Справа № 817/1717/15
Суддя: Малахова Н.М.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Кравчук Т.О.
Суддя-доповідач:Малахова Н.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"24" листопада 2015 р. Справа № 817/1717/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Малахової Н.М.

суддів: Жизневської А.В.

Котік Т.С.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації України Нілової Ангеліни Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної реєстраційної служби України в особі Департаменту реєстрації речових прав на нерухоме майно, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілової Ангеліни Олександрівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №21419468 від 19.05.2015 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень стосовно нерухомого майна (комплексу) зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 за заявою №11101138 від 22.04.2015 року; зобов'язання Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України провести реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно (комплекс) зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 за заявою №11101138 від 22.04.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що при прийняті рішення про відмову у державній реєстрації №21419469 від 19.05.2015 року державний реєстратор не прийняв до уваги наданий до заяви витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, в якому зареєстровані відомості про припинення реєстрації агрофірми "Україна" за судовим рішенням. У зв'язку з цим, на момент прийняття рішення про відчуження майна співвласникам паїв акт приймання-передачі майна, свідоцтво про право власності підписувала за рішенням загальних зборів уповноважена особа від колективу та скріплювалося печаткою сільським головою.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 15.09.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Нілової Ангеліни Олександрівни Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України №21419468 від 19.05.2015 року про відмову ОСОБА_3 у державній реєстрації прав та їх обтяжень стосовно нерухомого майна (комплексу) зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 за заявою ОСОБА_3 від 22.04.2015 року за №11101138. Зобов'язано Державну реєстраційну служби України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 22.04.2015 року за реєстраційним номером 11101138 про проведення державної реєстрації права власності форма власності приватна на комплекс, що розташований: АДРЕСА_2. В задоволенні решти вимог відмовити. Присуджено на користь ОСОБА_3 із Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн.54 коп.

В апеляційній скарзі Міністерство юстиції України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволені позову в частині зобов'язання Державної реєстраційної служби України повторно розглянути заяву про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Зокрема, Міністерство юстиції України вказує на те, що позивачу повернуті всі оригінали примірників документів, що унеможливлює повторний розгляд заяви. Крім того, посилається на те, що суд зобов'язав ліквідований центральний орган виконавчої влади вчинити дії.

В суді апеляційної інстанції Державну реєстраційну службу України замінено на правонаступника - Міністерство юстиції України згідно вимог ст. 55 КАС України.

Розглянувши справу у межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 22.08.2012 року Радивилівською сільською радою ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серія НОМЕР_1, яке посвідчує право на пайовий фонд майна агрофірми "Україна" в частці в розмірі 1806860 грн.

У зв'язку з цим позивач звернувся із заявою до колективу співвласників майнових паїв - колишніх членів агрофірми "Україна" про виділення та передачу йому у приватну власність частини нерухомого (рухомого) майна в рахунок вартості майнового паю.

18.08.2012 року загальними зборами колективу співвласників майнових паїв - колишніх членів агрофірми "Україна" прийнято рішення, оформлене протоколом №1 від 18.08.2012 року, яким заяву позивача задоволено.

Згідно з додатком №2 до протоколу №1 від 18.08.2012 року складено акт прийому-передачі майна, яке збори співвласників колишніх членів агрофірми "Україна" затвердили таким, що підлягає передачі в приватну власність ОСОБА_3 в рахунок вартості належного йому паю на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 10.08.2012 року, а саме: майно, за адресою АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7, АДРЕСА_8, АДРЕСА_2, про що зазначено в Додатку №1 до даного свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 10.08.2012 року.

На підставі вказаних документів, 22.04.2015 року ОСОБА_3 звернувся до державного реєстратора з заявою про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на комплекс, що розташований за адресою АДРЕСА_2.

19.08.2015 року, державним реєстратором прийнято рішення № 21419468 про відмову в державній реєстрації права власності на комплекс, що розташований за адресою АДРЕСА_2, з тих підстав, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, зокрема, свідоцтво про виділення майна в натурі містить підпис і печатку сільського голови, що не відповідає вимогам Наказу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №214194468 від 19.05.2013 року не відповідає критеріям правомірності, протиправне та підлягає скасуванню, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відтак, суд першої інстанції зобов'язав повторно розглянути заяву ОСОБА_3,. від 22.04.2015 року за реєстраційним номером 11101138 про проведення державної реєстрації права власності на комплекс, що розташований: АДРЕСА_2.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Приписами ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено прямий обов'язок державного реєстратора під час розгляду заяви про реєстрацію встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно приписів ч.1 ст.15 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Приписами ч.4 цієї статті державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

При цьому, приписами ч.1 ст.19 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та актів прийому-передачі активів та/або зобов'язань неплатоспроможного банку приймаючому або перехідному банку, крім випадків, визначених законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно приписів ст.24 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Отже, законодавець визначив перелік підстав, за яких державний реєстратор, встановивши їх наявність, може прийняти рішення про відмову у державній реєстрації прав. Вказані норми визначають вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації прав.

Приймаючи рішення про відмову у державній реєстрації, державний реєстратор прав на нерухоме майно повинен був врахувати, що п. 4 ч.1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" містить дві самостійні підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а тому за наявності однієї з таких підстав необхідно чітко зазначити одну з них.

Згідно змісту спірного рішення державний реєстратор встановив, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Відтак, відмова відповідача містить непереконливі висновки, оскільки в ній є посилання на альтеративні підстави відмови.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 подав державному реєстратору усі необхідні для реєстрації права власності документи, передбачені чинним законодавством України, а саме: свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, протокол №1 загальних зборів колективу співвласників майнових прав - колишніх членів агрофірми "Україна", додаток №1 до свідоцтва про право власності на майновий пай, додаток №2 до протоколу №1 від 18.08.2012 року.

Свідоцтво про право власності на майновий пай підписувала за рішенням загальних зборів уповноважена особа від колективу та скріплювалося печаткою сільського голови.

Згідно матеріалів справи, зміст Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, який було надано разом з пакетом документів державному реєстратору, свідчить про те, що Колективне підприємство агрофірма "Україна" 20.10.2005 року припинено на підставі судового рішення, про що внесено запис №1000131.

Отже, на момент видачі свідоцтва про право власності (10.08.2012 року) Колективне підприємство агрофірма "Україна" було припиненим, а тому вказане свідоцтво фактично не могло бути засвідчене підписом керівника Колективного підприємство агрофірма "Україна" та печаткою.

Відтак, подане позивачем свідоцтво про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства, яке не містило підпису і печатки керівника підприємства, а було підписане і засвідчене сільським головою не могло бути підставою для відмови у вчинені реєстраційної дії.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про протиправність рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 19.05.2015 року № 21419468, яким відмовлено ОСОБА_3 у державній реєстрації прав та їх обтяжень стосовно нерухомого майна.

Разом з тим, в апеляційній скарзі не містяться доводи щодо незаконності судового рішення в частині визнання протиправним та скасування спірного рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що повторний розгляд заяви позивача про реєстрацію права, повернутої з підстав, зазначених у ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є неможливим у зв'язку з поверненням документів заявникові, не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції. Предметом розгляду цієї справи є законність прийняття Державним реєстратором рішення про відмову в державній реєстрації права власності. Державна реєстрація є дискреційним повноваженням державного реєстратора, яка проводиться відповідно до визначених законом етапів, вчиненню реєстраційних дій передує перевірка поданих документів на їх відповідність вимогам законодавства.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що Державна реєстраційна служба України ліквідована відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 № 17 та відповідно до п.2 цієї постанови Міністерство юстиції України є правонаступником Державної реєстраційної служби, що ліквідується, у частині реалізації державної політики (у сферах, зазначених у п.1 постанови).

Відтак, постанову суду першої інстанції слід змінити, поклавши на Міністерство юстиції України зобов'язання щодо повторного розгляду заяви позивача про реєстрацію права власності на нерухоме майно (комплекс) зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 за заявою №11101138 від 22.04.2015 року. В решті постанова підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "15" вересня 2015 р. змінити.

Зобов'язати Міністерство юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 22.04.2015 року за реєстраційним номером 11101138 про проведення державної реєстрації права власності (форма власності приватна) на комплекс, що розташований: АДРЕСА_2.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Н.М. Малахова

судді: А.В. Жизневська

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "25" листопада 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_10

3. адреса проживання позивача - ОСОБА_3 : АДРЕСА_9.

4 - представнику позивача ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 (довіреність)

5- відповідачу/відповідачам: Департамент державної реєстрації Міністерство юстиції України вул.М.Раскової, 15, м.Київ, 02660

6-Державний реєстратор прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Нілова Ангеліна Олександрівна вул.Городецького,буд.13,м.Київ 1,01001

7- Міністерство юстиції України вул.Городецького,13,м.Київ,01001

-

8- Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області Міністерство Юстиції України, Майдан Соборний,1, м.Житомир, 10014 (представництво інтересів МЮУ)

,