Справа № 750/10788/14
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" листопада 2015 р. м. Київ К/800/24048/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування постанов за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області, третя особа - ОСОБА_1, в якому просило: визнати неправомірними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області Палігіна О.П. щодо винесення постанов про скасування процесуальних документів від 11 серпня 2014 року №43340552 і № 43340638; скасувати постанови начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області Палігіна О.П. про скасування процесуальних документів від 11 серпня 2014 року № 43340552 і №43340638.

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2013 року позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено. Визнано дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Чернігівській області неправомірними. Скасовано постанови про скасування процесуальних документів від 11 серпня 2014 року у виконавчих провадженнях № 43340552 і №43340638.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2012 року у справі № 2506/3439/2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2014 року, зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові здійснити за період з 25 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію з підвищенням її розміру як дитині війни на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також додаткову пенсію у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

13 лютого 2014 року за вказаним судовим рішенням видано 2 виконавчих листи на перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та на перерахунок і виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області від 15 травня 2014 року відкрито виконавчі провадження ВП № 43340552 та ВП № 43340638.

Листом № 9682/06 від 28 травня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області про те, що ОСОБА_1 здійснено перерахунок основної та додаткової пенсії за період з 25 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року та проведено відповідні виплати у травні 2011 року.

20 червня 2014 року у зв'язку з повним фактичним виконанням рішення суду державним виконавцем винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 43340552 та ВП № 43340638 на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження». Копії постанов направлено сторонам до відома.

14 липня 2014 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області надійшла скарга ОСОБА_1, в якій останній просив скасувати постанови державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень ВП №43340522 та ВП №43340638, оскільки рішення суду боржником не виконано, коштів за даним рішенням суду ОСОБА_1 не отримував. При цьому зазначив, що рішення по справі №2а/2506/4723/11 було прийнято 31 травня 2012 року, а згідно наданих боржником даних кошти виплачені ОСОБА_1 в травні 2011 року.

За результатами розгляду вказаної скарги начальником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області прийнято постанови від 11 серпня 2014 року, якими скасовано постанови про закінчення виконавчих проваджень з тих підстав, що кошти стягувачеві згідно рішення суду не виплачені.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Чернігові не надало до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області жодних підтверджуючих документів на підтвердження виконання рішення суду у справі №2506/3439/2012.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що на момент ухвалення Деснянським районним судом м. Чернігова рішення від 31 травня 2012 року у справі № 2506/3439/2012 існувала така, що набрала законної сили, постанова суду у справі № 2-а/2506/4723/11 з того самого спору, між тими самими сторонами і з такого ж предмету позову, яке до того ж було фактично виконане. Враховуючи, що фактично Управління здійснило перерахунок та виплатило ОСОБА_1 пенсію як дитині війни та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 25 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що державний виконавець обґрунтовано виніс постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 43340552 та ВП № 43340638.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами частини 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно частини 2 статті 83 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2011 року у справі № 2-а/2506/4723/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2011 року, Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 25 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року, з підвищенням її розміру на 30 % як дитині війни та додаткову пенсію у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 25 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року.

Згідно протоколу від 04 травня 2011 року та розрахункової відомості на виконання вказаного судового рішення Управлінням здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та 23 травня 2011 року перераховано кошти на його поточний рахунок.

Як вбачається зі змісту листа Управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові від 15 вересня 2014 року № 15477/07, що міститься в матеріалах справи, доплата підвищення до пенсії як дитині війни та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, за період з 25 серпня 2010 року по 31 грудня 2010 року в сумі 2381,29 грн. були виплачені ОСОБА_1 на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2011 року у справі № 2-а/2506/4723/11

При цьому, документи, що б підтверджували виконання саме рішення суду у справі №2506/3439/2012 у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, беручи до уваги те, що боржником у виконавчих провадженнях ВП № 43340552 та ВП № 43340638 не було надано відповідних підтверджуючих документів про перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 саме за рішенням суду у справі №2506/3439/2012, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що державний виконавець передчасно прийняв постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП № 43340552 та ВП № 43340638, а тому, скасовуючи вказані процесуальні документи своїми постановами від 11 серпня 2014 року, начальник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернігівській області діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши у межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що апеляційний суд помилково скасував законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, а тому постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, а постанова суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2015 року скасувати, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 травня 2013 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: Я.Л. Іваненко Д.В. Ліпський М.І. Мойсюк