Справа № 820/10354/15
Суддя: Бездітко Д.В.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 листопада 2015 р. №820/10354/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого - Судді Бездітка Д.В.,

при секретарі судового засідання - Ділбарян А.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника першого відповідача - ОСОБА_2,

другого відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, Голови Кегичівської районної державної адміністрації ОСОБА_3

про визнання дій неправомірними дій та скасування розпорядження ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідачів, Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, Голови Кегичівської районної державної адміністрації ОСОБА_3, в якому просить суд:

- визнати неправомірними дії Голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 по виданні розпорядження за 165-К від 29 липня 2015 року "Про оголошення догани ОСОБА_1" та скасувати дане розпорядження;

- стягнути з відповідача - Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв'язку з розглядом даної справи - судовий збір та витрати на правову допомогу по оформленню до суду позовної заяви згідно підтверджуючих документів.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що розпорядження Голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 №165-К від 29 липня 2015 року "Про оголошення догани ОСОБА_1" є незаконним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, виходячи із доводів позовної заяви.

Представник відповідача, Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити через безпідставність.

Відповідач, Голова Кегичівської районної державної адміністрації ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в їх задоволенні відмовити посилаючись на письмові заперечення надані до суду.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Кегичівській районній державній адміністрації Харківської області на посаді завідувача сектору економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області з 15 листопада 2012 року та є державним службовцем.

Головою Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 29 липня 2015 року видано розпорядження за №165-К "Про оголошення догани ОСОБА_1", яким позивачу оголошена догана за «неналежне виконання посадових обов'язків, що призвело до неякісної підготовки відповіді на лист Харківської обласної державної адміністрації від 17 липня 2015 року за № 01-55/5317 та лист Андріївської сільської ради від 29 квітня 2015 року № 194/02-24.»

Проте, позивач не погоджуючись з правомірністю прийняття спірного розпорядження, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що однією з підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності є неякісна підготовка відповіді на лист Харківської обласної державної адміністрації від 17 липня 2015 року за № 01-55/5317, з цього приводу суд зазначає.

До Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області надійшов лист голови обласної державної адміністрації №01-55/1951 від 20.03.2015 року «Про розроблення Плану реалізації Стратегії розвитку Харківської області на період 2015-2017 років» та запропоновано не пізніше 17.04.2015 року надати пропозиції щодо ідей проектів(а.с.131).

Виконання вказаного вище листа передано до сектору економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.03.2015 року ОСОБА_1 підготовлено лист-запит на адреси сільських голів з проханням у разі зацікавленості надати пропозиції щодо ідей проектів не пізніше 17.04.2015 року до сектору економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області(а.с.132).

Суд зазначає, що за результатами одержання відповідей на лист від 24.03.2015 року ОСОБА_1 15.04.2015 року (вих. №01-30/1387) надіслано на електронну пошту Департаменту економіки і міжнародних відносин облдержадміністрації лист з пропозиціями до Плану реалізації Стратегії розвитку Харківської області на період 2015-2017 років з додатком на 4 аркушах(а.с.154).

Разом з тим, на адресу Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області 20.07.2015 року надійшов лист Голови обласної державної адміністрації від 17.07.2015 року №01-55/5317 «Про початок попереднього конкурсного відбору інвестиційних Програм і проектів регіонального розвитку, що можуть реалізовуватись за рахунок коштів державного фонду регіонального розвитку у 2016 році»(а.с.14-15).

Слід вказати, що для участі у відборі заявникам необхідно подати проекти разом з відповідним пакетом документів до 31 липня 2015 року.

Матеріалами справи підтверджено, що 29.07.2015 року (вих. №01-41/2724) ОСОБА_1 підготовлено лист, яким районна державна адміністрація надала оперативну інформацію щодо наявності проектів, що можуть бути подані до конкурсного відбору, з додатками на 38 аркушах.(а.с.18).

Щодо неякісної підготовки відповіді на лист Андріївської сільської ради від 29 квітня 2015 року № 194/02-24, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на адресу Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області 30.04.2015 року надійшло звернення Андріївського сільського голови Кегичівського району Харківської області від 29 квітня 2015 року за №194/02-24(а.с.103).

Та на засіданні районної комісії з питань забезпечення своєчасності сплати податків, внесення інших обов'язкових платежів та ефективного використання бюджетних коштів ОСОБА_1 виступила та повідомила про наявне звернення.

За результатами проведеного засідання головою Кегичівської РДА ОСОБА_3 та секретарем Істоміною Т.О., складено протокол №7 від 23.07.2015 року(а.с.105).

Після вирішення питань комісією позивачем була підготовлена відповідь на лист від 29 квітня 2015 року за підписом голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 та направлена Андріївському сільському голові(а.с.106).

