Справа № 810/3505/15
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року 810/3505/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Державна податкова інспекція в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 5895,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з даними податкового обліку у відповідача утворилась заборгованість перед бюджетом з єдиного податку.

Відповідач будь-яких пояснень та заперечень проти позову до суду не надав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судове засідання сторони не з'явились, разом з цим, через канцелярію суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд вважає за можливим розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані документи і матеріали, та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 17.01.2012 та перебуває на обліку як платник податків, зборів та обовязкових платежів в ДПІ в Обухівському районі Головного управління ДФС у Київській області з 17.01.2012.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у січні 2012 року відповідачем отримано свідоцтво платника єдиного податку Серії А083525.

Ставки єдиного податку встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), та у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними та міськими радами для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць (стаття 293 Податкового кодексу України).

Так, згідно рішення Обухівської міської ради Київської області «Про встановлення розміру збору за провадження деяких видів підприємницької діяльності та ставок єдиного податку на 2012 рік» від 29.12.2011 року, платниками єдиного податку другої групи встановлено ставку у розмірі 20% мінімальної заробітної плати. Таким чином, ставка єдиного податку у 2012 році становила 214,60 грн, у 2013 році 229,40 грн., у 2014 та у 2015 році 243,60 грн.

За приписами пункту 295.1 статті 295 Податкового кодексу України підприємці першої та другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше двадцятого числа (включно) поточного місяця.

При цьому, нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється органами державної податкової служби на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності (пункт 295.2 статті 295 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки про податковий борг, за відповідачем, станом на 30 липня 2015 року рахується податкова заборгованість (з урахуванням переплати) у розмірі 5895,47 грн. зі сплати єдиного податку з фізичних осіб.

Однак, у встановлений Податковим кодексом України строк відповідачем самостійно узгоджену суму податкового зобовязання в повному обсязі не сплачено.

Так, відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми податкового зобовязання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає йому податкову вимогу.

Враховуючи вимоги статті 59 Податкового кодексу України ДПІ В Обухівському рйоні Головного управління ДФС в Київській області виставлено відповідачу податкову вимогу від 08.12.2014 №3-23 про суму податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями на суму 5651,87 грн.

Проте, дана податкова вимога залишилась без задоволення.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобовязання.

Отже, Відповідачем не виконане зобовязання платника податків сплатити до бюджету відповідну суму податкової заборгованості у порядку та у строки визначені Податковим кодексом України, у звязку з чим за Відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом на загальну суму 5651,87 грн.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем суду не надано.

З позовної заяви вбачається, що у відповідача податкова заборгованість складає 5895,47 грн.

Проте, податкова вимога виставлена ОСОБА_1 містить інформацію про наявний податковий борг у останнього у розмірі 5651,87 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення податкового боргу у розмірі 5895,47 грн. не підтверджені належними доказами у повному обсязі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що на момент звернення до суду позивач був звільнений від сплати судового збору як субєкт владних повноважень, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Крупської, 28) в рахунок погашення податкового боргу перед бюджетом податковий борг у розмірі 5651 (пять тисяч шістсот пятдесят одна) гривня 87 копійок.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Терлецька О.О.