Справа № 815/17363/2012
Суддя: Зимогляд В. В.
Дата ухвалення: 2013-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2013 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого -судді Зимогляд В.В.

при секретарі -Галикіної Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, зобов'язання вчинити дії по нарахуванню та проведенню перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виплаті недоотриманої суми допомоги,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача такими, що були здійснені з порушенням вимог ст. 152 Конституції України, ст. 268, ст.1175 ЦК України відносно нарахування та здійснення перерахунку раніше призначеної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, зобов'язати відповідача усунути порушення та провести перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, зобов'язати відповідача виплатити відповідно до положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з грудня 2009 року по червень 2011 року, зобов'язати відповідача призначити їй щомісячну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, стягнути на її користь згідно ст.ст. 90, 94 КАС України, кошти затрачені нею на правову допомогу в розмірі 400 гривень, держмито у розмірі 3,40 гривень, а також зобов'язати відповідача утриматись від самостійного відходу від встановленого судом порядку нарахування та виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина ОСОБА_2 та звернулася до управління з заявою про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно з розпорядження їй було призначено допомогу з 07.12.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 130 грн. щомісячно.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов не визнає в повному обсязі та просить винести рішення з урахуванням поданих до суду заперечень, згідно яких допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивачці, виплачена в повному обсязі у розмірах, встановлених Законом України „Про Державний бюджет України» та внесення змін до деяких законодавчих актів України». Управління є лише розпорядником коштів, які їм виділяються централізовано. Вони сплачують нараховану суму допомоги, при цьому самі її не нараховують. Виплати проводяться на підставі Законів України «Про Державний бюджет України», які затверджуються на кожний рік. Управління при виплаті позивачу допомоги діяло у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений чинним законодавством. Оскільки чинне законодавство не передбачає можливості збільшення розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня на свій розсуд розміру соціальних виплат, вважає необґрунтованими доводи позивача щодо бездіяльності Управління при здійснення зазначених виплат.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і матір'ю в свідоцтві про народження вказана позивачка ОСОБА_1 /а.с. 18/.

ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою про призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1). Згідно з розпорядженням позивачці було призначено допомогу з 07.12.2009 по ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 130,00 грн. щомісячно.

Вищезазначена допомога була призначена відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21.11.2008 № 2812 та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», допомога виплачується у розмірах, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50%, з 1 січня 2009 року -75%, 1 січня 2010 року - 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше як 130,00 грн.

Відповідно до ч. ч. З, 4 ст. 143 Конституції України Законом України "Про місцеве самоврядування" органами виконавчої влади Управлінню, як органу місцевого самоврядування, делегуються відповідні повноваження. Управління з питань здійснення ним делегованих повноважень органів виконавчої влади є підконтрольним відповідним органам. Держава фінансує здійснення цих повноважень за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як вбачається з довідки про отримання (неотримання) допомоги від 15.06.2011 року № 12-12/2053/12 ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради та їй відповідно до Закону «Про державну допомогу сім'ями з дітьми»з 01.09.2009 року по 30.09.2012 року допомогу при народженні дитини, з 07.12.2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку працюючим жінкам. /а.с. 23/

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст. 18 КАС України, усі адміністративні справи у спорах фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковими державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг підсудні місцевим загальним судам, як адміністративним судам.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ч.2 зазначеної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, позивачка є особою, на яку поширюється дія статті 13 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII.

Стаття 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», визначає, що за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, надається такий вид матеріального забезпечення як допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21 листопада 1992 року № 2811-XII допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Фінансування державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до п. 1 ст. 21 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 № 2542, для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних „коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) будь-які платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Згідно ст. 51 Бюджетного кодексу України, розпорядник коштів, проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, що виділяються Міністерством фінансів України у розмірі встановленому Кабінетом Міністрів України згідно закону про Державний бюджет України.

