Справа № 205/816/15-а(2а/205/30/15)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2015 рокусправа № 205/816/15-а(2а/205/30/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чепурнова Д.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Сафронової С.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання неправомірними дій, зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

06 лютого 2015 року ОСОБА_1 (Далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська (Далі - відповідач), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні підвищення до пенсії, у зв'язку з відстрочкою часу її призначення, у розмірі 29,5% від розміру пенсії, починаючи з 08 серпня 2013 року. Зобов'язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1, відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 29,5% від розміру пенсії, в сумі 498,20 грн. в місяць, у зв'язку з відстрочкою виходу на пенсію строком 59 місяців, починаючи з 08 серпня 2013 року. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська виплатити позивачу різницю між пенсією, призначеною з підвищенням до пенсії у розмірі 498,20 грн. та фактично виплаченою пенсією, за період з 08 серпня 2013 року по день винесення судового рішення.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що позивач з 1996 року не працювала, а тому на перерахунок пенсії з урахуванням відсотка за більш пізній вихід на пенсію, відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не мала права.

Не погодившись із постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила постанову суду скасувати та прийняти нову якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач має право на підвищення до пенсії, у зв'язку із відстроченням призначення пенсії, оскільки досягла пенсійного віку 29 грудня 1990 року та продовжувала працювати до 10 січня 1996 року. Вказує на те, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не містить норм, які зобов'язують пенсіонера звертатися до територіального управління ПФУ із заявою про відстрочку призначення пенсії.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав викладених у ній, представники відповідача заперечували проти задоволення її задоволення.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість постанови в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська та отримує пенсію за віком.

21 серпня 2014 року представник позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про перерахунок пенсії із урахуванням підвищення до пенсії, у зв'язку із відстроченням призначення пенсії.

Листом від 29 серпня 2014 року №Д-127/14ос відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що пенсія призначена у відповідності до чинного законодавства, та про відсутність підстав для перерахунку пенсії з урахуванням відсотка за більш пізній вихід на пенсію.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час звернення позивача до УПФУ, особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75 % - за кожний повний місяць страхового стажу після досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

Виходячи з положень зазначеної норми, умовами для підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення є:

- набуття права на пенсію за віком;

- виявлення бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку;

- звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру.

Оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846.

Відповідно до пункту 8 Порядку для відстрочення часу призначення пенсії подається заява та надаються документи, зазначені у підпунктах «а», «б» та «г» пункту 7 цього Порядку.

Як встановлено судом першої інстанції, та не заперечується сторонами, що позивачу 08 серпня 2013 року призначено пенсію за віком, із заявою про призначення пенсії з підвищенням розміру вона не зверталась.

Таким чином, оскільки позивач з 08 серпня 2013 року вже отримує пенсію за віком, та враховуючи те, що ОСОБА_1 з 10 січня 1996 року не працює, то підстави для призначення підвищення, визначеного ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відсутні, оскільки обов'язковою умовою для підвищення розміру пенсії за віком у разі відстрочки часу її призначення є, зокрема, виявлення бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього строку.

В той же час, щодо посилання заявника апеляційної скарги на той факт, що ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 29 грудня 1990 року та до 10 січня 1996 року продовжувала працювати, як на підставу для перерахунку пенсії з урахуванням відсотка за більш пізній вихід на пенсію, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Тобто, вказаний Закон не може застосовуватись до спірних правовідносин за 1990-1996 роки, що виключає можливість задоволення позовних вимог щодо зобов'язання призначити та виплачувати ОСОБА_1, відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 29,5% від розміру пенсії, в сумі 498,20 грн. в місяць, у зв'язку з відстрочкою виходу на пенсію строком на 59 місяців, оскільки з довідки виданій ОСОБА_1 від 30.09.1999р. вбачається, що вона в 1999 році здала пенсійне посвідчення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

В повному обсязі ухвала складена 27 листопада 2015 року.

Головуючий: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: С.В. Сафронова