Справа № 804/7192/14
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2015 рокусправа № 804/7192/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.

суддів: Семененка Я.В. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Шелепової Ю.О.,

без представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 р. у справі № 804/7192/14

за позовом ОСОБА_2

до Державної реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області

третя особа ОСОБА_1

про скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2014 ОСОБА_2 звернулась з адміністративним позовом до Державної реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області , третя особа ОСОБА_1, в якому просила:

- скасувати рішення державного реєстратора ДРС Новомосковського МРУЮ про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0862 га, кадастровий номер НОМЕР_2, зареєстрованого за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 16.04.2003 Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- скасувати рішення державного реєстратора ДРС Новомосковського МРУЮ про державну реєстрацію державного акту на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0324 га, кадастровий номер НОМЕР_4, зареєстрованого за ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_3, виданий 16.04.2003р. Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що реєстрацію права власності на земельні ділянки на підставі відповідних державних актів за ОСОБА_1 здійснено за документами, що втратили чинність, а отже, така реєстрація є протиправною, а рішення про таку реєстрацію підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2014р. у справі № 804/7192/14 вищевказаний адміністративний позов задоволено:

- скасовано рішення державного реєстратора ДРС Новомосковського МРУЮ від 06.12.2013 № 8758401 про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2. кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2, за ОСОБА_1. податковий номер НОМЕР_1;

- скасовано рішення державного реєстратора ДРС Новомосковського МРУЮ від 06.12.2013 № 8756902 про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, за ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1.

Постанову суду мотивовано наявністю підстав для скасування спірних рішень з огляду на те, що, приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.12.13 № 8756902 та №8758401 на спірні земельні ділянки, державним реєстратором не враховано, що судове рішення, на підставі якого видані державні акти на право власності на земельні ділянки, скасовано на момент видачі таких державних актів.

Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 грудня 2014 р. у справі № 804/7192/14 та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Скаржник вважає, що суд першої інстанції діяв упереджено по відношенню до третьої особи, оскільки визнав недійсними правовстановлюючі документи ОСОБА_1 в той час, як право власності позивача теж зареєстроване на підставі судового рішення, скасованого судом касаційної інстанції. Так, заявник апеляційної скарги зазначає, що судом не приділено уваги тому факту, що скасування судового рішення, на підставі якого видано правовстановлюючий документ, не свідчить про автоматичне скасування або нечинність такого правовстановлюючого документу, оскільки будь-якого рішення щодо скасування правовстановлюючих документів ОСОБА_1 жодним державним органом не приймалось.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що прийняття до уваги судом першої інстанції Листів Управління ДЗА у Новомосковському районі про скасування права власності ОСОБА_1 на земельні ділянки також є порушенням норм статті 140 ЗК України, якою визначено вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку, а одноособове рішення начальника Управління ДЗА у Новомосковському районі Дніпропетровської області про позбавлення ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки, без звернення до суду про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, прийняте з перевищенням повноважень та є таким, що оскаржується.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржену постанову суду першої інстанції цілком обґрунтованою та правомірною, наполягаючи на тому, що державні акти, на підставі яких було зареєстровано право власності на земельні ділянки за гр.ОСОБА_1, були скасовані органом, який їх видав, а саме Управлінням ДЗА у Новомосковському районі Дніпропетровської області. Представниками сторін в судових засіданнях викладались свої доводи та міркування по суті спірних питань даної справи, представники відповідача в судові засідання не з'являлись, відповідно до клопотань, направлених в справу по причині великої завантаженості. На запит суду щодо направлення до матеріалів справи пакету документів, що став підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку, відповідачем відповіді не надано.

Обставини справи в хронології розвитку свідчать про наступне:

22.12.2006 між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, «…розташований на земельній ділянці площею 1128 - держфонд» (а. с.120).

28.04.2007 ОСОБА_2 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу продала вищевказаний будинок ОСОБА_5 (а. с.139).

16.05.2007 КП «Новомосковське МБТІ» зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 28.04.2007 (а. с.137).

07.07.2008 ОСОБА_5 на підставі рішення міськради від 05.12.2007 № 403 видано Державні акти на право власності на земельні ділянки (далі - Земельні ділянки), а саме:

- на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0862 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с.152);

- на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0324 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (а. с.153).

04.06.2009 ОСОБА_5 подарував ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим договором дарування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, у т. ч. жилий будинок з надвірними спорудами та вищевказані Земельні ділянки площею 0,0862 га та 0,0324 га (а. с.9, 10).

28.09.2009 Новомосковським міськрайонним судом винесено рішення у справі № 2-3720/09, яким задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання дійсним вищевказаного договору дарування від 04.06.2009 та про визнання права власності на вищевказане нерухоме майно за ОСОБА_1 (а. с.9-11).

31.12.2009 ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасовано рішення Новомосковського міськрайонного суду від 28.09.2009 у справі №2-3720/09, переглянуте за нововиявленими обставинами; дана ухвала оскарженню не підлягає (а. с.12).

Поряд з цим, 02.02.2010 Відділом Держкомзему у м.Новомосковськ на підставі вищевказаного рішення Новомосковського міськрайонного суду винесено рішення у справі № 2-3720/09 від 28.09.2009 ОСОБА_1 видано Державні акти на право власності на земельні ділянки зазначені вище площею 0,0862 га та 0,0324 га (а. с.65, 66).

23.04.2013 Новомосковським міськрайонним судом винесено рішення у справі № 2-2963/11, яким задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5: визнано недійсним вищезазначений договір купівлі-продажу жилого будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, укладений 28.04.2007 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с.121-126).

Даним рішенням суду встановлено:

- ОСОБА_6 звернувся з цивільним позовом 16.05.2011 з огляду на те, що з 1987 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, з якою 22.02.2006 за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

На початку 2007 року їх стосунки в сім'ї погіршилися, вони деякий час однією сім'єю не проживали, однак шлюб не розривали. Коли остаточно в 2011 році вони налагодили шлюбні відносини від дружини йому стало відомо, що ОСОБА_2 28.04.2007 продала зазначений будинок ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу.

Посилаючись на те, що згідно ч.2 ст. 65 СК України обов'язковою умовою відчуження майна, яке являється спільною сумісною власністю подружжя, є письмова згода чоловіка (дружини), якої ОСОБА_6 у даному випадку не надавав, останній наполягав на недійсності правочину (договору від 28.04.2007).

- по справі проведена судово-почеркознавча експертиза, за висновками якої підпис від імені ОСОБА_6 в графі «підпис» на заяві про надання згоди на продаж ОСОБА_2 жилої квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, виконаний самим ОСОБА_6

Після отримання судом письмових доказів про те, що ОСОБА_6 28.04.2007 був відсутнім в м.Новомосковську, суд дійшов до висновку про те, що проведена експертиза суперечить іншим матеріалам цивільної справи, тому по справі була призначена повторна судово-почеркознавча експертиза, проведення якої доручено іншій експертній установі.

Зважаючи на клопотання заступника начальника науково-дослідного експертно-криміналістичного центру ГУ УМВС України в Дніпропетровській області про те, що для проведення повторної судової почеркознавчої експертизи необхідно надати не менше 15 документів вільних зразків підпису ОСОБА_6 за період з 2006-20013 роки, а також зважаючи на необхідність надання експериментальних зразків почерку ОСОБА_6, суд з об'єктивних причин не задовольнив клопотання експерта, через неможливість витребування таких у відповідних установах.

- в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 укладений ОСОБА_2 без згоди її чоловіка - ОСОБА_6, а тому підлягає визнанню судом недійсним, з підстав, визначених ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України.

05.08.2013 апеляційним судом Дніпропетровської області винесена ухвала, якою вищевказане рішення Новомосковського міськрайонного суду від 23.04.2013 у справі № 2-2963/11 залишено без змін (а. с.127-130).

09.08.2013 на підставі даного судових рішень Новомосковського міськрайонного суду від 23.04.2013 та апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.08.2013, а також дублікату вищезазначеного договору купівлі-продажу жилого будинку 22.12.2006, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на жилий будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2013, а. с.8).

04.12.2013 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу, якою, зокрема, скасовані вищевказані рішення Новомосковського міськрайонного суду від 23.04.2013 у справі № 2-2963/11 та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.08.2013, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а. с.131-136).

Таке скасування мало місце з мотивів того, що всупереч вимогам ч.4 ст.10 ЦПК України, суди неповно з'ясували фактичні обставини справи та не навели мотивів, з яких не взяли до уваги доводи відповідачів й не зазначали доказів, що їх спростовують, а також з мотивів того, якщо висновок експерта, суперечить іншим матеріалам справи, то повинна бути призначена повторна експертиза.

06.12.2013 державним реєстратором РС Новомосковського МРУЮ прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 8756902 та № 8758401, якими вирішено провести державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на Земельні ділянки (а. с.31, 32).

31.03.2014 ОСОБА_2 подала до Реєстраційної служби заяви про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 на Земельні ділянки зазначені вище, площею 0,0862 га та 0,0324 га.