Виходячи з контексту ст. ст. 22, 23 БК України Управління не має власних коштів, а є лише розпорядником бюджетних коштів, при цьому - розпорядниками коштів нижчого рівня. Кошти бюджету, які отримують фізичні особи, надаються Управлінню тільки через розпорядника коштів вищого рівня і за бюджетним призначенням.

Відповідно до ст. 95 Конституції України виключно законом України про Державний бюджет України визначається видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Усі суспільні потреби, які здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, задовольняються виходячи з фінансових можливостей держави.

Згідно ч. 2 ст. 4 БК України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно - правових актів застосовується лише в тій частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, Бюджетного кодексу України і закону про Державний бюджет України.

Тобто, положення законів, на які посилається позивач в частині витрат повинні реалізовуватися у єдиному комплексі з нормами бюджетного законодавства і діяти тільки в межах та у відповідності до Бюджетного кодексу України і Закону України про Державний бюджет України.

Згідно з ч. З ст. 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік»від 26.12.2008 № 835 допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням " призначається і здійснюється в розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України ««Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми»від 27.12.2001 №1751, відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 року - 50%, з 1 січня 2009 року - 75%, з 1 січня 2010 - 100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Управління при здійсненні своїх делегованих повноважень, за бюджетним призначенням, відповідно до ст. 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010 № 2154, згідно розміру і в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України (постанова від 27.12.2001 № 1751) виплачує позивачу зазначену допомогу у повному обсязі.

Імперативні правові норми ст. 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" та 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік»від 27.04.2010 № 2154 п. 22 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 „ Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми", які діють в момент виплати допомоги, повинні виконувати всі на території України.

Крім того, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" зобов'язання, взяті розпорядниками коштів без відповідних бюджетних асигнувань, не вважаються бюджетними і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є бюджетним правопорушенням.

Щодо Рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007, яким положення ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Закон України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»визнані такими, що не відповідають Конституції України, тому втрачає чинність з 09.07.2007 по 31.12.2007 за відповідний бюджетний період.

Стосовно посилання на Рішення Конституційного суду України від 22.05.2008 №10- рп/ 2008, повідомляємо, що Конституційним судом України було вирішено визнати таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 15 Закону , України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»Закон України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», тому втрачає чинність з 22.05.2008 по 31.12.2008 за відповідний бюджетний період.

Але вищевказані пункти, які були визнані неконституційними та втратили чинність, не встановлюють розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Згідно з порядком та розміром, встановленим Кабінетом Міністрів України, виплата цієї допомоги відповідає чинному законодавству.

Тобто управлінням правильно була виплачена допомога, у розмірі встановленого на 2011 рік, відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»від 21.11.2008 № 2812 та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», які не визнані неконституційними

У відповідності зі статтями 1,13 Закону України «Про Конституційний Суд України»єдиним органом конституційної юрисдикції в Україні є Конституційний Суд України, який приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Отже до компетенції адміністративних судів, як судів загальної юрисдикції, належить надання висновків щодо відповідності нормативно-правових актів законам України (законності), в той час як прийняття рішень та надання висновків щодо конституційності законів та інших нормативно-правових актів є виключною юрисдикцією Конституційного Суду України.

Частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, за вказаним принципом, закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Тому вимоги позивачки щодо зобов'язання відповідача зробити перерахунок нарахованих сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»до рівня не менш прожиткового мінімуму на місяць та виплатити їх задоволенню також не підлягають.

Згідно ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з адміністративним позовом є обов'язкова наявність порушення прав, свобод чи інтересів цієї особи у сфері публічно-правових відносин. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у адміністративного суду немає правових підстав для задоволення позову.

При цьому суд вважає, що оскільки правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів, то право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що вимоги позивачки задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2,4,5,11,17-19,69-71,158,159,161,162,163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням та похованням», Законами України «Про Державний бюджет на 2009 р.», «Про Державний бюджет на 2010 р.», суд

П О С Т А Н О В И В:

В позові ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними, зобов'язання вчинити дії по нарахуванню та проведенню перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виплаті недоотриманої суми допомоги відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: