Справа № 807/3293/14
Суддя: Дякович Віктор Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 р. Справа № 876/9786/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Дяковича В.П.,

суддів: Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року по справі № 807/3293/14 за позовом Приватного підприємства "Проектно-будівельна компанія Євробуд" до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосовування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "Проектно-будівельна компанія Євробуд" звернулося в суд з позовом, яким просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області № від 15.10.2014 року та рішення № від 15.10.2014 року про застосування штрафних санкцій.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач постанову суду першої інстанції оскаржив, подав апеляційну скаргу, зазначивши, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції не вжито заходів для встановлення наявності вироку у кримінальному провадженні та не здійснено виклику осіб для надання пояснень та встановлення фактичних обставин справи.

В судовому засіданні представник позивача надала пояснення та заперечила проти доводів апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не зявилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст. 196 КАС України.

Суд, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що на виконання постанови слідчого СВ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області про призначення перевірки дотримання податкового законодавства суб'єктом господарської діяльності від 01.09.2014 року посадовими особами Мукачівської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Закарпатській області у період з 19 вересня 2014 року по 22 вересня 2014 року було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства "Проектно-будівельна компанія Євробуд" щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2011 року по 31.08.2014 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.08.2014 року. За результатами проведеної перевірки складено акт від 29.09.2014 року № 51454/17-03/20445655.

Вказаною перевіркою встановлено наступні порушення: п.п.168.1.1, 168.1.2 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України в частині неутримання та неперерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб в сумі 1330,30 грн.; п.176.2 "б" ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2014 року; п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме: занижено платежі до бюджету по єдиному соціальному внеску на суму 3544,00 грн.; п.7 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме: занижено платежі до бюджету по єдиному соціальному внеску на суму 331,00 грн..

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено: 1) податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 15.10.2014 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати" в сумі 2172,57 грн., з яких за основним платежем 1330,30 грн. та штрафні санкції 842,27 грн.; 2) рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № НОМЕР_2 від 15.10.2014 року, яким позивачу донараховано 3875,00 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції в розмірі 581,10 грн.

Як вбачається з акту перевірки від 29.09.2014 року № 51454/17-03/20445655, висновки щодо виявлених в ході перевірки порушень податкового законодавства зроблені посадовими особами відповідача на підставі матеріалів досудового розслідування № 000010 від 18.08.2014 року, а саме: протоколів допиту свідка.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У відповідності до пп.78.1.11 п.78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону.

Відповідно до п.86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року № 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 року за № 34/18772, затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства (далі - Порядок № 984).

Відповідно до пп.5.1 п.5 розділу ІІ Порядку № 984 результати документальної перевірки дотримання податкового законодавства групуються за окремими видами податків і зборів та у розрізі податкових періодів. В цій частині акта (довідки) перевірки відображаються задекларовані платником податків у податковій та іншій звітності показники, результати перевірки цих показників та робиться відповідний запис щодо встановлення або невстановлення порушень. При цьому до акта (довідки) перевірки додаються відповідні аналітичні таблиці.

При цьому, згідно вимог пп.5.2 п.5 розділу ІІ Порядку № 984 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, в результаті якої здійснено це порушення, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб платника податків або його законних представників щодо встановлених порушень; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Окрім того, п.6 розділу І Порядку № 984 визначено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, як вже було зазначено вище, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 ПК (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) однією з підстав проведення документальної позапланової виїзної перевірки є отримання постанови суду (ухвали суду) про призначення перевірки або постанови органу дізнання, слідчого, прокурора, винесеної ними відповідно до закону у кримінальних справах, що перебувають у їх провадженні.

У разі, якщо грошове зобов'язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального закону або закону про оперативно-розшукову діяльність, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки не приймається до дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів перевірки та висновків органу державної податкової служби визначається кримінально-процесуальним законом або законом про оперативно-розшукову діяльність (пункт 86.9 статті 86 ПК).

У справі, що розглядається, судом встановлено, що на момент прийняття спірного податкового повідомлення-рішення у відповідача не було відомостей про прийняття судом рішення по кримінальній справі, в межах якої проведено документальну перевірку позивача.

На думку колегії суддів, відсутність відповідного рішення суду в кримінальній справі не дає підстав органу податкової служби для прийняття податкового повідомлення-рішення про визначення грошового зобов'язання платнику податків за результатами перевірки, призначеної в рамках кримінальної справи.

Дана позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2014 року (справа №21-576а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Щодо висновків податкового органу, викладених в акті перевірки про використання підприємством праці фізичних осіб без укладення трудових договорів, суд зазначає наступне.

Необхідною умовою для утримання податку з доходів фізичних осіб є наявність факту виплати такого доходу фізичній особі податковим агентом за трудовою чи цивільно-правовою угодою.

Суд вважає, що у відповідності до ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України передбачено, що при укладенні трудового договору з фізичною особою додержання письмової форми є обов'язковим.

Згідно ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір вважається укладеним навіть тоді, коли наказу чи розпорядження про прийняття на роботу не було видано, але працівника фактично допущено до роботи, що узгоджується також з позицією, викладеною в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9, відповідно до якого фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Таким чином трудовий договір вважатиметься укладеним, якщо працівника допущено до роботи з дозволу власника.

У відповідності до наказу № 4-К1 від 13.08.2012 року підприємством було прийнято на виконання робіт за договором цивільно-правового характеру, в тому числі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, дію яких наказом № 2-К1 від 28.09.2012 року було припинено. Як вбачається з акту перевірки від 29.09.2014 року № 51454/17-03/20445655, підприємством для перевірки надано платіжні відомості за серпень та вересень 2012 року, а саме: від 06.09.2012 б/н за серпень, згідно з якою проведено виплату громадянину ОСОБА_3 в сумі 604,37 грн. та громадянину ОСОБА_2 в сумі 604,37 грн.; від 19.09.2012 б/н за вересень (аванс), згідно з якою проведено виплату громадянину ОСОБА_3 в сумі 248,37 грн. та громадянину ОСОБА_2 в сумі 248,37 грн.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 виконували роботи з дозволу або за розпорядженням позивача.

Таким чином, висновки посадових осіб відповідача про порушення позивачем податкового законодавства, зроблені в акті перевірки від 29.09.2014 № 51454/17-03/20445655, на підставі яких прийняті оскаржувані рішення, ґрунтуються виключно на матеріалах досудового розслідування № 000010 від 18.08.2014 та не підтвердженні жодними іншими первинним документами або доказами, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, в протоколах допиту свідків відсутні відомості про отримання ними коштів, які зазначені в акті перевірки. Висновки податкового органу зроблені виключно на припущеннях, що не може слугувати підставою для винесення податкового повідомлення-рішення.

Дана правова позиція висловлена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 03 липня 2014 року в справі № К/9991/60557/12.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дір бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов до вірних висновків, приймаючи рішення по суті спірних правовідносин.

Крім того, відповідно до ст.94 КАС України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, оскільки ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2015 року про відкриття апеляційного провадження Мукачівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області відстрочено сплату судового збору до вирішення спору по суті.

Ставки сплати судового збору встановлено частиною другою статті 4 Закону України Про судовий збір, відповідно до якої за подання зокрема апеляційної скарги на рішення суду 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Враховуючи викладене, у звязку з частковою несплатою судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, такий підлягає стягненню з позивача в дохід Державного бюджету України за подання апеляційної скарги у розмірі 669 грн. 90 коп..

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року по справі № 807/3293/14 залишити без змін.

Стягнути з Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області судовий збір за подання апеляційної скарги на постанову суду у розмірі 669 грн. 90 коп. за реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Галицькому районі м. Львова, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007573, банк отримувача - ГУДКСУ у Львівській області, код банку отримувача (МФО) 825014, рахунок отримувача 1004, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу - судовий збір за подання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

ОСОБА_8