Справа № 2а-2114/10/1770
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-2114/10/1770

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Бившевої Л.І.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод»

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06.10.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2012

у справі №2а-2114/10/1770

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод»

до Державної податкової інспекції у м. Рівне

про скасування податкових повідомлень–рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.10.2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2012, в задоволенні позову відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову, з підстав невірного застосування норм матеріального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено планову комплексну документальну перевірку з питань дотримання позивачем вимог податкового та валютного законодавства за 4 квартал 1999 року, 2000, 2001 роки, 9-ть місяців 2002 року, про що складено акт від 30.12.2002 за №632/д/23-129.

Перевіркою встановлено, що за позивачем в межах міста обліковуються земельні ділянки загальною площею станом на 01.01.2001 - 40,3008 га. та станом на 01.01.2002 та 01.10.2002 - 39,2369 га, в м. Рівне з яких: територія заводу по вул. Д.Галицького, 25 - 32,8769 га., дитсадок № 51 по вул. Орлова - 1,16 га; дитсадок № 56 по вул. Буковинська - 1,07 га.; дитсадок №49 по вул. Білякова - 0,86 га.; жилі будинки по вул. С.Крушельницької - 0,37 га.; жилі будинки по вул. С.Крушельницької - 0,36 га.; медико-санітарна частина по вул. Д.Галицького, 25 - 2,54 га.

Перевіряючи правильність здійсненого позивачем розрахунку земельного податку за 9 місяців 2002 року, ревізорами враховано обставини щодо сплати земельного податку (за земельні ділянки які згідно облікових даних були закріплені за позивачем) іншими суб'єктами господарювання, площею 10,347 га, а зокрема: Управлінням дошкільних закладів за земельні ділянки: площею 1,16 га. (відведену для обслуговування дитсадка № 51 вул. Орлова в м.Рівне); площею 1,07 га (відведеною для обслуговування дитсадка № 56 вул. Буковинська в м.Рівне); площею 0,86 га (відведеною для обслуговування дитсадка № 49 вул. Білякова в м.Рівне) у зв'язку з передачею дитсадків на баланс Департаменту соціального обслуговування населення Рівненської міської управи на підставі розпорядження голови Рівненської міської управи № 117-р від 15.10.1993 року та рішення Рівненської міської ради № 33 від 10.09.1998 року, листа ФДМ України № 1593 від 17.09.1998 року ); ЖЕК № 4 за земельні ділянки площею: 0,37 га. та 0,36 га. (відведеними для обслуговування житлових будинків по вул. С.Крушельницької в м.Рівне) та площею 0,744 га. (відведеною для обслуговування житлового будинку по вул. вул. Д.Галицького, 9а в м. Рівне) у зв'язку з передачею жилих будинків на баланс ЖЕК № 4 відповідно до розпорядження міського голови м. Рівне № 2599-р від 31.12.1998 року); ТОВ «Рівненський економіко-гуманітарний інститут» за земельну ділянку площею 0,463 га. відведеної на обслуговування приміщення - побутовий корпус № 6, право власності на який на підставі біржової угоди купівлі-продажу нерухомості від 14.01.2000 року перейшло до вказаної особи; за земельну ділянки площею 0,47 га. відведеної під пожежну частину ПДПЧ-9, на підставі постанови КМУ від 17.12.1993 року, розпорядження представника Президента України по Рівненській області № 125 від 20.01.1994 року; ПТУ № 9 за земельну ділянку площею 4,85 га. відведеної для обслуговування нежитлового приміщення право на яке передано названому суб'єкту.

Враховуючи встановлене відповідач дійшов висновку, що позивач, за мінусом площ названих земельних ділянок, зобов'язаний сплатити земельний податок із земельних ділянок, що обліковуються за ним, площею 26,3499 га - територія заводу по вул. Д.Галицького, 25 та 2,54 га - медико-санітарна частина (вул.Д.Галицького,25), за 9 місяців 2002 року в розмірі 245595 грн.

Самостійно задекларований позивачем податок за 9 місяців 2002 року становить 140895 грн.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, на які посилається позивач у касаційній скарзі, та вважає, що судами повно встановлено обставини у справі, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні відносини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 № 2535-XII, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-XII, плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належить до загальнодержавних податків. Стаття 9 вказаного Закону передбачає, що платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Чинними на час виникнення спірних правовідносин статтями 7, 13, 14, 15 Закону України від 03.07.1992 № 2535-XII було встановлено, що ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п'ятій - десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону. Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Юридичні особи самостійно обчислюють суму земельного податку в порядку, визначеному цим Законом за формою, встановленою Головною державною податковою інспекцією України, щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого подають дані відповідній державній податковій інспекції.

Державний земельний кадастр, згідно ст. 193 Земельного кодексу України - це єдина державна система земельно-кадастрових робіт, яка встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Статтею 15 Закону України від 03.07.1992 № 2535-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою податок сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм, а також положень ст.ст.30, 125, 126 Земельного кодексу України, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

За даними Управління Держкомзему у м.Рівне станом на 01.01.2002 та на 01.10.2002 за позивачем фактично обліковувались земельні ділянки загальною площею 39,2369 га, доказів вилучення земельних ділянок з користування позивача з визначенням їх площ та передачі до нових набувачів, а також доказів сплати набувачами нерухомості земельного податку за земельні ділянки, на яких розміщені набуті об'єкти нерухомості, суду не надано. Оскільки з земельної ділянки площею 10,347 га - земельний податок сплачувався іншими землекористувачами то суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про правомірність здійсненого відповідачем розрахунку земельного податку за 9 місяців 2002 року, виходячи з площі земельної ділянки, яка обліковується за позивачем в розмірі 28,8899 га (з яких: 26,3499 га - територія заводу та з площі 2,54 га - медико-санітарна частина).

Доводи касаційної скарги правильності висновків судів попередніх інстанцій не спростовують. Постанова Рівненського міського суду від 01.07.2005 у кримінальній справі №122505 не є підставою для нарахування земельного податку.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтоване рішення, підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Рівненський радіотехнічний завод» залишити без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06.10.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п’ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Л.І.Бившева

Н.Г.Пилипчук