Справа № 813/174/13-а
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2015 року м. Київ К/800/54966/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Приходько І.В.
Бухтіярової І.О. Костенка М.І.

при секретарі судового засідання Бовкуні В.В.,

за участю представників сторін: від позивача - Биструшкин В.Ю.

від відповідача 1 - не з'явився,

від відповідача 2 - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Львівській області та Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 р.

у справі № 876/9830/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Влада Ойл»

до Державної податкової служби у Львівській області

та Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова

про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Влада Ойл» (далі - позивач, ТОВ «Влада Ойл») звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби у Львівській області (далі відповідач 1, ДПС у Львівській області) та Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова (далі відповідач 2, ДПІ у Франківському районі м. Львова), в якому просило суд, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати протиправними та скасувати наказ голови ДПС у Львівській області № 888 від 21.12.2012 року «Про проведення фактичних перевірок»; рішення ДПС у Львівській області № 27343/10/22-3010/625 від 21.12.2012 року про призначення експертизи; рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області ДПС № 1 від 29.12.2012 року про накладення адміністративного арешту майна. Також, позивач просив суд визнати протиправними дії ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області ДПС щодо накладення адміністративного арешту на майно ТОВ «Влада Ойл» та дії ДПС у Львівській області щодо призначення експертизи.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2013 р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 р. скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2013 р., позов задоволено частково: визнано протиправними дії ДПІ у Франківському районі м. Львова щодо накладення адміністративного арешту на майно ТОВ «Влада Ойл» та дії ДПС у Львівській області щодо призначення експертизи; скасовано рішення ДПС у Львівській області № 27343/10/22-3010/625 від 21.12.2012 р. про призначення експертизи та рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова № 1 від 29.12.2012 р. про накладення адміністративного арешту на майно. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими рішенням суду апеляційної інстанції, відповідачі звернулися до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просили скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 р. і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач в письмових запереченнях та в судовому засіданні проти доводів касаційної скарги заперечував, вважає оскаржуване судове рішення законним, обґрунтованим та прийнятим у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державною податковою службою у Львівській області на підставі підпунктів 80.2.3, 80.2.6 пункту 80 статті 80 Податкового кодексу України, проведено фактичну перевірку АЗС № 4 ТОВ «Влада Ойл», що розташована за адресою: м. Львів, вул. Персенківка, 2 щодо дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Перед початком проведення перевірки посадові особи відповідача пред'явили та надали наказ голови ДПС у Львівській області № 888 від 21.12.2012 року «Про проведення фактичних перевірок».

Вказаний наказ було видано на підставі підпунктів 80.2.3, 80.2.6 пункту 80 статті 80 Податкового кодексу України та службового допису начальника управління податкового контролю від 21.12.2012 року № 75/22-3011.

При проведенні фактичної перевірки, яка оформлена актом від 29.12.2012 року № 1127/01/2230/37123376, встановлено, що автомобільний бензин марки А-95 ДСТУ 4063-2001 в кількості 4172,61 л. не відповідає вимогам ДСТУ 4063-2001 «Бензини автомобільні. Технічні умови» за показниками «концентрація фактичних смол», не відповідає представленим до перевірки документам щодо походження бензину та власник якого не встановлений.

На вказаний бензин позивачем до перевірки представлено: журнал обліку надходжень нафтопродуктів АЗС № 4 ТзОВ «Влада Ойл», товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів від 13.12.2012 року № 7, сертифікат відповідності та паспорт від 08.11.2012 року на бензин автомобільний А-95, виданий «ПАТ «Укрнафта».

В процесі проведення перевірки, керуючись статтею 84 Податкового кодексу України, ДПС у Львівській області прийнято рішення від 21.12.2012 року № 27343/10/22-3010/625 про проведення експертизи бензину А-95, що реалізується через АЗС за адресою: м. Львів, вул. Персенківка, 2, та відібрано зразки продукції для лабораторного дослідження, про що складено акт від 21.12.2012 року № 0178. При проведенні лабораторного дослідження паливно-мастильних матеріалів, яке здійснене Центральним митним управлінням лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної України. Згідно із висновком Центрального митного управлінням лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України, що скеровувався на адресу ДПС України надані на дослідження проби бензину А-95, в тому числі і ті, які були відібрані на АЗС № 4, не відповідають вимогам ДСТУ 4063-2001 «Бензини автомобільні Технічні умови» за показниками «концентрація фактичних смол».

Враховуючи висновки Центрального митного управлінням лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України, за результатами фактичної перевірки встановлено, що в резервуарах із написом А-95, які розташовані на території АЗС знаходиться рідина із запахом бензину, яка не відповідає вимогам ДСТУ 4063-2001 «Бензини автомобільні. Технічні умови» за показниками «концентрація фактичних смол» та яка фактично ТОВ «Влада Ойл» не оприбутковувалася.

Таким чином, на території АЗС № 4 знаходяться товарно-матеріальні цінності, які не належать ТОВ «Влада Ойл», оскільки згідно документів представлених до перевірки оператором АЗС був прийнятий та оприбуткований бензин марки А-95. Інших документів про походження товарно-матеріальних цінностей та відомостей щодо власника товару до перевірки надано не було.

У зв'язку із отриманням матеріалів перевірки (лист ДПС у Львівській області від 29.12.2012 року № 27972/7/22-3009/656), в яких зафіксований факт виявлення майна, власник якого не встановлений у відповідності із вимогами пункту 94.7 статті 97 Податкового кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження форми протоколу про тимчасове затримання майна» від 29.12.2010 року працівниками ДПІ у Франківському районі м. Львова Львівської області ДПС складено протокол про тимчасове затримання майна від 29.12.2012 року № 1.

На підставі протоколу про тимчасове затримання № 1 керівником податкового органу 29.12.2012 року прийнято рішення про накладення адміністративного арешту майна № 1, яке того ж дня вручено представнику ТОВ «Влада Ойл».

У відповідності із вимогами наказу ДПА України «Про затвердження Порядку взаємодії між підрозділами державної податкової служби України під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави» від 24.12.2010 року № 1032 працівниками ДПІ у Франківському районі м. Львова ДПС за участю представника ТОВ «Влада Ойл» складено акт опису та попередньої оцінки майна від 29.12.2012 року № 1. Крім цього, вказане майно передано на відповідальне зберігання ТОВ «Влада Ойл» згідно договору від 29.12.2012 року та акту прийому-передачі.

Позивач 05.02.2013 року звернувся до суду із клопотанням про призначення судової експертизи у ДП УкрНДІНП «МАСМА» за адресою: м. Київ, пр. Палладіна, 46, при цьому надав 2 зразка продукції (арбітражні проби) - бензину А-95, що були відібрані 21.12.2012 року на АЗС № 4, один відібраний Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Львівській області для проведення експертизи в межах свої перевірки, другий - Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Львівській області на прохання-звернення відповідача 1, та переданий його посадовим особам для проведення експертизи.

Згідно висновку експерта ОСОБА_5, що є працівником ДП УкрНДІНП «МАСМА», від 20.02.2013 року № 28 було отримано наступні результати: бензин автомобільний А-95 у 2- х пробах - зразках продукції, що був відібраний 21.12.2012р. на АЗС № 4 ТОВ «Влада Ойл», яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Персенківка, 2, відповідає вимогам ДСТУ 4063-2001 «Бензини автомобільні. Технічні умови» за усіма фізико-хімічними показниками, в тому числі концентрація фактичних смол (детальний перелік показників); пальне бензин автомобільний А-95 у 2-х пробах - зразках продукції, що був відібраний 21.12.2012р. на АЗС № 4 ТОВ «Влада Ойл», яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Персенківка, 2, є якісним.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності проведення перевірки позивача, а також висновку лабораторного дослідження паливно-мастильних матеріалів Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що органи державної податкової служби не наділені повноваженнями щодо контролю якості продукції, а відтак дії та рішення щодо призначення експертизи бензину є протиправними. Крім того, у податкового органу були відсутні правові підстави для прийняття рішення та вчинення дій по накладенню арешту на майно.

Колегія суддів касаційної інстанції частково погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 21.12.2012 р. № 888 «Про проведення фактичних перевірок» колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині, виходячи з наступного.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, визначеній у постанові від 24.12.2010 р. у справі №21-25а10, платник податку який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

Таким чином, позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, в іншому разі в задоволенні відповідних позовів має бути відмовлено.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова від 29.12.2012 р. № 1 щодо накладення адміністративного арешту на майно та визнання протиправними дій податкового органу щодо накладення адміністративного арешту на майно колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій відповідно до Рішення № 1 від 29.12.2012 р. тимчасовий адміністративний арешт майна власника якого не встановлено було накладено в зв'язку з порушенням позивачем податкового законодавства та у відповідності до положень пункту 94.7 статті 94 Податкового кодексу України.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Відповідно до пункту 94.7 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути також застосований до товарів, які виготовляються, зберігаються, переміщуються або реалізуються з порушенням правил, визначених митним законодавством України чи законодавством з питань оподаткування акцизним податком, та товарів, у тому числі валютних цінностей, які продаються з порушенням порядку, визначеного законодавством, якщо їх власника не встановлено.

Рішення про накладення адміністративного арешту майна приймається керівником органу державної податкової служби або його заступником на підставі протоколу тимчасового затримання майна, складеного посадовою особою відповідного податкового органу.

Нормою пункту 94.10 статті 94 Податкового кодексу України передбачено, що обґрунтованість рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту повинно бути перевірено судом.

За змістом пункту 94.7 статті 94 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано повноваження накладати адміністративний арешт майна платника податків за таких фактичних обставин: товари виготовляються, зберігаються, переміщуються або реалізуються з порушенням правил, визначених митним законодавством України чи законодавством з питань оподаткування акцизним податком; товари, в тому числі валютні цінності, продаються з порушенням порядку, визначеного законодавством, якщо їх власника не встановлено.

Враховуючи презумпцію правомірності набуття права власності або правомірності володіння майном, для визначення речей (майна) такими, що не мають власника або власник яких невідомий, та для застосування з цих мотивів адміністративного арешту на підставі пункту 94.7 статті 94 Податкового кодексу України податковий орган повинен спростувати правомірність володіння платником податків певним майном.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що право власності позивача на нафтопродукти підтверджується первинними документами, а саме журналом обліку надходжень нафтопродуктів, товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів, сертифікатом відповідності та паспортом на бензин автомобільний.

Податковим органом не спростовано відсутності у відповідача права власності на бензин та не надано на підтвердження зазначеного належних та допустимих доказів.

Крім того, фізичні властивості самих товарів, у тому числі невідповідність товару вимогам ДСТУ, не можуть вважатися достатніми доказами відсутності у особи права власності на нього.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування рішення ДПІ у Франківському районі м. Львова № 1 від 29.12.2012 р. про накладення арешту на майно та неправомірності дій ДПІ у Франківському районі м. Львова щодо накладення адміністративного арешту.

Однак колегія суддів, касаційної інстанції не може погодитися з висновками суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині скасування рішення ДПС у Львівській області від 21.12.2012 р. № 27343/10/22-3010/625 про призначення експертизи та визнання протиправними дій ДПС у Львівській області щодо призначення експертизи, виходячи з наступного.

Порядок проведення експертизи під час здійснення податкового контролю органами державної податкової служби визначено статтею 84 Податкового кодексу України

Підстави призначення експертизи передбачені пунктом 84.1 статті 84 цього Кодексу. Так, експертиза проводиться у разі, коли для вирішення питань, що мають значення для здійснення податкового контролю, необхідні спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, економіки та в інших галузях.

Пунктом 84.2 статті 84 Податкового кодексу України передбачено, що експертиза призначається за заявою платника податків або за рішенням керівника (або його заступника) органу державної податкової служби, в яких зазначаються: підстави для залучення експерта; прізвище, ім'я та по батькові експерта; реквізити платника податків, стосовно якого здійснюється податковий контроль; питання, поставлені до експерта; документи, предмети та інші матеріали, які подаються на розгляд експерта.

Податковим кодексом України податковий орган не обмежено у визначенні видів експертиз, які можуть призначатись під час проведення фактичної перевірки.

Колегія суддів касаційної інстанції, погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що перевірка якості палива не входить до компетенції податкового органу, а відноситься до повноважень інших органів. Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку метою призначення такої експертизи було не притягнення суб'єкта господарювання до відповідальності за реалізацію неякісного пального, а вирішення питань, що мають значення для здійснення податкового контролю.

Крім того, рішенням про призначення експертизи права позивача жодним чином не порушені, а повноваження податкового органу на призначення експертизи визначені Податковим кодексом України.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України на підставі положень статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України скасовує рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог про скасування рішення Державної податкової служби у Львівській області від 21.12.2012 р. № 27343/10/22-3010/625 про призначення експертизи та в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій Державної податкової служби у Львівській області щодо призначення експертизи та залишає в силі у цій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 225, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Головного управління Міндоходів у Львівській області та Державної податкової інспекції у Франківському районі м. Львова Головного управління Міндоходів у Львівській області - задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 р. в частині задоволених позовних вимог про скасування рішення Державної податкової служби у Львівській області від 21.12.2012 р. № 27343/10/22-3010/625 про призначення експертизи та в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними дій Державної податкової служби у Львівській області щодо призначення експертизи у справі № 876/9830/13 - скасувати, та залишити в силі, у цій частині позовних вимог, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2013 р.

В решті постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.10.2013 р. у справі № 876/9830/13 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис) І.В. Приходько
Судді: (підпис) І.О. Бухтіярова
(підпис) М.І. Костенко