Справа № 685/1342/15-а
Суддя: Самойлович А. П.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 685/1342/15-а
Провадження № 2-а/685/59/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого: Самойлович А. П.

за участі секретаря Дондель Т.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3 та

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області, третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Департаменту освіти і науки Хмельницької обласної державної адміністрації та ОСОБА_4, про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, заявивши вимогу визнати незаконним і скасувати розпорядження голови Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року № 44/2015-р/к, поновити його на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Теофіпольської районної державної адміністрації та виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач був звільнений з роботи на підставі заяви від 30 вересня 2015 року про звільнення за власним бажанням, незважаючи на те, що 07 жовтня 2015 року ним була подана заява про відкликання заяви про звільнення.

Крім того, з 02 жовтня 2015 р. по 29 жовтня 2015 р. позивач був звільнений від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідачем направлено до суду письмове заперечення проти позову, згідно якого просить повністю відмовити в позові, посилаючись на те, що 30 вересня 2015 р. ОСОБА_1 написав заяву про звільнення за власним бажанням, вказавши бажану дату звільнення 11 жовтня 2015 р. Так як цей день припав на неділю, тому позивач був звільнений, відповідно до ч. 5 ст. 241-1 КЗпП України, в найближчий робочий день 12 жовтня 2015 року. Звільнення позивача було погоджене з директором Департаменту освіти і науки, молоді і спорту Хмельницької облдержадміністрації.

Відповідачем зазначено, що підстав для розгляду та прийняття будь-яких рішень за заявою позивача від 07 жовтня 2015 року у керівництва райдержадміністрації не було, оскільки була відкликана заява про звільнення від 01 жовтня 2015 року. Заяви про звільнення 01 жовтня 2015 року ОСОБА_1 не подавав, тому заява про відкликання неподаної заяви була залишена без розгляду.

Так як заява про звільнення від 30 вересня 2015 року не була відкликана, тому позивач був звільнений на її підставі у строк, про який він попросив у цій заяві, тобто 12 жовтня 2015 року.

Крім того, відповідачем зазначено, що на посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту була запрошена інша особа в порядку переведення, і розпорядженням голови адміністрації від 04 листопада 2015 р. № 51/2015-р/к на посаду була призначена ОСОБА_4 за переведенням з посади заступника начальника відділу освіти, молоді та спорту Теофіпольської райдержадміністрації, яка перебувала у кадровому резерві на посаду начальника відділу.

В ході судового розгляду позивач свої вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та зазначив, що 01 жовтня 2015 року подав заяву про звільнення з посади начальника відділу освіти, молоді та спорту, яка була датована минулим днем 30 вересня 2015 року.

07 жовтня подав заяву про відкликання своєї заяви, однак не запамятав дати подання заяви про звільнення, тому зазначив про відкликання заяви від 01 жовтня 2015 р.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовних вимог не визнала з підстав, зазначених у письмовому запереченні на позов.

Представник Департаменту освіти і науки Хмельницької облдержадміністрації ОСОБА_3 при вирішенні справи покладається на розсуд суду і пояснила, що директор Департаменту лише погоджує призначення або звільнення начальника відділу освіти, остаточне рішення приймає голова райдержадміністрації. Також зазначила, що у Департаменті не було відомостей про відкликання ОСОБА_1 своєї заяви про звільнення, претензій до роботи ОСОБА_1 та теперішнього начальника ОСОБА_4 немає.

Третя особа ОСОБА_4 також покладається на розсуд суд.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

ОСОБА_1 призначений на посаду начальника освіти, молоді та спорту Теофіпольської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови адміністрації від 26 лютого 2013 року № 68/2013-рк, 26 лютого 2015 року йому присвоєно одинадцятий ранг державного службовця, що підтверджується трудовою книжкою позивача та не оспорюється всіма учасниками судового розгляду.

30 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до голови Теофіпольської райдержадміністрації з заявою про звільнення його із займаної посади за власним бажанням з 11 жовтня 2015 року.

06 жовтня 2015 р. головою райдержадміністрації направлене клопотання за № 02-22-2142/2015 до директора Департаменту освіти і науки облдержадміністрації про погодження звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням.

07 жовтня 2015 р. ним подана заява, згідно якої він просить, у звязку зі зміною обставин, відкликати свою заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням від 01 жовтня 2015 р.

08 жовтня 2015 р. директором Департаменту освіти і науки звільнення ОСОБА_1 було погоджене.

12 жовтня 2015 р. розпорядженням голови Теофіпольської райдержадміністрації № 44/2015-р/к ОСОБА_1 був звільнений з посади начальника відділу освіти, молоді та спорту райдержадміністрації за власним бажанням на підставі його заяви від 30 вересня 2015 року.

Про звільнення позивачу було доведено до відома по телефону в той же день, однак, прийшовши в адміністрацію, він відмовився від отримання трудової книжки, що підтверджується актом від 12 жовтня 2015 р. та не заперечується самим позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закон України «Про державну службу» передбачено, що державна служба припиняється, зокрема, на загальних підставах, передбачених КЗпП України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмового за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сімї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Частиною другою цієї ж статті визначено, що якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Позивач своєю заявою про відкликання заяви про звільнення довів до відома роботодавця своє бажання продовжувати роботу, тому підстава для його звільнення відпала.

Як встановлено в ході судового розгляду з пояснень позивача та відповідача, позивачем була подана лише одна заява про звільнення, тому невідповідність зазначення дати подання єдиної поданої заяви про звільнення у заяві про відкликання заяви про звільнення значення не має, оскільки, незважаючи на зазначення «30 вересня» чи «01 жовтня», підстав для сумніву щодо бажання ОСОБА_1 продовжувати роботу виникнути не могло.

Відповідачем не доведено, що на посаду начальника відділу освіти, молоді та спорту запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудовому договорі.

Перебування іншого працівника відділу освіти, молоді та спорту в кадровому резерві на посаду начальника не являється запрошенням іншого працівника на цю посаду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 було проведено всупереч вимогам трудового законодавства, тому він підлягає поновленню на роботі на займаній ним посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Теофіпольської райдержадміністрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення, зокрема, про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМ України від 8 лютого 1995 року № 100, визначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня зарплата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки Теофіпольської районної державної адміністрації від 16 листопада 2015 р. № 02-22-2509/2015, середня заробітна плата позивача становить 2924,04 грн. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що це є середньомісячна нарахована зарплата за два місяці, серпень та вересень 2015 року, які передують звільненню.

Середньоденна заробітна плата при 42 робочих днях у серпні та вересні 2015 року становить 139,24 грн.

Як вбачається з листків непрацездатності серії АГЩ № 183195 та серії АГЩ № 073290, виданих Теофіпольською центральною районною лікарнею 13 та 19 жовтня 2015 року відповідно, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні з 02 по 16 жовтня та на амбулаторному з 17 по 29 жовтня 2015 року включно.

Оскільки період тимчасової втрати працездатності з 02 по 29 жовтня позивачеві був оплачений відповідачем в повному обсязі, що визнали обидві сторони в ході судового розгляду, тому строк вимушеного прогулу становить 14 робочих днів з 30 жовтня по день ухвалення рішення 18 листопада 2015 року, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню, становить 1949,36 грн., з якої необхідно провести відповідні відрахування при виплаті.

Судом не вбачається порушень трудового законодавства з боку відповідача у звільненні позивача у період тимчасової непрацездатності про що він зазначає у позовній заяві, оскільки частиною 3 статті 40 КЗпП України визначено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті, тобто незявлення на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Оскільки позивач звернувся до роботодавця з заявою про звільнення за власним бажанням, тому роботодавець не вправі був обмежувати працівника у можливості звільнення по закінченню строку попередження власника про звільнення, передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України, навіть якщо цей строк припав на період тимчасової непрацездатності.

Сплачений позивачем про подачі позову судовий збір підлягає стягненню з коштів бюджетного асигнування відповідача, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 2, 21, 36, 38, 233, 235 КЗпП України, ст.ст. 2, 10, 17, 18, 71, 160-163, 256 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року № 44/2015-р/к «Про звільнення ОСОБА_1П.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області.

Стягнути з Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області на користь ОСОБА_1 1949,36 грн. (Одна тисяча девятсот сорок девять гривень 36 коп.) середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу провести передбачені законодавством обовязкові відрахування.

Стягнути з коштів бюджетних асигнувань Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області на користь держави 487,20 грн. (Чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.) судового збору.

Постанова в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення на його користь всієї суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає негайному виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Самойлович А.П.