Справа № 826/14472/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 листопада 2015 року № 826/14472/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Марфін Банк»
до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві від 09 липня 2015 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/14472/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 13 серпня 2015 року.

Сторони участі уповноважених представників у судове засідання 21 вересня 2015 року не забезпечили, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. У зв'язку з неявкою сторін, розгляд справи судом відкладений на 28 серпня 2015 року.

В судовому засіданні 28 серпня 2015 року позивач підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його. Відповідач участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час, дату та місце проведення повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на підставі направлень від 27 березня 2015 року № 97, № 98, № 99, № 100, № 101, № 102, наказу СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ Міндоходів від 12 травня 2015 року № 152, згідно підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ПАТ «Марфін Банк» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, за результатом якої складено акт перевірки від 19 червня 2015 року № 11/28-08-43/21650966/3.

Так, контролюючим органом під час проведення перевірки правильності та повноти визначення позивачем плати за землю за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року встановлено порушення вимог Податкового кодексу України, зокрема: пункту 270.1 статті 270, пункту 276.3.3 пункту 276.3 статті 276, пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, що призвело до заниження земельного податку з юридичних осіб на суму 194689,89 грн.

На підставі вказаного акта перевірки податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення від 09 липня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб на загальну суму 292034,84 грн., в тому числі: за основним платежем - 194689,89 грн., за штрафними санкціями - 97344,95 грн.

Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість висновків податкового органу, що зумовили прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, ПАТ «Марфін Банк» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог з урахуванням вищенаведеного, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі по тексту - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.14.1.72., пп.14.1.73., пп.14.1.74. п.14.1. ст.14. ПК України, земельний податок - обов'язків платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XIII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди; земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами.

Плата за землю регулюється розділом XIII ПК України.

Згідно п.269.1. ст.269 Кодексу, платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності (п.270.1. ст.270 ПК України).

Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (п.271.1. ст.271 ПК України).

Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу (п.274.1. ст.274 Кодексу).

Відповідно до ст.285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно ст.286 ПК України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру (п.286.1. ст.286 ПК України).

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі (п.286.2. ст.286 Кодексу).

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п.286.3. ст.286 Кодексу).

За нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним (п.286.4. ст.286 ПК України).

У разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Відповідно до п.287.1. ст.287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3. ст.287 ПК України).

Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у новій звітній податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.4. ст.287 ПК України).

Згідно п.289.1. ст.289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю (п.290.1. ст.290 ПК України).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оцінку земель" (далі по тексту - Закон), нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Згідно ч.5 ст.5 Закону, нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Статтею 15 Закону, крім іншого, визначено, що підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.18 Закону, нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться:

розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років;

розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Матеріали справи свідчать, що ВАТ "Морський транспортний банк" правонаступником якого є позивач, на підставі договорів про задоволення вимог іпотекодержателя від 18 травня 2010 року та 24 листопада 2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернишем Ю.В., придбало у власність у Товариства обмеженою відповідальністю "Управління механізації і автомобільного транспорту" нерухоме майно, яке розташоване на наступних земельних ділянках площею 13 787 кв.м. та площею 6 722,00 кв.м., розташованих за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 15.

Об'єкти нерухомого майна, придбані на підставі вищевказаних договорів були передані позивачем у фінансовий лізинг ТОВ "ФІРМА "ВОЛОДАР-РОЗ" на підставі Договору фінансового лізингу нерухомого майна від 03 лютого 2011 року № 00005/L, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шакарашвілі Ю.Ю.

Нерухоме майно, яке є предметом лізингу та розташоване на вказаних земельних ділянках, на виконання договору фінансового лізингу було передано позивачем ТОВ "ФІРМА "ВОЛОДАР-РОЗ" на підставі акту приймання-передачі від 03 лютого 2011 року.

Відтак, з 03 лютого 2011 року позивач фактично перестав бути користувачем вищезазначених земельних ділянок.

У свою чергу, вказані факти встановлюватись Окружним адміністративним судом міста Києва при розгляді адміністративної справи № 826/5943/14 за позовом ПАТ «Марфін Банк» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Міндоходів у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 квітня 2014 року № .

