Справа № 826/11175/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в роз'ясненні судового рішення

27 листопада 2015 року м. Київ № 826/11175/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.В., суддів: Погрібніченка І.М., Шулежка В.П., розглянув у порядку письмового провадження заяву Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень про роз'яснення постанови у справі

за позовомОСОБА_1
доМіністерства культури України
провизнання протиправним та скасування наказу № 374/0/17-14,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства культури України, в якому просив: визнати протиправним і скасувати наказ № 374/0/17-14 Міністерства культури України від 26 червня 2014 року про звільнення ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на посаді Директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.09.2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.10.2015 р., позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ № 374/0/17-14 Міністерства культури України від 26 червня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України з 27 червня 2014 року. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей з 27 червня 2014 року.

Окружним адміністративним судом м. Києва 18.09.2014 р. видано виконавчий лист в частині судового рішення, яке підлягає негайному виконанню.

Згідно відмітки служби діловодства, 22.12.2014 р. Окружний адміністративний суд м. Києва одержав від Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень про роз'яснення постанови від 18.09.2014 року по справі № 826/11175/14, в якій останній просив роз'яснити судове рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України з 27 червня 2014 року. У вказаній заяві також було заявлено вимогу про розгляд справи без участі державного виконавця.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив наступне. Листом від 17.11.2014 року Міністерство культури України повідомило відділ, що рішення суду не може бути виконано в повному обсязі, оскільки ОСОБА_1 наказом № 374/0/17-14 від 26.06.2014 року був звільнений з роботи 26.06.2014 року, а поновити його вимагається з 27.06.2014 року. Також в Міністерстві культури України було змінено структуру центрального апарату та штатний розпис, згідно яких відсутня посада директора Департаменту культурної спадщини. Таким чином, Міністерству культури України не зрозуміло, яким чином необхідно поновити ОСОБА_1 на неіснуючу посаду.

В судовому засіданні 24.11.2015 року представники позивача та відповідача заперечили проти задоволення вказаної заяви.

Представник Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень в судове засідання 24.11.2015 року не з'явився.

Враховуючи неявку представника Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень у судове засідання, суд вважає за можливе здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Суд звертає увагу на те, що роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду в разі, якщо без такого роз'яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Механізм, визначений статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, мають право на оскарження цього судового рішення.

Проаналізувавши доводи заявника щодо необхідності роз'яснення судового рішення, суд, враховуючи матеріали даної адміністративної справи, приходить до висновку, що підстави для роз'яснення судового рішення відсутні.

Правилами частини першої статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Судом визнано протиправним та скасовано наказ № 374/0/17-14 Міністерства культури України від 26 червня 2014 року про звільнення ОСОБА_1, про що зазначено у постанові від 04.09.2014 року.

Зокрема, в резолютивній частині рішення чітко визначено: поновити ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України з .27.06.2014 року. Допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей з 27.06.2014 року.

Таким чином, заявлені вимоги про роз'яснення постанови суду фактично за своєю суттю є формою висловлення незгоди з мотивацією судового рішення, що суперечить принципам інституту роз'яснення судового рішення.

За таких обставин, розглянувши подану заяву, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про роз'яснення судового рішення відсутні, оскільки постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.09.2014 року складено у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, а її зміст є зрозумілим, як і зрозумілим є порядок виконання даної постанови.

Отже, винесення судом рішення, яким визнано порушення права особи, спонукає державний орган до його виконання, а тому твердження Міністерства культури України щодо неможливості поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України з 27 червня 2014 року, тобто відновлення його порушеного трудового права, у зв'язку із відсутністю у штатному розписі вказаної посади, не ґрунтується на законі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 170 та 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень про роз'яснення судового рішення - відмовити.

Згідно ч. 6 ст. 170 КАС України ухвалу про роз'яснення судового рішення або відмову у його роз'ясненні може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 3 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: І.О. Іщук

Судді: І.М. Погрібніченко

В.П. Шулежко