28.04.2014 державним реєстратором РС Новомосковського МРУЮ прийнято рішення № 12710877 та № 12708340 про відмову у задоволенні вищевказаних заяв ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, відповідно до вимог Наказ МЮУ від 12.12.2011 № 3502/5 (а. с.6, 7).

Крім того, матеріали справи містять листи Управління Держземагенства у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 14.08.2013 № 2268/01-07 та від 23.10.2014 № 2471/01-07, згідно яких право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, скасовано на підставі ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 31.12.2009 (а. с.84, 105).

Вважаючи, що наявність рішень Реєстраційної служби від 06.12.2013 № 8756902 та № 8758401 про реєстрацію права власності на Земельні ділянки площею 0,0862 га та 0,0324 га за ОСОБА_1, порушує законні права ОСОБА_2, як власника жилого будинку, який знаходиться на даних Земельних ділянках, звернулось з позовом до адміністративного суду про скасування цих рішень.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав:

Колегія суддів звертає увагу, що завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) дій суб'єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 КАС України з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952) та Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141 (далі - Порядок № 1141).

Так, згідно ч.1 ст.6 Закону № 1952 (в редакції на момент виникнення спірних відносин) до системи органів державної реєстрації прав, зокрема, входять: органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку (далі - органи державної реєстрації прав), які відповідно п.1 ч.1 ст.8 вказаного Закону проводять державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляють у їх реєстрації.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч.1 ст.2 Закону № 1952).

Відповідно до положень ст.ст.1, 2 вказаного Закону № 1952 цей Закон регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.

Згідно ст.26 Закону № 1952 записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

В свою чергу, стаття 24 Закону № 1952 визначає підстави відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, серед яких зокрема: із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Так, за приписами частини 2 вказаної вище статті за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Колегія судів звертає увагу, що предметом спору у даній справі є рішення держреєстратора Реєстраційної служби про реєстрацію права власності на Земельні ділянки площею 0,0862 га та 0,0324 га, прийняті за результатами розгляду заяв ОСОБА_1, яким в якості правовстановлюючих документів, що підтверджують право його власності на вказані Земельні ділянки, було подано Державні акти на право власності на земельні ділянки від 02.02.2010, що останнім не заперечується.

Згідно ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції на дату видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки третьої особи) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому, з положень ч.1 ст.19 Закону № 1952 вбачається, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом.

В свою чергу, вказані Державні акти на право власності на Земельні ділянки від 02.02.2010 видані на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду у справі № 2-3720/09 від 28.09.2009, яким визнаний дійсним договір дарування від 04.06.2009, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_1, та визнано право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, у т. ч. і на Земельні ділянки площею 0,0862 га та 0,0324 га.

Разом з тим, наведені вище обставини свідчать, що судове рішення від 28.09.2009 у справі № 2-3720/09 було скасовано ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.12.2009, яка не підлягала оскарженню в силу приписів ч.1 ст.366 ЦПК України (в редакції на момент прийняття даної ухвали), і, відповідно, набрала законної сили.

І таке скасування мало місце задовго до прийняття відповідачем спірних рішень від 06.12.2013 № 8756902 та № 8758401 про реєстрацію права власності на Земельні ділянки площею 0,0862 га та 0,0324 га за ОСОБА_1

Про обізнаність щодо даної ухвали свідчать вищевказані листи Управління Держземагенства у Новомосковському районі від 14.08.2013 №2268/01-07 та від 23.10.2014 №2471/01-07, (а. с.84, 105).

Також про обізнаність щодо даної ухвали самого відповідача свідчить відповідна заява ОСОБА_2, поданої 12.08.2013 до Реєстраційної служби, з доданням цієї ухвали (а. с.85).

Отже, судове рішення, яке слугувало підставою для видачі правовстановлюючих документів (Державних актів на право власності на Земельні ділянки від 02.02.2010), на підставі яких, в свою чергу, здійснено державну реєстрацію права власності на Земельні ділянки за ОСОБА_1 06.12.2013, було скасовано іншим судовим рішенням від 31.12.2009.

За приписами частини 2 стаття 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому, за приписами ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Також у ст.14 ЦПК України встановлено: судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, наявність судового рішення (ухвали Новомосковського міськрайонного суду від 31.12.2009), яке набрало законної сили і яким фактично скасовується право власної за ОСОБА_1 на Земельні ділянки, є обов'язковим для Реєстраційної служби і повинно враховуватись, як обставина, що перешкоджає проведенню держреєстратором державної реєстрації прав та їх обтяжень у відповідному Реєстрі на підставі Державних актів на право власності на Земельні ділянки від 02.02.2010 за ОСОБА_1

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про відсутність у держреєстратора законних підстав для прийняття спірних рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.12.2013 № 8756902 та № 8758401, з огляду на відсутність у заявника (тобто ОСОБА_1) на момент вчинення цієї реєстрації належних правовстановлюючих документів на Земельні ділянки.

За положеннями п.41-1 Порядку № 1141 державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування рішення державного реєстратора у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в задоволенні заяви про відкликання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно 2.6 Розділ ІІ Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 № 3502/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 за № 1429/20167, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

З огляду на вищезазначене, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи спірні рішення від 06.12.2013 № 8756902 та № 8758401 про державну реєстрацію права власності на Земельні ділянки за ОСОБА_1, відповідач діяв не на підставі чинного законодавства України, а тому ці рішення є незаконними.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішень державного реєстратора ДРС Новомосковського МРУЮ від 06.12.2013 № 8756902 та № 8758401.

Посилання скаржника на те, що скасування судового рішення, на підставі якого видано правовстановлюючий документ, не свідчить про автоматичне скасування або нечинність такого правовстановлюючого документу, оскільки Державні акти на право власності на земельну ділянку від 02.02.2010, видані на ім'я ОСОБА_1, на момент проведення державної реєстрації (06.12.2013), а також на момент звернення позивача до Дніпропетровського окружного адміністративного суду не були скасовані, колегія суддів не приймає з огляду на ненаведення скаржником правових підстав (норм), які б встановлювали можливість скасування держактів на право власності на земельну ділянку і підстави для такого скасування.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що Наказом Держкомітету України із земельних ресурсі в від 22.06.2009 № 325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.08.2009 за № 735/16751 (який втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 537 від 09.09.2013 була затверджена Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою аграрної політики та продовольства (далі - Інструкція).

У пункті 2 «Заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку» даної Інструкції міститься п.п.2.3, згідно якого у рядку "і на підставі" вказуються назва, дата і номер документа, який є підставою набуття права на земельну ділянку; найменування органу, яким прийнято цей документ (рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, рішення суду, договір купівлі-продажу, договір дарування, свідоцтво про право на спадщину, рішення про внесення земельної ділянки до статутного фонду, інші цивільно-правові угоди).

Як зазначено в Державних актах на право власності на земельні ділянки, їх видано ОСОБА_1 на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду винесено рішення у справі № 2-3720/09 від 28.09.2009 видано (а. с.65, 66), яке в подальшому було скасовано.

При цьому, згідно п.п.4.18 Інструкції вказано, що у випадку припинення права власності (права користування) земельною ділянкою, добровільної заміни державного акта або поділу чи об'єднання земельної ділянки землевласник (землекористувач) повертає свій примірник державного акта до територіального органу Держкомзему, де зберігається інший примірник державного акта, після чого на них робляться відмітки "скасовано". Такі акти залишаються на зберіганні у архіві територіального органу Держкомзему.

З наведених норм вбачається, що органи Держкомзему не були наділені повноваження скасовувати державні акти на право власності на земельну ділянку, а лише мали обов'язок робити відмітки "скасовано" у разі наявності певних підстав для вчинення таких дій.

Це свідчить про безпідставність посилань скаржника на те, що начальником Управління ДЗА у Новомосковському районі прийнято з перевищенням повноважень одноособове рішення (листи від 14.08.2013 № 2268/01-07 та від 23.10.2014 № 2471/01-07) про позбавлення ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки, без звернення до суду про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки.

Стаття 378 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що у разі встановлення судом неправомірного отримання особою земельної ділянки або отримання її з непередбачених законом підстав особа не набуває права власності на неї, а тому не набуте право власності не може бути припинено відповідно до статті 140 ЗК України.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_2 звернулась за приватизацією земельних ділянок під спірним домоволодінням вже після скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2013 правовстановлюючих документів - рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.04.2013 у справі № 2-2963/11 та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.08.2013, які були підставою для реєстрації права власності ОСОБА_2 на жилий будинок АДРЕСА_1, також не приймаються колегією суддів до уваги, як такі, що лежать поза межами даного спору, яким, як зазначено вище, є правомірність/протиправність рішення держреєстратора Реєстраційної служби про реєстрацію права власності на Земельні ділянки за результатами розгляду заяв ОСОБА_1

Тим більш, що за приписами ст.182 ЦК України «Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації», а згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2013 саме за ОСОБА_2 зареєстровано 09.08.2013 право власності на жилий будинку з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с.8). І доказів наявності записів у даному реєстрі стосовно іншого власника даного майна скаржником суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 р. у справі № 804/7192/14 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 р. у справі № 804/7192/14 - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко