Справа № 818/3540/15
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 р. Справа №818/3540/15

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Кононенко Є.Є.,

представника позивача -ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Управління Держпраці у Сумській області

третя особа: Професійна спілка «Справедливість» Управління державної служби України з питань праці у Сумській області

про скасування наказу, визнання дій неправомірними, поновлення на посаді, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі по тексту- позивач, ОСОБА_4М.) звернувся до суду із позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі по тексту- відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Держпраці у Сумській області від 10.09.2015 № 89-к про звільнення позивача;

- зобов'язати відповідача негайно поновити ОСОБА_4 на роботі в Управлінні Держпраці у Сумській області на раніше займаній посаді;

- стягнути з Управління Держпраці у Сумській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 10.09.2015 по день фактичного поновлення на посаді;

- стягнути з Управління Держпраці у Сумській області моральну коду в розмірі 5 000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що наказом Управління Держпраці у Сумській області від 10.09.2015 № 89-к ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного інспектора відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг за прогул без поважних причин на підставі п. 4 статті 40 КЗпПУ, за № 32 вчинено запис у трудовій книжці, яку надіслано разом з супровідним листом від 10.09.2015 № 15-27/288, зі змісту якого вбачається про прийняття такого рішення за результатами службового розслідування.

Позивач вважає наказ про звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

З 01.03.2012 ОСОБА_4 працював на посаді головного державного інспектора з охорони праці (ринковий нагляд) відділу організації державного нагляду, управління охороною праці та розслідування нещасних випадків територіального управління Держгірпромнагляду України у Сумській області.

05.08.2015 позивача звільнено з посади головного державного інспектора з охорони праці (ринковий нагляд) відділу організації державного нагляду, управління охороною праці та розслідування нещасних випадків територіального управління Держгірпромнагляду України у Сумській області та 06.08.2015 наказом № 86-к призначено на посаду головного державного інспектора відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Сумській області в порядку переведення до для подальшої роботи відповідно до п. 5 статті 36 КЗпПУ.

Позивачем 12.08.2015 та 18.08.2015 було подано заяви про надання йому днів невикористаної щорічної відпустки за періоди роботи у територіальному управлінні Держгірпромнагляду України у Сумській області, проте йому було відмовлено.

Позивач зауважує, що законодавством не передбачено терміну давності, після якого працівник може втратити право на використання відпустки за минулі робочі роки, немає також заборони надавати в майбутньому щорічну відпустку, невикористану у поточному році.

Отже, на переконання позивача, не реагуванням відповідача на дві заяви про надання відпустки за раніше відпрацьований час із зазначенням днів та періодів позивача позбавлено права на законний відпочинок, допущено порушення його трудових прав, адже щорічна відпустка є законним правом працівника, яке йому надається статтею 74 КЗпП України і статтею 2 Закону Закону України Про відпустки.

Згідно з ч. 3 статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, а роботодавець відповідно до цієї статті зобовязаний звільнити працівника у зазначений працівником день, провести повний розрахунок, видати йому завірену копію наказу про звільнення та трудову книжку, тому мною

28.08.2015 позивачем подана заява про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Однак, замість звільнення згідно із ч. 3 статті 38 КЗпП України відповідач, як вбачається зі змісту листа від 10.09.2015 № 15-27/288, організував проведення службового розслідування та за його результатами звільнив позивача за прогул.

Позивач вважає, що службове розслідування було проведене відповідачем безпідставно, з порушенням порядку його проведення, зокрема у позивача не відбиралися письмові пояснення, з наказом про створення комісії для проведення службового розслідування та актом комісії його не було ознайомлено, проведення службового розслідування було проведено з суттєвими порушеннями прав позивача, а саме він був позбавлений можливості реалізувати свої права на участь в проведенні розслідування, ознайомленні з його результатами та оскарженні цих результатів службового розслідування.

Позивач зазначає, також, що його робоче місце знаходиться у м. Глухів з дня працевлаштування до територіального управління Держгірпромнагляду України у Сумській області і після переведення до Управління Держпраці, проте, на час проведення службового розслідування положення про відділ експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Сумській області відсутнє, до позивача під розпис не доводилося; посадова інструкція не містить визначення поняття робоче місце та яке і де саме (Суми чи Глухів), наказ Управління про затвердження/перезатвердження конкретних робочих місць не видавався, під розпис позивач із ним не ознайомлений, Положення про Управління Держпраці у Сумській області не містить відомостей/ визначення поняття робоче місце.

