Справа № 579/1235/15-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р.Справа № 579/1235/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Тацій Л.В. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 18.09.2015р. по справі № 579/1235/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області третя особа Управління праці та соціального захисту населення Кролевецької районної державної адміністрації

про визнання протиправним рішення про відмову від призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника та зобов'язання призначити пенсію у зв'язку з втратою годувальника,

ВСТАНОВИЛА:

12 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області , в якому , з урахуванням уточнень позовних вимог , просить суд : визнати поважною причину пропуску звернення до суду; визнання протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Кролевецькому районі Сумської області від 17 листопада 2014 року № 29 про не переведення її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Кролевецькому районі Сумської області перевести її на пенсію у зв'язку з втратою годувальника починаючи з 17.02.2014 року; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Кролевецькому районі Сумської області нарахувати їй пенсію у зв'язку з втратою годувальника за минулий час починаючи з 17.02.2014 року до моменту прийняття рішення по даній позовній заяві; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Кролевецькому районі Сумської області виплатити їй пенсію у зв'язку з втратою годувальника починаючи з 17.02.2014 року до моменту прийняття рішення по даній позовній заяві; допустити негайне виконання судового рішення; стягнути судові витрати.

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 18.09.2015р. поновлено строк звернення до суду. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області від 17 листопада 2014 року № 29 про не переведення ОСОБА_1 на пенсію в разі втрати годувальника. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області перевести ОСОБА_1 на пенсію в разі втрати годувальника з 17 лютого 2014 року та нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію в разі втрати годувальника з 17 лютого 2014 року. Допустити негайне виконання постанови суду про присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць. В іншій частині позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині задоволення позовних вимог, в апеляційній скарзі посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення , яким відмовити у задоволені позову.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 народилась 16.05.1961року , перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Перехідних положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», постанови КМУ від 16 січня 2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій посад, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» що не оспорюється сторонами, та підтверджується копією пенсійного посвідчення.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 16 червня 1988 року міським палацом укладення шлюбу м. Горлівки, актовий запис № 1328, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_2.

ОСОБА_2 був пенсіонером за віком, отримував пенсію, що не оспорюється відповідачем та підтверджується копією пенсійного посвідчення .

За змістом довідки виконавчого комітету Ленінської сільської ради Кролевецького району Сумської області від 23 червня 2015 року ОСОБА_1 перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер 16.02.2014 року в с. Ленінське Кролевецького району Сумської області, актовий запис № 04.

10.11.2014 р. ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший по втраті годувальника за віком (а.с.37).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі від 17 листопада 2014 року № 29 в переведенні на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_1 відмовлено, так як на момент звернення остання не досягла пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.38).

Задовольняючи частково позов , суд першої інстанції виходив з того , що позивачка є дружиною померлого чоловіка пенсіонера та перебувала на його утриманні , тому має право на отримання щомісячної пенсії по втраті годувальника відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Пенсійні правовідносини є одним із видів суспільних відносин і особливою формою здійснення права на пенсію. Пенсійні правовідносини розглядаються як особлива форма соціальної взаємодії, що об'єктивно виникає в суспільстві відповідно до закону, учасники якої мають взаємні кореспондуючі права та обов'язки і реалізують їх з метою задоволення своїх потреб та інтересів в особливому порядку, який не заборонений державою чи гарантований і охороняється нею в особі певних органів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 85 Конституції України у поєднанні із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, заходи регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, є ОСОБА_4 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі ОСОБА_4 № 1058).

Відповідно до статті 5 цього Закону він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1058 виключно цим законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 1058 види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

За пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно із положеннями абзацу двадцять другого статті першої Закону № 1058 як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 9 Закону № 1058 одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку із втратою годувальника.

Статтею 36 Закону № 1058 встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу.

Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

У цій статті визначені умови, за яких членам сім'ї, зазначеним у її другій частині, призначається пенсія у зв'язку із втратою годувальника, а також закріплено право та умови отримання цієї виплати усиновленими дітьми, пасинками та падчерками, неповнолітніми дітьми, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, в разі їх усиновлення.

Згідно ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Абзацом першим пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058, який прийнятий пізніше Закону України "Про пенсійне забезбечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі ОСОБА_4 № 1788 ), встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із Законом № 1058 закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом другим зазначеного вище пункту положення Закону № 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Цим абзацом було доповнено вказаний пункт згідно із Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 3108-IV.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 № 1058, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується ОСОБА_4 № 1788, пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсій у зв'язку з втратою годувальника, підлягає ОСОБА_4 № 1058.

Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника закріплено, зокрема, абзацом другим частини першої статті 36 Закону № 1058 відповідно до якого батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначення і виплата пенсії у зв'язку з втратою годувальника дружині має здійснюватись відповідно до вимог Закону № 1058.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Верховного Суду України у постанові від 15 квітня 2014 року (№ 21-67а14), від 16 грудня 2014 року 21-536а14 та від 13.01.2015 № 21-553а14.

З матеріалів справи встановлено та не оспорюється відповідачем, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах, перебувала на утриманні свого чоловіка пенсіонера ОСОБА_2, який помер 16.02.2014 року.

ОСОБА_1 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший по втраті годувальника 10 листопада 2014 року, тобто на протязі 12 місяців з дня смерті годувальника, що за змістом ч. 1 ст.36, п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є підставою для призначення пенсії в разі втрати годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника, тобто починаючи з 17 лютого 2014 року.

Згідно п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2- управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Згідно п 4. 7) Положення Управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань серед іншого призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії.

Згідно ст. 44 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника.

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення та здійснює свої повноваження на підставі Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним органам Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача є Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі. Враховуючи вищевикладене, Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі повинно здійснити призначення пенсії позивачу.

Підстава відмови у переведенні позивачки на пенсію по втраті годувальника за померлого чоловіка як не досягнення нею пенсійного віку передбаченого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , викладена у рішенні № 29 від 17 листопада 2014 року, є необґрунтованою, виходячи з наступного.

Як вище встановлено , ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно п. 16 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років). Загальні умови призначення пенсій за віком визначені статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачена можливість призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням віку, зазначеного у статті 12 цього Закону, та за наявності відповідного трудового стажу.

Тобто, пенсіонерами за віком є особи незалежно від того, досягли вони загального пенсійного віку чи така пенсія оформлена на пільгових умовах зі зменшенням віку та отримують відповідно до закону пенсію, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду України.

Враховуючи наведене , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що рішення Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі від 17 листопада 2014 року № 29 про відмову в призначенні пенсії в разі втрати годувальника є протиправним, його прийняття призвело до порушення прав позивача на своєчасне призначення та нарахування пенсії в разі втрати годувальника та не спрямоване на виконання завдань Пенсійного фонду України за змістом п. 3,4 Положення та забезпечення гарантій прав громадянина закріплених в статтях 22, 46 Конституції України, призвело до порушення прав позивача на своєчасне призначення нарахування та виплату пенсії.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на безпідставність поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду з даним позовом є безпідставними , виходячи з наступного.

Згідно п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затверджених Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

За змістом повідомлення від 26 листопада 2014 року № 4933/03-52 про відмову в переведенні на пенсію по втраті годувальника порядок оскарження прийнятого рішення відповідачем не роз'яснено, а рекомендовано звернутись за переведенням на пенсію при досягненні пенсійного віку (а.с.17).

Тобто, управління Пенсійного фонду в Кролевецькому районі запропонувало позивачеві чекати виповнення віку 60 років, а не роз'яснило можливість оскарження прийнятого рішення та його порядок.

Тому , суд першої інстанції правомірно , розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, прийняв до уваги, що причини пропуску пов'язані з порушенням відповідачем п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», позивач не отримував оскаржуваного рішення, мав на думку суду тільки припущення про можливість оскарження рішення і дій відповідача до суду тільки після отримання листа від 16 липня 2015 року, оскільки в даному листі позивачеві роз'яснено можливість оскарження відповіді (а.с.19), крім того , позивач проживає в сільській місцевості, за вказаних обставин не змогла самостійно реалізувати своє право на захист в суді, про що свідчить її поведінка про подання додаткової заяви до управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області 27 червня 2015 року (а.с.18), та в подальшому скористалася правовою допомогою, тому дійшов висновку, що причини пропущення вказаного строку є поважними.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними не впливають на правомірність висновків суду, оскільки дублюють заперечення на позов та були враховані судом першої інстанції при вирішення справи по суті, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Кролевецькому районі Сумської області залишити без задоволення.

Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 18.09.2015р. по справі № 579/1235/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 30.11.2015 р.