Справа № 823/2438/15
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року справа № 823/2438/15

м. Черкаси

10 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

секретаря - Роя О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду з позовом звернувся ОСОБА_1, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:

- визнати дії ГУ ДКСУ у Черкаській області по невиконанню постанови Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-354/12 від 26.09.2012 - незаконними;

- зобов'язати виконати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-354/12 від 26.09.2012;

- відшкодувати йому завдану шкоду в розмірі 40 000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в ГУ ДКСУ у Черкаській області з квітня 2015 перебуває на виконанні постанова Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-354/12 від 26.09.2012, якою зобов'язано Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2010 - 2011 роки позивачу, відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично проведеної виплати. Оскільки відповідач її добровільно не виконує, це стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Позивач до зали судового засідання не прибув, натомість 24.09.2015 надіслав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних матеріалів справи.

Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибув, в попередньому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечив в повному обсязі, як таких, що є необґрунтованими та безпідставними оскільки, на сьогоднішній день ГУ ДКСУ у Черкаській області здійснює всі передбачені законодавством заходи щодо виконання постанови Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-354/12 від 26.09.2012.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

За таких обставин, суд вирішив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 41 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у квітні 2011 року звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Центру нарахування та здійснення соціальних виплат про визнання дій незаконними та зобов'язання до вчинення певних дій. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що є інвалідом Великої Вітчизняної війни І групи, а тому має право на разову грошову допомогу до 5 травня, в розмірі визначеному ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Проте, вказана грошова допомога була виплачена позивачу до 5 травня 2008 - 2011 років в меншому розмірі, ніж передбачено законом. На звернення до відповідача про перерахунок разової грошової допомоги, останнім в здійсненні такого відмовлено, чим порушені права позивача та завдано моральної шкоди, що і стало причиною звернення до суду.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2012 року у справі № 2а-354/12 позов ОСОБА_1 задоволено частково - визнано протиправною відмову Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2010 - 2011 роки відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зобов'язано Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2010- 2011 рік відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично проведеної виплати. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

10.04.2015 року на адресу ГУ ДКСУ у Черкаській області від органу державної виконавчої служби надійшла вищевказана постанова для її подальшого виконання.

Як встановлено матеріалами справи, позивач неодноразово звертався на урядову гарячу лінію із зверненнями щодо невиконання ГУ ДКСУ у Черкаській області постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2012 року у справі № 2а-354/12.

Листами ГУ ДКСУ у Черкаській області адресованими ОСОБА_1 від 06.10.2015, 15.10.2015 та 16.10.2015 позивача було повідомлено, що управлінням здійснюються всі передбачені законодавством заходи щодо виконання вищевказаного судового рішення.

Оскільки в добровільному порядку постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2012 року у справі № 2а-354/12 відповідачем добровільно не виконується, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання регламентовані Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 № 4901-VI (надалі - Закон № 4901).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону № 4901, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду (ч.1 ст.3 Закону № 4901).

Аналіз наведених норм Закону № 4901 свідчить про те, що Державною казначейською службою України та її територіальними органами виконуються судові рішення про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, юридична особа.

З метою реалізації пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4901 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 3 вересня 2014 року № 440 про затвердження «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» (надалі - Порядок).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості

Зареєстроване в установленому порядку рішення невідкладно розглядається керівником органу державної виконавчої служби та передається відповідальній особі не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до органу державної виконавчої служби (п.5 Порядку).

Відповідальна особа не пізніше семи робочих днів, як це передбачено п.7 Порядку з дня надходження до неї рішення зобов'язана перевірити за даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконання такого рішення та у разі відсутності відомостей про виконання рішення в повному обсязі внести дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.

Приписами п.8 Порядку визначено, що рішення розподіляються в порядку такої черговості погашення заборгованості: перша черга - рішення щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; друга черга - рішення, пов'язані з трудовими правовідносинами; третя черга - інші рішення.

Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом (п.13 Порядку).

У відповідності до п.20 Порядку, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.

З урахуванням вищевказаних положень нормативно-правових актів, взявши до уваги, що представником відповідача не надано доказів про відсутність бюджетних асигнувань для забезпечення виконання рішень суду де боржниками виступають органи державної влади, а також в зв'язку з ненаданням останнім відомостей, які саме передбачені законом заходи здійснюються ГУ ДКСУ у Черкаській області для виконання постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2012 року у справі № 2а-354/12 (їх вид, характер та строки виконання), суд у відповідності до ч.1 ст. 2 КАС України дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання незаконними дій ГУ ДКСУ у Черкаській області по невиконанню постанови Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-354/12 від 26.09.2012 є законною, обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання виконати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-354/12 від 26.09.2012 суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.2 та ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з приписами ст.6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, слідує, що суд не може перебирати на себе функцій органу, дії або бездіяльність якого оскаржується.

Таким чином, суд дійшов висновку, що саме до компетенції ГУ ДКСУ у Черкаській області віднесено обов'язок виконати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-354/12 від 26.09.2012, яка набрала законної сили, а отже є обов'язковою до виконання, і суд не може підміняти суб'єкт владних повноважень у виконанні останнім своїх прав та обов'язків.

Крім того, суд зазначає, що резолютивна частина постанови від 26.09.2012 сама по собі носить зобов'язальний характер в частині виплати ОСОБА_1 суми грошової допомоги, а тому не потребує додаткового підтвердження такого зобов'язання іншим судовим рішенням.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо відшкодування відповідачем шкоди в розмірі 40 000,00грн., суд зазначає наступне.

Норми Цивільного кодексу України розмежовують шкоду на майнову (матеріальну) та моральну. У відповідності до вказаного розмежування ЦК України по різному регулює питання щодо підстав відповідальності за заподіяну шкоду (в залежності від її виду), порядку та умов її відшкодування, а також кола осіб з яких така шкода може стягуватись.

В даному випадку заявляючи позовну вимогу про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 40 000,00грн. ОСОБА_1 не зазначив, якого саме характеру шкода йому заподіяна, що унеможливлює суд належним чином здійснити належний захист прав та інтересів позивача.

Крім цього суд зазначає, що за загальними правилами у позовній заяві про відшкодування шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування конкретного виду шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вимагаючи відшкодування шкоди, завданої відповідачем, ОСОБА_1 не обґрунтовано, в чому полягає ця шкода, не доведено факт завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат майнового характеру, що настали у зв'язку з бездіяльністю зазначеного суб'єкту владних повноважень, не визначено, якими доказами це підтверджується, в зв'язку з чим суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В матеріалах вищевказаної адміністративної справи міститься ксерокопія посвідчення ОСОБА_1 з якого вбачається, що він є інвалідами І групи, а отже таким, що звільнений від сплати судового збору (судовий збір останінм не сплачувався). З урахуванням вищевказаної обставини, позивачеві не повертається судовий збір відповідно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області по невиконанню постанови Соснівського районного суду м. Черкаси № 2а-354/12 від 26.09.2012, яким зобов'язано Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2010- 2011 рік відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично проведеної виплати.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги яка подається до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлений 27.11.2015 року.