Справа № 2-а-143/10
Суддя: Нев'ядомський Д. В.
Дата ухвалення: 2010-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дергачівський районний суд Харківської області
Справа № 2-а-143/10р.
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2010 року. Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Нев'ядомського Д.В. при секретарі Соломаха 0.0.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення заборгованості по невиплаченій в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської райдержадміністрації Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, про стягнення заборгованості по невиплаченій в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007-2009 роки.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 18.10.2006 р. позивачка народила сина ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 24.10.2006 р.

У зв'язку з народженням сина позивачка перебуває на обліку у відповідача і отримує допомогу по догляду за дитиною.

Згідно ст. 15 ЗУ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції від 22.03.2001 р.) допомога по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку виплачується у розмірі встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дітей у віці до 6 років.

Дія даної норми закону були призупинено на 2006 рік Законом України від 20.12.2005 р. N 3235-ІV та на 2007 рік Законом України від 19.12.2006р. N 489-V.

Після цього Конституційний Суд України визнав призупинення норми закону на 2007 р. неконституційним (рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007р.).

Таким чином, позивачка повинна була отримати допомогу по догляду за дитиною в розмірі прожиткового мінімуму.

Згідно діючого законодавства України прожитковий мінімум з 01.01.2007р. по 31.03.2007р. складав 434грн., з 01.04.2007р. по 30.09.2007р. - 463грн., з 01.10.2007р. по 31.12.2007р. - 470грн., з 01.01.2008р. по 31.03.2008р. - 526грн., з 01.04.2008р. по 30.06.2008р. - 538грн., з 01.07.2008р. по 30.09.2008р. - 540грн., з 01.10.2008р. по 31.12.2008р. - 557грн., у 2009р. - 557 грн.

Відповідно, за період з 13.02.2007р. по 12.03.2009р. відповідач був зобов'язаний сплатити позивачці 12134 грн. (з 13.02.2007р. по 31.03.2007р. = 47 днів, 434:31x47 = 658 грн; з 01.04.2007р. по 30.09.2007р. = 2778грн. (6 місяців х 463грн. = 2778грн.); з 01.10.2007р. по 31.12.2007р. - 940грн. (2 місяці х 470грн. = 940грн.);з 01.01.2008р. по 31.03.2008р. = 1578грн. (З місяці х 526грн. = 1578грн.); з 01.04.2008р. по 30.06.2008р. = 1614грн. (З місяці х 538грн. = 1614грн.); з 01.07.2008р. по 30.09.2008р. = 1620грн. (З місяці х 540грн. = 1620грн.); з 01.10.2008р. по 31.12.2008р. 1671грн. (З місяці х 557 грн. = 1671грн.); з 01.01.2009р. по 12.03.2009р. = 71 день, 557:31х71=1275грн.

Відповідач виконав покладені на нього обов'язки лише частково, а саме виконав позивачці лише 2981,81 грн., що підтверджується довідкою відповідача від 28.01.2009 р.

Таким чином, заборгованість відповідача складає 9152,19грн. (12134грн. - 2981,81грн. = 9152,19грн.).

30.10.2008р. позивачка звернулася до відповідача с заявою про перерахування і доплату допомоги.

28.11.2008р. відповідач надав позивачці Відповідь №3-36 на її заяву, в якої вказав на те, що у нього відсутні бюджетні средства, а відповідно немає ніяких підстав для перерахування вищевказаної допомоги.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, просила суд задовольнити його, дала пояснення відповідно до позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з'явився, позов не визнав, подав свої заперечення проти позову, у яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування заперечення проти позову відповідач зазначив, що відповідно до ч. І ст.4 Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» покриття витрат на виплату державної допомоги сім'ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.

Відносно щодо проведення перерахунку, у 2006 році допомога відповідно до законів України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" здійснюється у таких розмірах:

допомога при народженні дитини у розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово при народженні дитини в сумі 3400 гривень, решта протягом наступних 12 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У 2007 році абзацем 3 частини 2 статті 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році:

допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23' відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ст. 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік » встановлені наступні прожиткові мінімуми для працездатних осіб:

- з 01.04.2007-561грн.;

Тобто, гарантований мінімальний розмір допомоги складає:

- 01.04.2007-129,03 грн;

- 01.10.2007-130, 64грн.

Рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року положення абзацу 3 ч.2. ст.56 України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було визнано неконституційним. До вказаної статті Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» також зміни не внесені.

Розмір допомоги з 01.01.2008 року по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку становить 130 грн. щомісячно відповідно до Постанови КМУ від 22.02.2008 №57 «Питання призначення виплати сім'ям з дітьми» (зі змінами), якою було внесено зміни до пункту 22 «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми», затверджений Постановою КМУ від 27.12 2001 року № 1751, де в абзаці першому слова «встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років» замінити словами і цифрами , що дорівнює різниці між : з 1 січня 2008 року -50% , з 1 січня 2009 року - 75 %, з 1 січня 2010 року -100% прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш, як 130 грн. Вищезазначеною Постановою були внесені зміни до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» до р.4 ст.15.

Механізм та порядок виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у зв'язку із відповідним рішенням Конституційного суду України у 2007 році не визначено.

Згідно із п. 2 ст. 99 КАСУ, особи, які звернулися до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється річний строк позовної давності.

Керуючись п. 1 ст. 100 КАСУ вважають, що позовні вимоги необхідно розглядати тільки в обсязі зазначеної річної позовної давності.

Відповідно до п.12 Постанови КМУ від 28.05.2008 року № 530 (Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян) допомога при народженні дитини та допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається застрахованим особам органами праці та соціального захисту населення та виплачується за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у порядку і розмірах встановлених КМУ.

Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів (у нашому випадку - Мінпраці, а на нижчому рівні управління праці та соціального захисту населення Дергачівської райдержадміністрації) беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановленими затвердженими кошторисами.

Конституція України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від інших. Прийняті Верховною Радою України закони є актами рівної юридичної сили.

Єдиний закон України, який Конституція України виокремлює серед інших, це закон про Державний бюджет України. Згідно з Конституцією України цей закон приймається щорічно та має визначений термін дії. Відповідно до ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове призначення цих видатків. Закон про Державний бюджет України є правовим актом, зміст якого чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Такий закон затверджує повноваження органів державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду. Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської райдержадміністрації є органом виконавчої влади.

Частиною другою ст. 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно- правових актів застосовується лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України. Будь-які зобов'язання, взяті фізичними та юридичними особами за коштами Державного бюджету України без відповідних бюджетних асигнувань або ж з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України, не вважаються бюджетними зобов'язаннями. Витрати державного бюджету. на покриття таких зобов'язань не можуть здійснюватися.

Судом встановлені обставини та досліджені докази.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачка ОСОБА_1 10 жовтня 2006 року народила дитину: ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження. З цього часу вона перебуває на обліку у відповідача і отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В силу ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» позивачка має право на отримання щомісячної допомоги на дитину до досягнення нею трирічного віку.

Сторони не заперечують, що ОСОБА_1 має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У суду не виникає сумніву у достовірності цих обставин. Згідно ч. З ст. 72 КАС України, обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Статтею 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що допомога при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" здійснюється за рахунок коштів відповідної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у таких розмірах: - допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цього, Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" передбачений відповідний обсяг видатків. Конституція України не містить норм, які б встановлювали ієрархічну залежність одних законів від інших. Прийняті Верховною Радою України закони є актами рівної юридичної сили. Разом з тим, згідно Рішення Конституційного Суду №6-рп/2007 від 09.07.2007 втратив чинність лише абзац третій частини другої статті 56 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким визначено розмір виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. А Рішення Конституційного суду України № 10-рп від 22.05.08 року взагалі не стосується пункту 23 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України яким визначено розмір виплати одноразової допомоги при народженні дитини та допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На даний час між сторонами існує спір, щодо розміру щомісячної допомоги по догляду за дитиною. Для вирішення вказаного питання необхідно керуватися вимогами Конституції України, Законами України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", «Про державний бюджет України на 2007 рік», з відповідними змінами та доповненнями. Відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції, що діяла до набрання законної сили Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до б років. Абзацом 3 частини 2 ст.56 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визначено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку складає розмір, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 14 ст.71 Закону України «Про держаний бюджет України на 2007 рік» було призупинено дію ст.12, ч.І ст.15 та п.З розділу VIII «прикінцевих положень» Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», а тому відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів. Проте, рішенням Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 положення абз.З ч.2 ст.5б та п.14 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» були визнані неконституційним, у зв'язку з чим втратили чинність. Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до вимог ч.2 ст. 152 Конституції України "Закони, або окремі їх положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність". Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних мотивів. Враховуючи, що рішення Конституційного суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, то дії відповідача слід визнати протиправними при розрахунку розміру допомоги позивачу у 2007 році по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Таким чином, вимоги позивача про перерахунок та виплату розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, яка повинна бути сплачена в 2007 році, починаючи з 09.07.2007 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до деяких норм Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Так, п.п. 7 п. 23 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» в новій редакції викладено ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» щодо встановлення розміру та порядку виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отже, з моменту набрання чинності Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме з 1 січня 2008 року, стаття 12 та частина 1 статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» стали діяти у новій редакції. Згідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Підпункти 4 та 7 п. 23 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими зазначені норми Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» викладені у новій редакції, рішеннями Конституційного Суду України неконституційними не визнавались, а тому відсутні підстави для їх незастосування. Таким чином, з 01 січня 2008 року допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має здійснюватися у відповідності до редакції ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», викладеній у п. п. 7 п. 23 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між прожитковим мінімумом, встановленим для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 130 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, виплата позивачці допомоги здійснювалася у відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції, яка діє з 01.01.2008 року, а тому підстав зобов'язувати відповідача провадити їй щомісячні виплати допомоги в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років немає. Так само, немає підстав зобов'язувати відповідача провадити позивачці щомісячні виплати допомоги в розмірі встановленого прожиткового мінімуму для дітей віком до б років та виплати заборгованості за 2009 рік.

Одночасно, судом встановлено, що позивачка пропустила річний термін позовної давності по адміністративним позовам. Так, правила набрання чинності законами визначені частиною 5 статті 94 Конституці України, а тому Закон України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» був доведений до відома громадян шляхом їх публікації у засобах масової інформації. Оскільки позивачка отримувала допомогу протягом періоду з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, знала про її розмір, відповідний Закон був оприлюднений передбаченим Конституцією шляхом, позивачка пропустила передбачений ст.ст. 99-100 КАС України строк позовної давності по адміністративним спорам. При поданні позову позивачка просила суд поновити пропущений строк на підставі того, що вона щойно дізналася про порушення її права з засобів масової інформації. Суд вважає, що не обізнаність у законодавстві не є поважною причиною для поновлення такого строку. Інших підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності, позивачка не вказала. Таким чином, суд зобов'язаний відмовити у задоволенні позову у в зв'язку з пропуском позивачкою строків позовної давності і відсутністю на це поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22,46,55 Конституції України, ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 р., ст.ст.99,100,158-163 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про стягнення заборгованості по невиплаченій в повному обсязі допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - відмовити у зв'язку з пропуском строків позовної давності.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Д.В. Нев'ядомський