Справа № 2а-4118/10
Суддя: Мельник О.В. О. В.
Дата ухвалення: 2010-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2а-4118/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області, в особі судді Мельника О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в м. Рівне про визнання дій протиправними та зобовязання здійснити перерахунок та виплатити пенсію за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю,-

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві вказується, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інвалідом 2 групи, захворювання якого повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 27 серпня 2010 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі в постанові Закон). На свою заяву, 31 серпня 2010 року отримав письмову відповідь, в якій зазначено, що додаткова пенсія позивачу була призначена та виплачувалась в розмірі, згідно з положенням Закону, виходячи з розміру 19,91 грн. Позивач вважає таке рішення незаконним та таким, що суперечить ст. 46 Конституції України, ст. 28, ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону та просить зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком з дня звернення, а також зробити перерахунок розміру пенсії у звязку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Сторони у судове засідання не зявились, позивач подав клопотання про розгляд справи без йогоучасті.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, в яких просив розглянути справу за його відсутності, а також вказав, що діяв в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Зясувавши правові позиції сторін, повно і всебічно дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом II групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 Закону та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього Закону.

27 серпня 2010 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою, в якій просив провести перерахунок його пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону, на що отримав відповідь від 31 серпня 2010 року про те, що розрахунок його пенсії було проведено на підставі постанови КМУ №1 від 03.01.2001 року та ч. 4 ст. 54 Закону виходячи із розміру 19,91 грн. У цьому ж листі вказано, що визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», частинами першою та третьою якої встановлено, що розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність при наявності у чоловіків 25 а у жінок 20 років страхового стажу й мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених цим законом. Вважають, що немає підстав застосовувати вказаний мінімальний розмір пенсії при обчисленні пенсійних виплат відповідно до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 11 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам II групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року N 1058-IV «Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон N 1058-IV) встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розрахунок пенсій позивачу УПФ провело виходячи з розміру 19 грн. 91 коп., установленого чинною на той час постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року N 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

При розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року N 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону .

Пунктом 2 постанови від 3 січня 2002 року N 1 Кабінет Міністрів України установив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, усупереч положенням зазначених статей закону, й ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 Закону, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення частини 3 статті 28 Закону N 1058-IV, на думку суду, не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

Поряд з тим, як вбачається із ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для захисту та відновлення порушеного права позивача у частині зобовязання Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити позивачу пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком - підлягає задоволенню за період з першого числа наступного місяця з дня відповідного звернення позивача.

Поряд з тим, позов у частині проведення у подальшому перерахунку пенсії у разі підвищення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність не підлягає до задоволення, оскільки позивачем на надано суду жодного доказу у підтвердження невизнання, оспорювання чи порушення його права відповідачем у майбутньому, а доказування наявності підстав для задоволення позову в цій частині не може ґрунтуватись на припущеннях.

Наполягання представника відповідача на порушення місячного строку звернення до суду, передбаченого ч. 4 ст. 99 КАС України, не беруться судом до уваги, враховуючи, що законодавством, що регулює спірні правовідносини, не передбачено можливості досудового порядку вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 158-163, ч. 1 ст. 256 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у місті Рівному зробити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01 вересня 2010 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з відрахуванням виплачених сум.

Допустити негайне виконання постанови суду в межах суми стягнення за один місяць.

У решті позовних вимог - відмовити.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя