Справа № 826/12751/15
Суддя: Арсірій Р.О.
Дата ухвалення: 2015-11-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

30 листопада 2015 року м. Київ№ 826/12751/15
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Арсірія Р.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

За позовомСільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Коротище»
до Головного управління Держземагентства у Київській області ОСОБА_1
провизнання недійсними наказів

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Коротище» (надалі - позивач або СГ ТОВ «Коротище») з позовом до Головного управління Держземагентства у Київській області (надалі - відповідач 1 або ГУ Держземагентства у Київській області), ОСОБА_1 (надалі - відповідач 2 або ОСОБА_1.), в якому просило суд:

1. Визнати недійсними накази ГУ Держземагенства у Київській області № 10-4542/15-14-сг, №10-4543/15-14-сг, № 10-4544/15-14-сг, №10-4545/15-14-сг, № 10-4546/15-14-сг, №10-4547/15-14-сг, №10-4548/15-14-сг, №10-4549/15-14-сг (надалі - оскаржувані накази), якими надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою, щодо передачі земельних ділянок в оренду на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення.

2. Визнати недійсними накази ГУ Держземагенства у Київській області про затвердження документації із землеустрою та передачі ОСОБА_1 в оренду земельних ділянок (надалі - оскаржувані накази):

№10-5830/15-14-сг від 22.09.2014 р., яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області та надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 1,5400 га (кадастровий номер НОМЕР_1) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області;

№10-5829/15-14-сг від 22.09.2014 року, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області та надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 14,5655 га (кадастровий номер НОМЕР_2) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області;

№10-5828/15-14-сг від 22.09.2014 р., яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області та надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 4,4684 га (кадастровий номер НОМЕР_3) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області;

№10-5823/15-14-сг від 22.09.2014 р., яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Коршськіглської сільської ради, Миронівського району, Київської області та надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 5,2004 га (кадастровий номер НОМЕР_4) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області;

№10-5827/15-14-сг від 22.09.2014 р., яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області та надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 3,5776 га (кадастровий номер НОМЕР_5) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району Київської області;

№10-5826/15-14-сг від 22.09.2014 р., яким було затверджено проект землеустрою відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області та надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 3,4575 га (кадастровий номер НОМЕР_6) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району Київської області;

№10-5825/15-14-сг від 22.09.2014 р., яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарств ОСОБА_1 на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області та надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 8,7345 га (кадастровий номер НОМЕР_7) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району Київської області;

№10-5824/15-14-сг від 22.09.2014 р., яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарств ОСОБА_1 на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області та надано в оренду земельну ділянку, загальною площею 7,9889 га (кадастровий номер НОМЕР_8) для ведення фермерського господарства, строком на 35 років, розташовану на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району Київської області.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача пояснив, що при прийнятті оскаржуваних наказів про надання дозволів на розроблення та затвердження документації із землеустрою та передачі земель державної власності в оренду, відповідачем 1 не була перевірена інформація щодо площ таких земельних ділянок, їх статусу, наявності чи відсутності прав інших осіб на такі земельні ділянки, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача як добросовісного орендаря відповідних земельних ділянок та переважного його права на укладення договору оренди землі на новий строк.

Крім того, представник позивача наголосив, що передача в оренду відповідачу 2 земельних ділянок за оскаржуваними наказами, проведено відповідачем 1 з перевищенням повноважень та грубим порушенням вимог земельного законодавства, оскільки такі землі й на даний час перебувають в користуванні позивача, є землями резервного фонду Коритищенської сільської ради і є невитребуваними земельними частками (паями), а тому розпорядження ними належить до компетенції районної державної адміністрації.

Представник відповідача 2 проти позову заперечив, вважаючи позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки викладені позивачем обставини в обґрунтування такої позовної заяви не відповідають дійсності та вводять суд в оману зважаючи на те, що відповідач безпідставно користується землями запасу та резерву без належним чином укладених договорів.

Відповідач 1 пояснень та заперечень по суті позовних вимог суду не подав, в жодне судове засідання не з'явився.

Керуючись частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи неприбуття у судове засідання представника відповідача 1, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваними наказами відповідача 1 відповідачу 2 були надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо передачі спірних земельних ділянок в оренду на території Коритищенської сільської ради, Миронівського району, Київської області для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення, затверджена документація із землеустрою та передано в оренду спірні земельні ділянки для ведення фермерського господарства, строком на 35 років.

В той же час, представник позивача наголошував, що на момент видачі оскаржуваних наказів, саме позивач був добросовісним, на законних підставах (договорах оренди земельних ділянок) користувачем (орендарем) спірних земельних ділянок, а також виходячи з норм земельного законодавства мав переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк, що мало виключити можливість передачі їх в оренду іншим особам.

При цьому, слід зазначити, що наказом ГУ Держземагентства у Київській області від 15.10.2014 року № 10-7381/15-14-сг були скасовані оскаржувані у даній справі накази, проте постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.03.2015 року у справі № 826/20518/14 за позовом ОСОБА_1 до ГУ Держземагентства у Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ Держземагентства у Київській області від 15.10.2014 року № 10-7381/15-14-сг з підстав відсутності у ГУ Держземагентства у Київській області повноважень скасовувати власні накази, оскільки таке право належить виключно до компетенції Голови Держземагентства України.

Враховуючи доводи представника позивача, наведені в обґрунтування заявлених позовних вимог у даній справі, пояснення представника відповідача 2, дослідивши наявні матеріали справи та керуючись власним внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема:

1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності;

2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України;

6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

При цьому, згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин, які є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин. Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд, вирішуючи спір, має з'ясувати чи є він приватно-правовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

З аналізу спірних правовідносин у даній справі суд дійшов висновку, що такі відносини, фактично, виникли у зв'язку з наданням оскаржуваними наказами відповідачем 1 відповідачу 2, дозволів на розроблення та затвердження документації із землеустрою та передачі останньому спірних земельних ділянок в оренду, які раніше були надані у користування (оренду) позивачу.

Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 Цивільного кодексу України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватно-правових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 Цивільного кодексу України, статті 2, 5 Земельного кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 Цивільного кодексу України, статтею 152 Земельного кодексу України, у тому числі, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до цього, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України, розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 Земельного кодексу України тощо).

Отже, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Так, судом встановлено, що предметом спору у цій справі є право користування спірними земельними ділянками, відновлення порушеного права позивача, який, як і відповідач 2, претендує на користування землею, отже в даному випадку між даними особами існує спір про право (спірні правовідносини мають суто цивільно-правовий характер), що в свою чергу виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами частини 2 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд вважає за необхідне закрити провадження у даній справі.

Наведена правова позиція узгоджується з позицією, викладеною в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Рішенні Конституційного Суду України №10-рп/2010 від 01.04.2010 року, постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Крім того, аналогічна правова позиція міститься також в постановах Верховного суду України від 11.11.2014 року №21-493а14, від 16.12.2014 року №21-544а14, від 09.12.2014 року №21-308а14, від 28.04.2015 року №21-173а15.

Приймаючий до уваги викладене у сукупності та керуючись пунктом 1 частини 1 статті 157, статтями 160, 165, Кодексу адміністративного судочинства, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 826/12751/15.

Роз'яснити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Коротище», що дана справа не відноситься до компетенції адміністративних судів і не може бути розглянутий за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки спори, які виникають із земельних правовідносин розглядаються у порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Коротище», що повторне звернення з тими ж позовними вимогами до адміністративного суду не допускається.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статей 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Р.О. Арсірій