижче, ніж зазначено в поясненні.

Вислухавши представників відповідача, дослідивши наявні та подані докази, суд прийшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог, тому позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 є субєктом підприємницької діяльності, зареєстрований у виконавчому комітеті Коломийської міської ради 06.03.2000 року. На податковому обліку в Коломийській оДПІ перебуває з 21.03.2001 року.

Відповідно до підпункту 41.1.1. пункту 41.1. статті 41 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби є контролюючим органом щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, крім зазначених у підпункті 41.1.2 цього пункту, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби.

Пунктом 61.1 статті 61 Податкового кодексу України встановлено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до Наказу Коломийської оДПІ на проведення фактичної перевірки № 137 від 18.02.2011 року та відповідно до направлень на перевірку № 21 від 18.02.2011 року, № 35 від 18.02.2011 року, № 30 від 18.02.2011 року, № 34 від 18.02.2011 року працівниками Коломийської оДПІ в період з 21.02.2011 року по 02.03.2011 року проведено фактичну перевірку субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_3 з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками.

Вищевказана перевірка проводилась відповідно до отриманого листа прокуратури м. Коломия № 07/1-157 вих.-10 від 13.12.2010 року, яким було доручено працівникам Коломийської оДПІ провести перевірку діяльності ПП ОСОБА_4 з питань додержання законодавства про працю.

За результатами проведеної перевірки Коломийською оДПІ було складено акт № 172/172/НОМЕР_2 від 03.03.2011 року, яким встановлено порушення пп. 8.1.1, пп. 8.1.2 п.8.1 ст. 8, пп. «а»п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»від 22.05.2003 року. За вказані порушення відповідачем донараховано податку з доходів фізичних осіб в сумі 12892,78 грн.

На підставі акту перевірки № 172/172/НОМЕР_2 від 03.03.2011 року Коломийською оДПІ винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 14.03.2011 року, про сплату податку з доходів фізичних осіб в сумі 12892,76 грн., штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3223,2 грн. та пені в сумі 146,61 грн.

22.03.2011 року позивачем на адресу Державної податкової адміністрації України направлено скаргу на податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 14.03.2011 року.

12.04.2011 року Державною податковою адміністрацією України в Івано-Франківській області винесено рішення про результати розгляду вищевказаної скарги. Даним рішенням частково скасовано рішення-повідомлення Коломийської оДПІ № від 14.03.2011 року в частині 146,61 грн. нарахованої пені, в іншій частині скаргу залишено без задоволення.

19.04.2011 року Коломийською оДПІ винесено нове податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про сплату податку з доходів фізичних осіб в сумі 12892,76 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3223,2 грн.

Порядок проведення перевірки податковими органами та застосування штрафних (фінансових) санкцій регламентується Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 75.1.3 статті 75 Податкового Кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

У відповідності до пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв про державну реєстрацію та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на органи державної податкової служби, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв про державну реєстрацію та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на органи державної податкової служби, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку ,зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Працівниками податкової міліції Коломийської оДПІ при проведенні обстеження приміщень за адресою с. Сідлище 19.11.2010 року встановлено, що у підприємця ОСОБА_4 богдана Зіновійовича обовязки охоронця виконував ОСОБА_5 Відповідно до письмового пояснення ОСОБА_6 він працював з грудня 2008 року охоронцем і отримував заробітну плату в розмірі 700,00 грн. в місяць, трудову угоду не укладав. За отриману заробітню плату в жодних документах не розписувався.

Також під час проведення перевірки працівниками податкової міліції було отримано пояснення найманих працівників, які на той час працювали в ОСОБА_4, зокрема: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Відповідно до отриманих пояснень позивач виплачував заробітну плату в розмірі 800 - 1500 грн. в місяць в період з 01.01.2008 року по 25.02.2011 року.

У відповідності до пп. 83.1.6 п. 83.1 статті 83 Податкового кодексу для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Таким чином відповідач на підставі письмових пояснення осіб, які працювали у ОСОБА_4, правомірно дійшов висновку про визначення податку з доходів фізичних осіб в сумі 12892,76 грн.

Пункт 1.15 статті першої Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»визначає податкового агента як юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ) або фізичну особу чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення норм цього Закону.

Згідно пункту 2.1 статті 2 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»платниками податку є: резидент, який отримує як доходи з джерелом їх походження з території України, так і іноземні доходи; нерезидент, який отримує доходи з джерелом їх походження з території України.

Згідно із п.3.1.1 п.3.1 ст. 3 Закону №889-ІV, обєктом оподаткування резидента, зокрема, є загальний місячний оподатковуваний дохід.

За змістом пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»до складу загального місячного оподатковуваного доходу включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, інші виплати та винагороди, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору.

Відповідно до статті восьмої Закону України податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону. Податок підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки не мають права приймати платіжні документи на виплату доходу, які не передбачають сплати (перерахування) цього податку до бюджету. Якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику податку особою, що його нараховує, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для місячного податкового періоду.

Пунктом 7.1 статті 7 та пунктом 22.3 статті 22 Закону № 889-IV визначено, що ставка оподаткування встановлюється на рівні 15 відсотків від обєкта оподаткування.

Відповідно до п.п. 19.2 статті 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»особи, які відповідно до цього Закону мають статус податкових агентів, зобовязані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Стаття 20 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» встановлює, що фінансово відповідальними за порушення правил нарахування, утримання та сплати до бюджету податку з доходів платника податку, що здійснюються особами, визначеними цим Законом податковими агентами, є такі особи.

Відповідно до підпункту 20.1.28 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом, стягувати суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо визначення податкового зобовязання в сумі 12892,76 грн. по податку з доходів фізичних осіб та штрафних (фінансових) санкцій в сумі 3223,2 грн., що зазначені в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні № НОМЕР_1 від 19.04.2011 року.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова складена в повному обсязі 06.06.2011 року.

Суддя: Шумей М.В.