Крім того, позивач вважає за необхідне зазначити, що оскільки ОСОБА_4 на момент звільнення був і є членом виборного профспілкового органу (секретар профспілкового комітету Профспілки Справедливість Управління Держпраці у Сумській області), його звільнення мало бути проведено з дотриманням вимог статті 252 КЗпП та статті 41 Закону України № 1045-ХІУ навіть у тому разі, коли в загальному порядку звільнення працівника відповідно до статті 43-1 КЗпП допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Однак, в порушення вказаних норм, відповідач не звертався до Профспілки за попередньою згодою на звільнення ОСОБА_4, а тому позивач вважає оскаржуваний наказ протиправний та таким, що підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначив, що наказ від 10.09.2015 № 89-к про звільнення ОСОБА_4 із займаної посади прийнятий обґрунтовано, у відповідності та на підставі норм чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Стосовно посилань позивача на безпідставність звільнення без згоди профспілкового органу відповідач зазначив, що звільнення ОСОБА_4 було проведене в межах чинного законодавства, оскільки станом на 10 вересня 2015 року роботодавець не був повідомлений належним чином про існування профспілки на підприємстві.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 17.11.2015 Професійну спілку Справедливість Управління державної служби України з питань праці у Сумській області залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

06.08.2015 наказом № 86-к ОСОБА_4 призначено на посаду головного державного інспектора відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Сумській області в порядку переведення до для подальшої роботи відповідно до п. 5 статті 36 КЗпПУ.

12.08.2015 та 18.08.2015 позивачем було подано заяви про надання йому днів невикористаної щорічної відпустки за періоди роботи у територіальному управлінні Держгірпромнагляду України у Сумській області, проте йому було відмовлено (а.с. 11).

28.08.2015 позивачем подана заява про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі наказу начальника управління Держпраці у Сумській області від 27.08.2015 № 79-к (а.с. 40) комісією проведено службове розслідування стосовно головного державного інспектора відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Сумській області ОСОБА_4 з метою зясування причин його відсутності на робочому місці 20.08.2015, 21.08.2015, 25.08.2015 та 26.08.2015, за результатами якого був складений акт від 03.09.2015 (а. с. 35-39).

Відповідно до змісту акту службового розслідування встановлено, що 20.08.2015, 21.08.2015, 25.08.2015 та 26.08.2015 головний державний інспектор відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Сумській області ОСОБА_4 був відсутній без поважних причин на робочому місці і не виконував свої службові обовязки, що є порушенням вимог ст. 3 Закону України "Про державну службу", ст. 139 КЗпП України, загальних правил поведінки державного службовця та Регламенту Управління Держпраці у Сумській області, затвердженого наказом від 12.08.2015 № 7-ОД (а.с. 35-39).

Наказом начальника управління Держпраці у Сумській області від 10.09.2015 № 89-к ОСОБА_4 звільнено з посади головного державного інспектора відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг за прогул без поважних причин на підставі п. 4 статті 40 КЗпПУ (а.с. 85).

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування наказу Управління Держпраці у Сумській області від 10.09.2015 № 89-к про звільнення позивача, зобов'язання відповідача негайно поновити ОСОБА_4 на роботі в Управлінні Держпраці у Сумській області на раніше займаній посад та стягнення з Управління Держпраці у Сумській області на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення - 10.09.2015 по день фактичного поновлення на посаді, суд виходить з наступного.

Відповідно п.4 до ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України визначено право розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а саме трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Суд зазначає, що в судовому засіданні встановлено та не заперечувалося представником позивача, що позивач 20.08.2015, 21.08.2015, 25.08.2015 та 26.08.2015 головний державний інспектор відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Сумській області ОСОБА_4 був відсутній без поважних причин на робочому місці і не виконував свої службові обовязки.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що ОСОБА_4 відповідачем не було визначене робоче місце.

Проте, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки позивач з моменту прийняття на посаду знаходився на робочому місці, жодних заяв, скарг, щодо невизначеності робочого місця не надавав, а тому суд приходить висновку про безпідставність зазначених доводів та правомірність висновків Управління Держпраці у Сумській області про відсутність ОСОБА_4 на робочому місці без поважних причин.

Отже, суд зазначає, що в Управління Держпраці у Сумській області були законні підстави для звільнення позивача за п.4 до ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України .

Проте, суд зазначає, що відповідачем порушено процедуру звільнення ОСОБА_4 виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено, що профспілки, їх об'єднання легалізуються шляхом повідомлення на відповідність заявленому статусу.

Легалізація всеукраїнських профспілок та їх об'єднань, інших профспілок та їх об'єднань здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань.

Статус організацій всеукраїнської профспілки чи профспілки іншого статусу визначається статутом цієї профспілки. Про належність до певної профспілки організації, які діють на підставі статуту цієї профспілки, надсилають легалізуючому органу за місцем свого знаходження повідомлення із посиланням на свідоцтво про легалізацію профспілки, на підставі якого вони включаються до реєстру об'єднань громадян. Первинні профспілкові організації також письмово повідомляють про це роботодавця.

Профспілка підприємства, установи, організації, яка діє на підставі власного статуту, легалізується у порядку, визначеному цією статтею.

Профспілка, об'єднання профспілок набувають права юридичної особи з моменту затвердження статуту (положення). Статусу юридичної особи набувають також організації профспілки, які діють на підставі її статуту.

Профспілка, її організації, об'єднання профспілок здійснюють свої повноваження, набувають цивільних прав і беруть на себе цивільні обов'язки через свої виборні органи, які діють у межах прав, наданих їм за законом та статутом (положенням).

Отже, суд зазначає, що профспілка починає діяти з моменту затвердження статуту профспілки та набуття нею прав юридичної особи.

З матеріалів справи судом встановлено, що 02.09.2015 В.о. начальника Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 зареєстровано Професійну спілку Справедливість Управління державної служби України з питань праці у Сумській області про, що видане свідоцтво за № 320 (а.с. 121).

08.09.2015 Професійна спілка Справедливість Управління державної служби України з питань праці у Сумській області була зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с. 122).

Також, судом встановлено, що 12.08.2015 головою профспілки Справедливість Управління державної служби України з питань праці у Сумській області було надіслано листа відповідачу про заснування профспілки (а.с. 123).

Зі змісту зазначеного листа судом встановлено, що ОСОБА_4 на час звільнення був і є членом виборного профспілкового органу (секретар профспілкового комітету Профспілки Справедливість Управління Держпраці у Сумській області).

Відповідно до ст. 43 Кодексу законів про працю України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Проте, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь які докази надання попередньої згоди профспілкової організації, секретарем якої є позивач на звільнення за п.4 до ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд вважає, що відповідачем порушено процедуру звільнення визначену Кодексу законів про працю України, а тому позовні вимоги щодо скасування наказу Управління Держпраці у Сумській області від 10.09.2015 № 89-к про звільнення позивача, зобов'язання відповідача негайно поновити ОСОБА_4 на роботі в Управлінні Держпраці у Сумській області на раніше займаній посад підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.

Порядок визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначений постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08 лютого 1995 року.

Згідно абзацу 3 п.2 постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати № 100 від 08 лютого 1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до наданої довідки, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місці складає 112,70 грн.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з Управління Держпраці у Сумській області на користь ОСОБА_4 суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 5860 грн. 40 коп. (112,70 серед. зар.пл. х 52 роб.дн.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України негайне виконуються постанови в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми одного місяця.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Управління Держпраці у Сумській області моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Проте, позивачем не надано доказів в чому полягає завдана йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачеві, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Управління Держпраці у Сумській області, третя особа: Професійна спілка «Справедливість» Управління державної служби України з питань праці у Сумській області про скасування наказу, визнання дій неправомірними, поновлення на посаді, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління Держпраці у Сумській області №89-к від 10.09.2015р.

Поновити ОСОБА_4 на посаді головного державного інспектора відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Сумській області.

Стягнути з Управління Держпраці у Сумській області (і.к 39857622) на користь ОСОБА_4 (Сумська обл., м.Глухів, вул. Ж.Революції, буд.14 (і.к.)) суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 5860 грн. (пять тисяч вісімсот шістдесят) 40 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова в частині поновлення на посаді та виплати ОСОБА_4 заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість ) грн. 70 коп. підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений 27.11.2015.

Суддя (підпис) О.А. Прилипчук

З оригіналом згідно

Суддя О.А. Прилипчук