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2014 року у справі № 826/5943/14 адміністративний позов ПАТ «Марфін Банк» задоволено. Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарнцькому районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 03.04.2014 року № .

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, контролюючим органом під час проведення перевірки встановлено, що позивачем при сплаті земельного податку використовується нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яку було видано ТОВ "Управління механізації і автомобільного транспорту", що за посилання відповідача, є порушенням діючого законодавства.

Так, контролюючий орган звернувся до Департаменту земельних ресурсів м.Києва із відповідним запитом, у відповідь на який встановив, що інформація про розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок на вул. Зрошувальна, 15 відсутня, оскільки за витягами (довідками) з технічної документації про розмір нормативної грошової оцінки земельних ділянок (63:324:014 та 63:324:202) ПАТ «Марфін Банк» до Департаменту земельних ресурсів м.Києва не звертався.

Відтак, контролюючим органом зазначено, що нормативна грошова оцінка 1 кв. метра земельних ділянок на вул. Зрошувальна, 15 літ. Е у Дарницькому районі міста Києва (63:324:014 та 63:324:202) станом на 2013-2014 роки, у разі комерційного використання, складає 1450,31 грн., у зв'язку з чим, відповідач прийшов до висновку про заниження позивачем земельного податку за перевіряємий період (2013 рік) на суму 194689,89 грн. (13787 кв.м + 6722 кв.м = 20509 кв. м х 1450,31 НТО х 1,00 х 1% = 297444,08 - 102754,19 грн.(сплата з декларації по НТО ТОВ "Управління механізації і автомобільного транспорту") = 194689,89 грн.

У свою чергу, як зазначено позивачем та не заперечується відповідачем, ПАТ «Марфін Банк» неодноразово звертався до Управління земельних ресурсів м. Києва із заявами про внесення в базі даних земельного кадастру та до технічних звітів відповідних змін, пов'язаних з набуттям ним права власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках площею 13 787 кв.м. та площею 6 722,00 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 15 та пов'язаних з цим змін стосовно зміни користувача таких земельних ділянок з ТОВ "Управління механізації і автомобільного транспорту" на позивача.

Як вбачається з фактів, встановлених судами при розгляді адміністративної справи № 826/5943/14, зміни до технічного звіт по встановленню зовнішніх меж землекористування відповідних земельних ділянок позивача (зміна землекористувача) були внесені лише 11 жовтня 2013 року.

Крім того, згідно листа-відповіді контролюючого органу від 08.10.2013 року № 1198/10/26-51-11-04-37, на лист-запит позивача від 04.10.2013 року № 903/04, вказано, що ПАТ "Марфін Банк" є користувачем земельної ділянки у Дарницькому районі м. Києва за адресою вул. Зрошувальна, 15, загальною площею 20509 кв. м., за якою звітує та оплачує земельний податок з юридичних осіб, станом на 08.10.2013 року податковий борг по земельному податку відсутній.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при проведенні розрахунку штрафних санкцій ПАТ "Марфін Банк" позивачем не було враховано факти, що унеможливлювали зміну розміру сплати позивачем земельного податку з юридичних осіб, у зв'язку з відсутністю правових підстав для користування та для визначення сум сплати земельного податку будь-якою іншою нормативною грошовою оцінкою спірних земельних ділянок, окрім тієї, що була визначена для попереднього власника таких ділянок ТОВ "Управління механізації і автомобільного транспорту" до моменту отримання відповідних документів, що призвели до встановлення зовнішніх меж землекористування відповідних земельних ділянок позивача.

Відтак, вище визначене в сукупності спростовує висновки податкового органу, які покладені в основу прийнятого податкового повідомлення-рішення від 09 липня 2015 року № .

Водночас, суд звертає увагу відповідача на те, що контролюючий орган не позбавлений можливості винести належне податкове повідомлення-рішення із врахуванням висновків даної постанови.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваних рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м.Києві від 09 липня 2015 року № .

3. Судові витрати в сумі 487,20 грн. присудити на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник