Справа № 757/35949/15-а
Суддя: Писанець В. А.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Писанець В.А.

при секретарі - Костишин Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби роти №2 батальйону №4 рядового міліції Довгаль Руслана Борисовича Управління патрульної служби м. Києва про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просить постанову серії ПС №602672 про адміністративне правопорушення від 24.09.2015 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позов обґрунтований тим, що мало місце притягнення до адміністративної відповідальності позивача не уповноваженою особою та тим, що ним не порушувались правила дорожнього руху.

В судовому засіданні позивач не з'явився, в своїй заяві порушив перед судом питання про вирішення справи за його відсутності, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про поважність своєї неявки суду не повідомив, а відтак на підставі ч.2 ст. 128 КАС України, суд прийняв рішення про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 24.09.2015 інспектором патрульної служби роти №2 батальйону №4 рядовим міліції Довгаль Р.Б. складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 № 230132 та ним же винесено постанову серії ПС2 № 602672 у справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2015 якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1. керуючи транспортним засобом фольксваген тигуан, номерний знак НОМЕР_1 24.09.2015 11-55 хв. в м. Києві пр. Петра Григоренка, 38, подавав звуковий сигнал без потреби запобігти ДТП, в наслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення позивач зазначив, що п. 9.5 правил дорожнього руху не порушував та подав сигнал правомірно.

В позовні зазначено, що він пояснив, що рухався із дозволеною швидкістю по проспекту Григоренка в м. Києві, під час зміни ним смуги руху побачив, що автомобіль в якому, знаходився інспектор патрульної служби ОСОБА_4, раптово зупинився у третій від правої сторони узбіччя смузі без будь-яких попереджувальних сигналів, оскільки інші дві смуги руху з правої сторони від автомобіля, що зупинився були запарковані іншими транспортними засобами прийняв рішення повернутися в смугу з якої починав свій маневр та подав звуковий сигнал, оскільки автомобіль, що рухався зліва від нього, як йому здалося почав зміщуватись у його бік, а зміна смуги руху з його сторони була досить швидка, оскільки до автомобіля, що зупинився залишалася досить мала відстань щоб застосувати екстерне гальмування. В зв'язку з тим, що після подання ним звукового сигналу не сталося дорожньо-транспортна пригода, вважає, що поданням звукового сигналу цього запобіг.

Також зазначено, що інспектор Рудковський М.О. пояснення до уваги не було прийнято.

Правила ч.1 п. 3 ст. 288 КУпАП гарантують позивачу право на оскарження рішення відповідача у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексам України про адміністративні правопорушення.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб'єкта владних повноважень суд у відповідності до положень ч.3 ст. 2 КАС України перевіряє чи прийнято воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 278 КУпАП, посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.2 ст. 72 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови не вбачається, що відповідачем враховувались пояснення позивача про запобігання дорожньо-транспортній пригоді та фактичного уникнення від його скоєння.

Відповідно до ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно п.9.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 «Про правила дорожнього руху» подавати звукові сигнали у населених пунктах забороняється, крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

Аналіз змісту останнє наведеної норми вказує на те, що її правила виключають правопорушення за дії по подачі звукового сигналу у населеному пункті, необхідність застосування яких обумовлюється запобіганню дорожньо-транспортній пригоді, тобто необхідність застосування такої дії оцінюється особою учасником дорожнього руху.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що відповідач своє рішення не обґрунтував та прийняв його без розсудливо, оскільки не було підставі для складання протоколу про адміністративне правопорушення та для винесення оскаржуваної постанови, а тому позов підлягає задоволенню, із скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6, 7, 10, 17, 19, 49, 50, 72, 76, 104, 158, 160, 161, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ПС2 №602672 у справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2015 року №03/10-06/15 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 425 грн. і закрити справу відносно нього.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя В.А. Писанець