Оскільки надані відповіді на листи Харківської обласної державної адміністрації від 17 липня 2015 року за № 01-55/5317 та Андріївської сільської ради від 29 квітня 2015 року № 194/02-24 були підписані головою Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, таким чином, жодних зауважень щодо їх змісту не було виявлено.

Посилання відповідача щодо неякісної підготовки відповідей є безпідставним, оскільки матеріалами справи встановлено зворотне.

Судом не встановлено та відповідачем не підтверджено доказами не якісного виконання обов'язків позивачем по справі.

Поряд з цим, як вбачається з посадової інструкції завідувача сектору економічного розвитку, торгівлі та Інфраструктури районної державної адміністрації ОСОБА_1, затвердженої головою РДА 05.05.2015 року, завідувач сектору має право організовувати ділове листування у процесі виконання покладених на сектор завдань, у межах наданих повноважень, з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями(а.с.115-116).

До того ж, відповідно до Положення про сектор економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури районної державної адміністрації затвердженої головою РДА 10.06.2014 року №140 сектор економічного розвитку, торгівлі та інфраструктури районної державної адміністрації є структурним підрозділом районної державної адміністрації, підзвітним і підконтрольним голові районної державної адміністрації, заступнику районної державної адміністрації згідно розподілу обов'язків(п.1.1 Положення).

Пункт 5.5 розділу 5 Положення вказує, що завідувач сектору забезпечує підготовку проектів розпоряджень голови районної державної адміністрації та інших службових документів з питань, віднесених до компетенції сектору.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що саме голова Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області відповідальний за надання відповідей та їх перевірку, а не ОСОБА_1, як вважає відповідач.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При наданні оцінки правомірності порядку та законності обставин оголошення позивачу догани, слід виходити із вимог передбачених Кодексом законів про працю України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про державну службу", Законом України "Про місцеві державні адміністрації" та Порядком проведення службового розслідування стосовно державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 року №950, Законом України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 року № 586.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

За Конституцією України державна служба, до якої відноситься і служба в районній державній адміністрації, є єдиною за своїми основами (пункт 12 частини першої статті 92). Законодавство України стосовно державної служби, визначаючи загальні засади діяльності та статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, спрямоване на підвищення ефективності державної служби, добір компетентних і відданих справі кадрів, що досягається у тому числі і окремими заходами, а саме - встановленням додаткових, крім передбачених законами, процедур відбору громадян на державну службу та вимог, які висуваються до них, шляхів просування по службі, умов оплати праці державних службовців, підвищений рівень їх відповідальності у разі порушення дисципліни тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну службу" державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Так, відповідно частини першої статті 10 Закону України "Про державну службу" основними обов'язками державних службовців є додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

Частиною першою статті 14 Закону України "Про державну службу" визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Приписами ст. 149 Кодексу законів про працю України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься копія пояснюючої записки ОСОБА_1 від 28.07.2015 року(а.с.125-126).

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" голова місцевої державної адміністрації очолює місцеву державну адміністрацію, здійснює керівництво її діяльністю, несе відповідальність за виконання покладених на місцеву державну адміністрацію завдань і за здійснення нею своїх повноважень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач при прийнятті оскаржуваного розпорядження посилається на приписи ст. 6, 39 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», які регулюють лише порядок здійснення державного контролю місцевими державними адміністраціями та визначають повноваження голів місцевих державних адміністрацій, що в свою чергу не вказує на безпосередній зв'язок вчиненого позивачем дисциплінарного проступку з мірою покарання за такий вчинок.

Однак, оскаржуване розпорядження не містить чіткого і конкретного формулювання як суті, так і обставин вчинення певного дисциплінарного проступку і які саме негативні наслідки настали для установи та яким чином це вплинуло на стабільність роботи установи.

Оскаржуване розпорядження №165-К від 29 липня 2015 року містить лише посилання на неналежне виконання посадових обов'язків, що призвело до неякісної підготовки відповіді на лист Харківської обласної державної адміністрації від 17 липня 2015 року за № 01-55/5317 та лист Андріївської сільської ради від 29 квітня 2015 року № 194/02-24.

Додатково суд вважає за необхідне відзначити, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок винне, протиправне невиконання або неналежне виконання державним службовцем покладених на нього посадових обов'язків (порушення трудової дисципліни), за яке передбачається дисциплінарна відповідальність. Діяння є дисциплінарним проступком за наявності трьох умов: якщо діяння є протиправним; якщо діяння є винним, тобто вчинене навмисно або з необережності; якщо не виконані або неналежно виконані саме посадові обов'язки.

Окрім того, відповідно до чинного законодавства - дисциплінарна відповідальність державного службовця полягає в накладенні передбачених законом дисциплінарних стягнень за порушення ним службової дисципліни. Порушенням службової дисципліни вважається протиправне, неналежне виконання працівником трудових обов'язків. Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, до складу якого традиційно включається суб'єкт, суб'єктивна сторона, об'єкт і об'єктивна сторона.

Суб'єктом дисциплінарного проступку є особа, яка перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем.

Суб'єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина і виступає в двох формах: умислу чи необережності.

В усіх випадках наявності вини спільним і обов'язковим її елементом є усвідомлення особою протиправності свого діяння, якщо ж немає усвідомлення немає і вини.

Об'єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб'єкта, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ними і поведінкою правопорушника.

Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Загальним об'єктом дисциплінарного проступку є дисципліна праці. Дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну.

При притягненні до дисциплінарної відповідальності слід обов'язково встановлювати чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено.

Окрім того, безпосередньо механізм проведення службового розслідування стосовно державних службовців регулюється Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України №950 від 13.06.2000 (надалі-Порядок № 950).

Так, згідно положень Порядку № 950, стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян.

Рішенням щодо проведення службового розслідування визначається голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, мета і дата початку та закінчення службового розслідування. Термін службового розслідування не може перевищувати двох місяців.(п.3 Порядку № 950).

Відповідно до п.8 Порядку № 950, за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти і суть звинувачень або підозри, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім'я та по батькові, рік народження, освіта, термін служби у органі державної влади і перебування на займаній посаді особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, результати щорічної оцінки виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, покладених на неї завдань та обов'язків, види заохочення та дисциплінарного стягнення, а також ступінь участі у виконанні окремих доручень (завдань); заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої проведено службове розслідування, обґрунтована інформація про їх відхилення чи задоволення; висновки службового розслідування, обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі необхідності винних осіб до відповідальності згідно із законодавством. У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Члени комісії мають право викласти свою окрему думку, про що до акта додається відповідний документ.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що безпосереднім наслідком забезпечення реалізації прав державного службовця на зняття безпідставних звинувачень або підозри є рішення керівника про призначення службового розслідування.

Водночас, як було встановлено під час розгляду справи, службове розслідування не призначалось та не проводилось, факт неналежного виконанням позивачем своїх службових обов'язків, як того вимагають вищезазначені норми права, не встановлено.

Проаналізувавши вищевикладені обставини, приймаючи до уваги те, що відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту правомірності застосування до позивача заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани, суд вважає також необхідним задовольнити позовні вимоги в частині скасування розпорядження Голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 №165-К від 29 липня 2015 року "Про оголошення догани ОСОБА_1".

Щодо позовних вимог про визнання неправомірними дій Голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 по виданні розпорядження за №165-К від 29 липня 2015 року "Про оголошення догани ОСОБА_1" та скасувати дане розпорядження, суд зазначає наступне.

Суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є саме скасування розпорядження Голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 №165-К від 29 липня 2015 року "Про оголошення догани ОСОБА_1", таким чином частина позовних про визнання дій неправомірними задоволенню не підлягають.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача - Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області судові витрати, понесені ОСОБА_1 у зв'язку з розглядом даної справи - судовий збір та витрати на правову допомогу по оформленню до суду позовної заяви згідно підтверджуючих документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 87 КАС України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Згідно частини 1 статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

З аналізу наведених правових норми вбачається, що належним підтвердженням витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги є договір про надання правової допомоги та документ, який свідчить про оплату послуг, оформленого у встановленому законом порядку (квитанція, платіжні доручення тощо).

При цьому слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Частиною 3 статті 90 КАС України визначено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно п. 2 Прикінцевих та перехідних положень КАС України, частина 3 статті 90 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ.

Статтею 1 визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем до адміністративного позову надано оригінал квитанції №б/н від 24.09.2015 року на суму 400,0 грн., за підготовку позову до Харківського окружного адміністративного суду.

Однак, матеріали справи не містять будь-яких обґрунтувань таких витрат, виходячи з обсягу витраченого часу та переліку процесуальних дій, вчинених особою, що надавала правову допомогу.

Крім того, з вищевказаної квитанції взагалі не можливо встановити особу яка надавала такі послуги.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 400,0 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI(в редакції на час подачі адміністративного позову).

Керуючись ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Стаття 9 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до п. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 160,161,162,163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, Голови Кегичівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними дій та скасування розпорядження - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження Голови Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_3 №165-К від 29 липня 2015 року "Про оголошення догани ОСОБА_1".

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 487.20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2015 року.

Суддя Д.В. Бездітко