Справа № 2а-65/12/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі в частині

"08" лютого 2012 р. справа № 2a-65/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

представників позивача: Колективного підприємства Фірма "Лік" ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідача: Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області ОСОБА_6

представника третьої особи на стороні відповідача: Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" Шеремети Т-Я.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Колективного підприємства Фірма "Лік" до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, третьої особи на стороні відповідача Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" про визнання протиправними дій, скасування акту в частині визначення розміру орендної плати, визнання протиправною вимоги та зобовязання вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

06.01.2012 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у адміністративній справі за позовом Колективного підприємство Фірма "Лік" до Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, третьої особи на стороні відповідача Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" про визнання протиправним визначення Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області розміру орендної плати і скасування акту ревізії фінансово-господарської діяльності Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" та визнання протиправною вимогу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області до Колективного підприємства Фірма "Лік" за №11-14-02617 від 06.12.2011 року про сплату суму 77 982,99 грн. і зобовязання її відкликати, як незаконну.

03.02.2012 року позивач подав до суду заяву про доповнення позовних вимог, в якій крім первинних вимог, просить суд зобовязати Державну фінансову інспекцію в Івано-Франківській області зупинити будь-які дії по реалізації акта ревізії Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" у частині, що стосується оренди приміщень Колективним підприємством Фірма "Лік" та відкликати усі листи, що були надіслані на реалізацію акта ревізії і повязані із питанням оренди державного майна Колективним підприємством Фірма "Лік" (а.с. 127).

У звязку із тим, що Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області із 30.12.2011 року реорганізовано у Державну фінансову інспекцію у Івано-Франківській області, представником позивача 24.01.2012 року подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить відповідача у справі Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області вважати Державну фінансову інспекцію у Івано-Франківській області (а.с. 91). Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області Державною фінансовою інспекцією у Івано-Франківській області.

Заявлені позовні вимоги мотивовано тим, що позивач на підставі договору оренди державного майна №06/09 від 12.02.2009 року, із змінами та доповненнями до нього, укладеного між Колективним підприємством Фірма "Лік" та Регіональним відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, орендує (використовує) частину нежитлових приміщень по вул. Василіянок, 48 в м. Івано-Франківську загальною площею 411,8 м2, які перебувають на балансі у Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" (а.с. 12-19, 132, 134-135). За результатами ревізії фінансово-господарської діяльності у Державному лісопромисловому підприємству Прикарпатлісза період з 01.01.2009 року по 01.10.2011 року Контрольно-ревізійним управління в Івано-Франківській області складено акт №06-21/18 від 17.11.2011 року, відповідно до окремих висновків якого встановлено, що в порушення пункту 8 та Додатку 2 Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна та пропорції її розподілу (надалі - Методика), внаслідок невірного застосування орендних ставок за використання майна, Державним лісопромисловим підприємством "Прикарпатліс" та державним бюджетом недоотримано за ІІ-ІV квартали 2010 року, 9 місяців 2011 року коштів від оренди державного майна на загальну суму 77 982,99 грн. (а.с. 21-23). На реалізацію даного акта ревізії Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області скерувало вимогу про стягнення вказаних коштів балансоутримувача майна Державному лісопромисловому підприємству "Прикарпатліс", яке, на підставі неї, звернулося до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області для вжиття заходів, як орендодавцем. Регіональне відділення, виходячи із змісту акта ревізії, скерувало позивачу лист за №11-14-02617 від 06.12.2011 року про сплату 77 982,99 грн. Такі висновки у акті ревізії позивач вважає протиправними, складеними в порушення Методики, і такими, що підлягають скасуванню, а лист (вимога) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області від 06.12.2011 року протиправним та таким, що підлягає відкликанню.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги, із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримали у повному обсязі із підстав, викладених у позові, та пояснили суду, що до неправильних висновків ревізор, на думку позивача, дійшов внаслідок безпідставного виключення із загального складу орендованих приміщень за цільовим призначенням і видом діяльності під виробництво частину приміщень площею 96 м2, та віднесенням їх до офісних приміщень та приміщень загального користування. В свою чергу, ревізор протиправно на вказану площу (96 м2) застосував замість 4% і 6% орендної ставки 15%, що, як наслідок, на думку перевіряючого, призвело до недоотримання коштів на загальну суму 77 982,99 грн. Із таким висновком в акті ревізії позивач не погоджується, вважаючи, що ревізором неправильно протлумачено та застосовано положення Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна та пропорції її розподілу. А саме, для визначення орендної ставки, яка має значення для розрахунку розміру орендної плати, у відповідності до вимог пункту 20 і 22 Додатку 2 до Методики необхідно використовувати не цільове використання приміщень предмета оренди, а вид діяльності орендаря за КВЕД, якими у позивача є тільки Інша поліграфічна діяльність(22.22.0) та Роздрібна торгівля книгами, газетами та канцелярськими товарами(52.47.0). Для вказаних видів діяльності Методикою визначено орендну ставку 4% та 6% відповідно, а не 15%, як застосував ревізор. Використання всіх приміщень у предметі оренди здійснюється позивачем для забезпечення виконання виключно видів діяльності за КВЕД 52.47.0 та 22.22.0, а тому орендна плата повинна розраховуватися не за цільовим призначенням використання кожного приміщення окремо, а за видом діяльності орендаря для всієї прощі оренди. Із вказаного приводу висновки у акті ревізії є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. А від так, вважають протиправною вимогу-лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області за №11-14-02617 від 06.12.2011 року про сплату 77 982,99 грн., яка підлягає відкликанню.

