Справа № 813/4886/15
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року № 813/4886/15

о 16 год., 21 хв. м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, головуючий суддя Гавдик З.В., секретар судового засідання Палюк М.М., розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним

позовом ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, представник - Заставний Р.А.
про визнання протиправними дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, у якому позивач із врахуванням заяви про зміну позовних вимог просила визнати протиправними дії Кадирова В.В. - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Дельта Банк» до 08.10.2015 року, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» з 08.10.2015 року, щодо заблокування рахунків ОСОБА_1 за договорами № 008-13531-14612 від 14.06.2012 року; № 006-13531-140612 від 14.06.2012 року; № 002-13503-121112 від 12.11.2012 року; № 002-13503-121112 від 12.11.2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» укладено договори: № 9722 від 13.01.2015 року, № 008-13531-140612 від 14.06.2012 рок; № 006-13531-140612 від 14.06.2012 року; № 002-13503-121112 від 12.11.2012 року, згідно яких на рахунках позивача зберігались грошові кошти на суму 8007,86 доларів США та 52,90 Євро.

На підставі постанови Правління Національного банк України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу.

09.07.2015 року позивач за попередньою реєстрацією звернулась до Банку - партнера (ПАТ «Укрсімбанк») для отримання своїх коштів, але їй було відмовлено у зв'язку відсутністю позивача в реєстрах вкладників для виплати відшкодування. Дізнавшись про відсутність у реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, 14.07.2015 року позивач звернулася із письмовою заявою до відповідача з проханням невідкладно включити її в Реєстр вкладників для виплати відшкодування, надати інформацію щодо її включення та щодо строків виплати гарантованого Законом відшкодування, однак станом на 27.08.2015 відповіді на таку заяву не надійшло, рахунки позивача не розблоковані.

29.07.2015 року на офіційному сайті Фонду опубліковано оголошення про те, що зі значної частини заблокованих рахунків вкладників «Дельта Банку» знято тимчасові обмеження щодо виплати коштів у межах гарантованої суми. Однак, рахунки позивача залишились заблокованими.

Позивач вважає, що вищевказані договори не підлягали перевірці, оскільки укладені поза межами одного року до впровадження тимчасової адміністрації, але всі рахунки, в тому числі за вказаними договорами, було незаконно заблоковано. Відповідач не мав правових підстав для блокування коштів на цих рахунках позивача і його дії були протиправними.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав, що згідно п. 3, ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено що, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій. Також надав суду додаткові пояснення про те, що кошти позивачу повернуті, в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, давши їм оцінку, суд встановив:

10.06.2015 року № 05-2998572 Довідкою про наявність рахунків в АТ «Дельта Банк», виданій ОСОБА_1, підтверджено, що їй дійсно відкрито в ПАТ «Дельта Банк» рахунки:

НОМЕР_1 у валюті долар США. Станом на 10.06.2015 року залишок коштів на рахунку складає 4585,48 доларів США;

НОМЕР_2 у валюті долар США, згідно Договору банківського вкладу (депозиту) № 922 «Зростаючий on-line». Станом на 10.06.2015 року залишок коштів на рахунку складає 3000,00 доларів США.

14.07.2015 року № 05-3038000 Довідкою про наявність рахунків в АТ «Дельта Банк», виданій ОСОБА_1, підтверджено, що їй дійсно відкрито в ПАТ «Дельта Банк» рахунки:

НОМЕР_1 у валюті долар США. Станом на 14.07.2015 року залишок коштів на рахунку складає 4585,48 доларів США;

НОМЕР_3 у євро. Станом на 14.07.2015 року на рахунку обліковується залишок коштів у розмірі 52,90 євро;

НОМЕР_4 у доларах США. Станом на 14.07.2015 року на рахунку обліковується залишок коштів у розмірі 422,38 дол. США;

Договір банківського вкладу (депозиту) № 9722 «Зростаючий on-line», укладений 13.01.2015 року на суму у розмірі 3000,00 дол. США, що припинив свою дію 10.03.2015 року.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Кодексом адміністративного судочинства.

Згідно ч. 3, ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно ч. 4 ст. 2 цього ж Закону, вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно ч. 1, ст. 3 цього ж Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Згідно ч. 1, ст. 4 цього ж Закону, основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч. 1, ст. 26 цього ж Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч. 1 ст. 27 цього ж Закону, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно п. 3, ч. 2 ст. 37 цього ж Закону, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Згідно ч. 2, ст. 38 цього ж Закону, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Стаття 70 КАС України встановлює правила належності доказів, які визначають об'єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, а також правила допустимості доказів, що визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Предметом доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС України, є обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом не враховуються обґрунтування позивача позовних вимог, оскільки згідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Жодних належних та допустимих доказів про те, що відповідач саме здійснював перевірку укладених позивачем правочинів згідно ст. 38 вказаного Закону позивачем суду не надано.

Таким чином, діючи у межах повноважень, наданих статтею 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду мала законні підстави тимчасово обмежити операції щодо виплати суми відшкодування позивачу за договором банківського вкладу.

Крім цього, факт повернення коштів позивачу представником позивач підтверджено в судовому засіданні.

З цих же підстав судом враховуються заперечення представника відповідача, оскільки спірні дії відповідача повністю узгоджуються із вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Докази подані позивачем не переконують в обґрунтованості позовних вимог .

Згідно ст. ст. 49, 70, 71 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з врахуванням змісту ст. 162 КАС України, позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про визнання протиправними дій, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 159-163, 167 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього ж Кодексу апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили у порядку та строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова складена в повному обсязі 30.11.2015 року.

Суддя Гавдик З.В.