Справа № 2а-2748/11/1370
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2015 року № 2а-2748/11/1370

11 год. 11 хв. м.Львів, вул.Чоловського, 2

Зал судових засідань № 5

Львівський окружний адміністративний суд в складі

головуючого-судді Тертичного В.Г.

за участю секретаря судового засідання Олійника Ю.В.

за участю представників сторін:

від представника позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у розмірі 123100,00 грн., -

в с т а н о в и в :

Державна податкова інспекція у Сихівському районі м.Львова звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі - 123100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що листом управління Державтоінспекції Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи від 28.04.2010 року № 9504/10/17-108/174 повідомлено, що ОСОБА_2 20.03.2010 року зареєстрував автомобіль марки IVECO 35.10 державний номерний знак НОМЕР_1 2000 року, 20.03.2010 року зареєстрував автомобіль марки IVECO 35.10 державний номерний знак НОМЕР_2 2000 року, 06.03.2010 року зареєстрував автомобіль марки MERCEDES BENZ 817L державний номерний знак НОМЕР_3 1996 року, 16.12.2009 року зареєстрував автомобіль марки VOLKSVAGEN TRANSPORTER T4 державний номерний знак НОМЕР_4 1999 року. Оскільки, відповідач є власником зазначених транспортних засобів, він, у відповідності ст. 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», зобов'язаний сплатити податок з власників транспортних засобів. Однак, відповідачем не дотримано вимог вищевказаної статті, в зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 123100,00 грн., яка в добровільному порядку не сплачена, і саме цю суму позивач просить стягнути в судовому порядку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Жодних клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляду справи у відсутність уповноважених представників на адресу суду не надходило.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, про що свідчить розписка про ознайомлення з датою наступного судового засідання.

16 листопада відповідач подав до канцелярії суду письмове заперечення (вх.№ 37683). В обґрунтування своєї позиції зазначив, що немає жодного відношення до зареєстрованих автомобілів та ніколи не здійснював жодних дій і не підписував жодних документів щодо їх реєстрації. До матеріалів справи долучив постанову про визнання потерпілим від 07 грудня 2011 року в рамках кримінальної справи № 181-0311 порушеної за фактом зловживань службовим становищем службовими особами Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області за ознаками злочинів передбачених ч.3 ст.364 та за фактом підроблення документів та їх використання згідно ч.1, 3 ст.358 КК України. Окрім того зазначив, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року по справі № 2а-4498/11/1370, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.2015 року, визнано протиправними дії посадових осіб відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області щодо реєстрації на ім'я ОСОБА_2 транспортних засобів: автомобіля марки MERCEDES BENZ 817L д.н.з. НОМЕР_3 1996 року випуску; автомобіля марки IVEKO 35.10 д.н.з. НОМЕР_1 2000 року випуску; автомобіля марки IVEKO 35.10 д.н.з. НОМЕР_2 2000 року.

26 листопада 2015 року за вх.№ 38842 до канцелярії суду надійшло клопотання, в якому ОСОБА_2 просить розглядати дану справу у його відсутності, позовні вимоги заперечує в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні, пояснення надав аналогічні до викладеного у письмових запереченнях відповідача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Листом Управління Державтоінспекції Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ГУМВС України у Львівській області № 9504/10/17-108/174 від 28.04.2010 року повідомлено, що громадянин ОСОБА_2 зареєстрував ряд автомобілів, а саме:

- 20.03.2010 року зареєстрував автомобіль марки IVECO 35.10 державний номерний знак НОМЕР_1 2000 року;

- 20.03.2010 року зареєстрував автомобіль марки IVECO 35.10 державний номерний знак НОМЕР_2 2000 року;

- 06.03.2010 року зареєстрував автомобіль марки MERCEDES BENZ 817L державний номерний знак НОМЕР_3 1996 року;

- 16.12.2009 року зареєстрував автомобіль марки VOLKSVAGEN TRANSPORTER T4 державний номерний знак НОМЕР_4 1999 року.

Згідно з Розрахунком суми податку з власників транспортних засобів, що підлягає сплаті відповідачем під час здійснення першої реєстрації вказаних транспортних засобів в Україні, сума податку загалом становить 123100,00 грн. (а.с.8).

02 червня 2010 року позивачем на ім'я ОСОБА_2 було направлено виклик-запрошення № 7618 на співбесіду по питанню сплати сплати податку з власників транспортних засобів.

09 лютого 2011 року податковим органом проведено перевірку за даними ДАІ та ДПА щодо повноти та своєчасності сплати податку з власників транспортних засобів відповідачем, за результатами якої складено довідку № 70/17-1, якою підвтерджується факт несплати податку з власників транспортних засобів.

Крім того, листом від 04.11.2011 року № 5949 ЗГРУ Приватбанку повідомлено, що платежі даної особи на рахунки по згаданих реквізитах не знайдено.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

До 01 січня 2011 року принципи побудови системи оподаткування, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників визначалися Законом України "Про систему оподаткування" від 25 червня 1991 року № 1251-XII (далі - Закон № 1251-XII).