Відповідач - Державна фінансова інспекція в Івано-Франківській області позову не визнав, подав до суду письмове заперечення щодо його задоволення, яке мотивував тим, що ревізорами при проведенні перевірки, складанні акту ревізії і його реалізації не порушено вимог Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україніта Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року за №550. У викладеному письмовому запереченні просив провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними висновки у акті ревізії та їх скасуванню, - закрити з тих підстав, що акт перевірки (ревізії) не є рішенням суб'єкта владних повноважень і висновки, які зазначені в таких актах не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представники Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області в судовому засіданні проти позову заперечили із підстав викладених у запереченні проти позову, та пояснили, що донарахування орендної плати здійснювали виключно до положень Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна та пропорції її розподілу.

У судовому засіданні представник відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області щодо задоволення адміністративного позову заперечив також, пояснивши суду, що надсилаючи оскаржувану вимогу за №11-14-02617 від 06.12.2011 року про сплату позивачем донарахованих 77 982,99 грн. виходив виключно із змісту висновків, викладених у акті ревізії Контрольно-ревізійним управління в Івано-Франківській області про недоотриманням державним підприємством і державним бюджетом коштів у вигляді оренди державного майна.

Представник третьої особи на стороні відповідача - Державне лісопромислове підприємство "Прикарпатліс" із позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача і третьої особи на стороні відповідача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що провадження в даній адміністративній справі в частині позовних вимог підлягає закриттю з наступних підстав.

За визначенням, наведеним у пункті 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Закріплення частиною 2 статті 2 коментованого Кодексу положення про можливість оскарження до адміністративних судів будь-яких рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, не означає спростування висновку про юридичне значення рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень як предмета судового оскарження, так само як не означає і нівелювання способу захисту порушеного права, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з аналізу норм Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає, що рішення субєкта владних повноважень в розумінні цього Кодексу це офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин, має обовязковий характер для субєктів цих відносин та впливає на обсяг їх прав та обовязків. Підставами для визнання акту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акту недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Правовий акт це акт волевиявлення (рішення) уповноваженого суб'єкта права, що регулює суспільні відносини за допомогою встановлення (зміни, скасування, зміни сфери дії) правових норм, а також визначення (зміни, припинення) на основі цих норм прав і обов'язків учасників конкретних правовідносин.

При цьому, правові акти індивідуальної дії своїми приписами також мають породжувати права і обов'язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. У такому випадку реалізується компетенція видавця цього акту як суб'єкта владних повноважень, уповноваженого управляти поведінкою іншого суб'єкта і відповідно інший суб'єкт зобов'язаний виконувати його вимоги, невиконання якої, в тому числі може мати місце настання відповідних негативних наслідків у вигляді встановленої законом відповідальності.

Тобто, особливою відмінністю правового акту від інших управлінських актів є наявність у ньому змісту управління певної особи шляхом встановлення прав і обов'язків для інших субєктів.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україніодним із завдань державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням майна на підприємствах і в організаціях, які використовують державне чи комунальне майно.

За змістом частини 5 статті 2 вказаного Закону інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року за №550, із змінами та доповнення, акт ревізії - документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Тобто, акт ревізії як службовий документ стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки і є носієм доказової бази, інформації про встановлені факти та обставини за результатами проведеної перевірки, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. У даних спірних відносинах висновки контрольно-ревізійної служби (державної фінансової інспекції), викладені у акті ревізії, мають юридичне значення для позивача лише після того, як вони будуть відображені у рішенні, прийнятому уповноваженою особою цього органу, яке в розумінні пункту 7 частини 1 статті 10 та статті 15 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україніє вимогою органу державної контрольно-ревізійної служби (державної фінансової інспекції) щодо усунення виявлених порушень законодавства, в тому числі і з питань збереження і використання державної власності.

Отже, акт ревізії, в тому числі висновки у ньому, не є тим рішенням суб'єкта владних повноважень, яке само по собі породжує для суб'єкта господарської діяльності певні негативні правові наслідки чи спрямоване на регулювання тих чи інших відносин і носить обов'язковий характер для суб'єктів цих ж відносин. Акт ревізії, в якому зафіксовані факти певних порушень, виявлених відповідачем (Державною фінансовою інспекцією в Івано-Франківській області), не має обовязкового характеру в сфері публічно-правових відносин, не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а тому не може оскаржуватися в адміністративному суді. Відтак, дана справа в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування акту ревізії фінансово-господарської діяльності Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" від 17.11.2011 року щодо встановлення факту недоотримання від позивача державним підприємством і бюджетом 77 982,99 грн. у вигляді коштів за оренду державного майна, не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа).

Вимога визнати протиправними окремих висновків акту ревізії може мати вплив виключно на загальні висновки перевірки, правове втілення яких відбувається шляхом прийняття і складання відповідної вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів. Така вимога і є тим рішенням, що може породжувати для підприємства позивача відповідні обовязки у сфері ефективного використання державного майна.

Оскільки наслідком розвязання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного субєктивного права позивача, то у разі незгоди з висновками перевірки, закріпленими у акті, складеному за її результатами, та втіленими у відповідному рішенні контролюючого органу, вимога про визнання неправомірними висновків акту перевірки не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача, адже таке право підлягає захисту виключно шляхом предявлення позову про визнання протиправною і скасування вимоги прийнятої відповідно до пункту 7 частини 1 статті 10 та статті 15 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Україніза результатами ревізії, саме якою і визначається сума недоотриманих бюджетом і державним підприємством грошових коштів.

Вимога Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області від 29.11.2011 року за №09-06-14/7827, сформована і внесена за результатами ревізії Державного лісопромислового підприємства Прикарпатліс, яка у даних спірних відносинах є рішенням субєкта владних повноважень у розумінні предмета оскарження, визначеного статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, Колективним підприємством Фірма "Лік" до суду в межах даного адміністративної справи не оскаржена.

Суд також зазначає, що із вищенаведених висновків та мотивів не є рішенням субєкта владних повноважень лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області від 06.12.2011 року за №11-14-02617.

Як вбачається із місту даного листа, Регіональне відділення керуючись результатами фінансово-господарської діяльності ревізії Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" про виявлення факту недоплати в розмірі 77 982,99 грн., як суми, яка не охоплена умовами договору оренди від 12.02.2009 року, запропонувала позивачу сплатити її.

В той же час, суд зазначає, що обовязкова до виконання вимога Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області про вжиття заходів до повернення недоотриманих коштів від оренди державного майна, не скеровувалась як підконтрольному обєкту Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Івано-Франківській області.

Відповідно до вимог Закону України Про оренду державного та комунального майнаі Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1994 року за №412, у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області відсутні повноваження щодо вимагання від орендарів державного майна грошових коштів від використання такого майна шляхом скерування листів і вимог поза межами договірних відносин. У випадку виявлення фактів недотримання кошів від оренди майна Регіональні відділення вживає у відповідності до визначених договором оренди або у судовому порядку заходів щодо стягнення недоотриманих коштів у вигляді орендної плати виключно у судовому порядку, або шляхом проведення претензійно-позовної роботи.

Суд зауважує, що невиконання позивачем оскаржуваної вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області не створює негативних наслідків для нього і у відносинах із останнім не породжує будь-якої відповідальності. Від так, такий лист не породжує для позивача правові наслідки, він не спрямований на регулювання відносин з приводу предмета оренди поза межами довгорічних відносин, не має обовязковий характер для позивача, як учасника спірних відносин, та не впливає на обсяг його прав та обовязків.

Аналогічно органи контрольно-ревізійної служби у відповідності до вимог пункту 8 частини 1 статті 10 Закону України Про державну контрольно-ревізійну службу в Українімають право виключно у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, одерВід так, компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється на спір в частині позовних вимог про визнання протиправним і скасування висновків у актів ревізії та визнання протиправним листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області від 06.12.2011 року і його відкликання.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Отже, суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Виходячи з наведеного, відсутність правовідносин виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту, а отже, суд не повинен розглядати справу в тому разі, якщо предявлені позивачем вимоги не випливають із певних правовідносин, а отже, не підпадають під судову юрисдикцію.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що обраний позивачем спосіб захисту права не відповідає його змісту, окремі висновки спірного акта ревізії і лист Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області від 06.12.2011 року не є рішенням субєкта владних повноважень, який може бути предметом оскарження у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, та безпосередньо не впливає на обсяг прав та обовязків позивача (не виступає підставою для їх виникнення, зміни чи припинення), з огляду на що позовні вимоги в цій частині у адміністративній справі не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, а провадження по них підлягає закриттю.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 17, пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження у адміністративній справі в частині позовних вимог Колективного підприємство Фірма "Лік" до Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, третьої особи на стороні відповідача Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" про визнання протиправним визначення Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області розміру орендної плати і скасування акту ревізії фінансово-господарської діяльності Державного лісопромислового підприємства "Прикарпатліс" та визнання протиправною вимогу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області до Колективного підприємства Фірма "Лік" за №11-14-02617 від 06.12.2011 року про сплату суму 77 982,99 грн. і зобовязання її відкликати, як незаконну, - закрити.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7