Справа № 806/4851/15
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м.Житомир справа № 806/4851/15

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

секретар судового засідання Талько А.М.,

за участю: позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання донарахувати та виплатити кошти в сумі 82754,60 грн.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 12.05.2007 "Про затвердження порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції";

- зобовязати Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області прийняти рішення щодо донарахування та виплати йому коштів в сумі 82754,60 грн до раніше виплаченої одноразової грошової допомоги.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно пункту 2 частини 1, частини 3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 №707 (далі - Порядок №707), грошова допомога позивача повинна була бути розрахована з включенням щомісячної надбавки в розмірі 100% грошового забезпечення. Разом з тим, Головним управлінням ДФС у Житомирській області у липні 2015 року була виплачена позивачу одноразова грошова допомога, проте відповідачем при її розрахунку не врахована щомісячна надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення. Звернувшись до відповідача із заявою про перерахунок допомоги, позивач отримав відмову, яку вважає протиправною.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_1 до березня 2009 року проходив службу в податковій міліції Державної податкової адміністрації в Житомирській області, і був відряджений, згідно наказу Державної податкової адміністрації України № 367/0 від 02.03.2009 для подальшого проходження служби у розпорядження Міністерства внутрішніх справ України.

Наказом Міністра внутрішніх справ України №2274 о/с від 30.12.2010 ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас за п. 64 "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 8).

Згідно виписки із акта огляду МСЕК серії 10ААА№732098, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності з 31.01.2011 - травма, так, повязана з виконанням службових обовязків (а.с. 9).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААБ№667947, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 22.01.2014 - травма, так, повязана з виконанням службових обовязків (а.с. 10).

Під час судового розгляду справи зясовано, що 31.07.2015 Головним управлінням ДФС у Житомирській області перераховано позивачу одноразову грошову допомогу в сумі 89618,40 грн, що становить чотирирічне грошове забезпечення та включає у себе: посадовий оклад за посадою старшого оперуповноваженого з ОВС відділення організації боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом оперативного управління УПМ ДПА в Житомирській області - 1253,00 грн, оклад за спеціальним званням - 130,00 грн, відсоткову надбавку за вислугу років - 484,05 грн.

На переконання позивача, відповідач протиправно не врахував щомісячну надбавку в розмірі 100% грошового забезпечення, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступних мотивів.

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" (у редакції, чинній на момент встановлення позивачу другої групи інвалідності) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 N 707 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок N 707).

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 Порядку N 707, одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися:

під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі:

п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

Згідно пункту 3 Порядку N 707, розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку особа рядового або начальницького складу займала на день загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності.

До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.

До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику податкової міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням та відсоткова надбавка за вислугу років згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про міліцію", форми і розміри грошового забезпечення працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування якісного особового складу міліції, диференційовано враховувати характер і умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності і компенсувати їх фізичні та інтелектуальні затрати.

На момент виникнення спірних правовідносин, питання щодо грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 1294).

Згідно пункту 1 Постанови, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 2 Постанови № 1294 передбачено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 3 зазначено постанови затверджені схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах, згідно з додатками 9-23, відповідно до яких, вид грошового забезпечення як щомісячна надбавка у розмірі 100% - не передбачена.

На виконання Постанови № 1294 та, з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 №499 була затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (введена в дію з 01.01.2008).

Вищевказаною Інструкцією затверджені, зокрема, додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та встановлено, що грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Проте, такий вид грошового забезпечення як щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) законодавством на час виникнення спірних відносин не передбачений.

Стовідсоткова надбавка особам рядового, а також середнього і старшого начальницького складу органів внутрішніх справ була встановлена Указом Президента України № 771 від 31.08.2001 "Про внесення змін до Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926", проте вказаний Указ втратив чинність згідно з Указом Президента України від 18.12.2007 № 1234/2007.

Разом з тим, з аналізу пункту 3 Порядку № 707 вбачається, що розрахунок одноразової грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення на день встановлення інвалідності, що виключає застосування стовідсоткової надбавки встановленої Указом Президента України № 771 від 31.08.2001 "Про внесення змін до Указу Президента України від 4 жовтня 1996 року № 926".

Зважаючи на те, що на момент встановлення позивачу другої групи інвалідності - 22.01.2014до складу грошового забезпечення старшого оперуповноваженого з ОВС відділення організації боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом оперативного управління УПМ ДПА в Житомирській області не входила щомісячна надбавка в розмірі 100% грошового забезпечення, суд вважає правомірними дії при визначенні розміру одноразової грошової допомоги.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог, відповідач довів належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при розгляді заяви позивача.

Водночас, докази подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог та спростовані доводами відповідача.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є не обґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 128, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 28 жовтня 2015 р.