Поняття податку і збору (обов'язкового платежу) до бюджетів та до державних цільових фондів дано у статті 2 цього Закону, під яким слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів згідно з пунктом 10 статті 14 Закону № 1251-XII належить до загальнодержавних податків.

Законом України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" від 11 грудня 1991 року №1963-XII (далі - Закон № 1963-XII), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, встановлювався податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах.

Відповідно до статті 1 Закону № 1963-XII платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Згідно з статтею 2 цього Закону об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704.

За положеннями статті 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Частиною першою статті 5 Закону № 1963-XII передбачено, що вказаний вид податку сплачувався фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. При цьому сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками встановленими цим Законом.

Відповідно до частини четвертої цієї статті фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

В той же час, згідно з частиною 6 статті 5 Закону № 1963-XII у разі відсутності документів про сплату податку або документів, що дають право на користування пільгами, перша реєстрація в Україні, реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку і технічний огляд транспортних засобів не провадяться.

Єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів, та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України, від 07.09.1998 р. № 1388 (далі - Порядок).

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю, в числі іншого, за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно з пунктом 8 Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що безумовною підставою для першої реєстрації транспортного засобу є сплата відповідного податку, і такий податок сплачується до реєстрації транспортного засобу, а не після.

З матеріалів справи слідує, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при реєстрації транспортного засобу на ОСОБА_2 до бюджету не надійшов.

Згідно вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 01.07.2013 року по справі № 1-233/11, встановлено, що протягом січня 2009 - березня 2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВСУ у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів без сплати та із частковою сплатою податку з власників транспортних засобів на наступних фізичних осіб.

Серед переліку таких транспортних засобів є і транспортні засоби, зареєстровані на ОСОБА_2, а саме: автомобіль марки IVECO 35.10 державний номерний знак НОМЕР_1 2000 року, зареєстрований 20.03.2010 року; автомобіль марки IVECO 35.10 державний номерний знак НОМЕР_2 2000 року, зареєстрований 20.03.2010 року; автомобіль марки MERCEDES BENZ 817L державний номерний знак НОМЕР_3 1996 року, зареєстрований 06.03.2010 року; автомобіль марки VOLKSVAGEN TRANSPORTER T4 державний номерний знак НОМЕР_4 1999 року, зареєстрований 16.12.2009 року. За їх реєстрацію, як зазначено органами досудового слідства, не сплачено податок загалом на суму - 123100,00 грн.

Окрім того, судом встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.07.13 року у справі № 2а-4498/11/1370 за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України у Львівської області про визнання дій неправомірними та скасування реєстрації на ім'я ОСОБА_2 трьох транспортних засобів - визнано протиправними дії посадових осіб відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУ МВС України у Львівській області щодо реєстрації на ім'я ОСОБА_2 транспортних засобів: автомобіля марки MERCEDES BENZ 817L д.н.з. НОМЕР_3 1996 року випуску; автомобіля марки IVEKO 35.10 д.н.з. НОМЕР_1 2000 року випуску та автомобіля марки IVEKO 35.10 д.н.з. НОМЕР_2 2000 року.

Дане рішення обгрунтоване тим, що з поданих суду матеріалів та пояснень вбачається, що ОСОБА_2, як особа яка зазначена в реєстраційних документах не вчиняв дій щодо реєстрації таких транспортних засобів; жодних документів не підписував; проведення реєстрації транспортних засобів позивачем повіреним особам не доручав; про вчинення протиправних дій на предмет реєстрації на його ім'я вищезгаданих транспортних засобів повідомив правоохоронні органи та постановою слідчого визнаний потерпілим в рамках кримінальної справи, порушеної за ознаками злочинів, передбачених статтями 364, 365 та 358 КК України щодо службових осіб ВРЕВ УДАІ, що в сукупності дає суду підстави вважати, що дана реєстрація транспортних засобів проведена із порушенням Порядку №1388.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08 жовтня 2015 року таке рішення було залишено без змін.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_2, визнаний потерпілим у кримінальній справі № 181-0311 згідно постанови слідчого від 07 грудня 2011 року, де зазначено, що досудовим слідством встановлено, що службові особи Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, в порушення п.п.3.8 Порядку №1388 та ст.5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» провели первинну реєстрацію у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області 4-х транспортних засобів на фізичну особу - ОСОБА_2 без сплати податку з власників транспортних засобів.

З огляду на викладене, суд зазначає про відсутність у відповідача обов'язку сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за державну реєстрацію згаданих автомобілів. Доказів протилежного позивачем під час розгляду адміністративної справи суду не подано.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 та ст. 11 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 70 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи обставини, встановлені вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 01.07.2013 року у справі № 1-233/11 та постанову Львівського окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року, яка набрала законної сили, суд, керуючись положеннями ст. 72 КАС України, приймає обставини, які встановлені іншим судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів не підлягає стягненню з відповідача, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, судові витрати не належить стягувати зі сторін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 151-154, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної податкової інспекції у Сихівському районі м.Львова до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у розмірі 123100,00 грн. - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений 30 листопада 2015 року.

Суддя Тертичний В.Г.