Справа № 804/8995/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 р. Справа № 804/8995/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя Ніколайчук С.В.
при секретарі судового засідання Федуркіній А.В.;
представник позивача ОСОБА_1;
представник відповідача ОСОБА_2;
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що оспорюване рішення є неправомірним, оскільки позивач не порушував ст.14.1.27, ст.14.1.36, ст. 14.1.23, ст.14.1.231. ст.14.1.13, ст.14.1.191, ст.14.1.185, ст.14.1.179, ст.138.1.1, ст.138.2, ст.138.4, ст.138.8, ст.44.1, ст. 139.1.9, ст.135.5.4, ст.137.10 Податкового кодексу України та у податкового органу відсутні підстави та повноваження щодо визнання недійсним (нікчемним) договорів укладених позивачем з його контрагентами, адже угоди з контрагентами позивача в судовому порядку недійсними податковою інспекцією не визнавались та податковій інспекції не надано повноваження встановлювати нікчемність правочинів в актах перевірки; висновки акту зроблені лише на припущеннях, оскільки факт реальності здійснення позивачем господарських операцій за угодами, укладеною з ТОВ «Український рітейл», ПП «Укрформпред», ТОВ «ІБК Софітекс», ТОВ «БК «Монолітбуд», ТОВ «Кепітал Хауз» підтверджено у ході перевірки первинними бухгалтерськими документами, які включають зміни в структурі активів позивача; висновок податкового органу, що оприбуткування, приймання-передачі товарів не проводились зроблено з інформації компютерних баз даних та автоматизованих інформаційних систем державної податкової служби. Оскільки право підприємства на формування податкового кредиту не залежить від податкового обліку (стану місцезнаходження) контрагентів та сплати ним податку до бюджету, позивач вважає, що ним було сформовано ПДВ на підставі належним чином оформлених податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Ухвалою суду від 22.07.2015р. відкрито провадження по справі №804/8995/15 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 04.08.2015р.
В подальшому розгляд справи відкладався 04.09.15р., 18.09.15р., 09.10.15р. та 20.10.15р.
20.10.2015 р. в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд адміністративний позов задоволити в повному обсязі.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову, мотивуючи тим, що опрацюванням документів податкової звітності при перевірці ПП"АГРОСТАЛЬПРОМ" встановлено, що позивач здійснював будівництво житлових і нежитлових будівель. При цьому, у ПП"АГРОСТАЛЬПРОМ" відсутній технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг) та інші умови для ведення господарської діяльності. Для здійснення послуг, повязаних з демонтажем, поточними ремонтами різних будівель, ПП"АГРОСТАЛЬПРОМ" залучало сторонні організації. Стан таких субєктів господарювання відмінний від «0» - основний платник. Види діяльності не відповідають змісту господарських операцій, вказаних в первинних документах. Наявність вказаних обставин, на думку відповідача, є підставою для встановлення факту нереальності здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання, встановлено безтоварність таких операцій та юридичну дефектність первинних документів, складених від імені контрагентів на адресу ПП"АГРОСТАЛЬПРОМ", що є наслідком порушення позивачем норм ПК України. Таким чином, Західно-Донбаською ОДПІ обґрунтовано та правомірно прийнято податкові повідомлення-рішення.
Заслухавши представника позивача та відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного:
2012р.-45 788,73грн 1
2013р.-939 287,85грн
- пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, пп.169.2.2 п.169.2, пп.169.4.2 п.169.4 ст.169, пп..176.2.а п.176.2. ст.176 Податкового кодексу - не нарахування, неутримання та не перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб, за результатами перевірки донараховано податок на доходів фізичних осіб в розмірі 573,49грн.
- п. 2.8, п. 3.5, п. 3.7, п. 3.8 гл. З, п. 5.1, п. 5.8 гл. 5 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» із змінами та доповненнями, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004року № 637 (із змінами та доповненнями).
- перевищення ліміту залишку готівки в касі підприємства у сумі 540,80грн.
Відповідальність за дане порушення передбачена ст. 1 Указу Президента України від 12.06.95 р. № 436 „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки (із мінами та доповненнями) (фінансова санкція: 523,80грн.х 2 = 1047,60грн. Загальна суму фінансових санкцій - 1047.60грн.)
На підставі таких документів, як: договорів купівлі-продажу, договорів субпідряду, видаткових накладних, виписок банку, платіжних доручень, журналів-ордерів по рахунках 3111.3112,361.362. 685. головної книги, будівельних форм КБ -3, калькуляції до них, кошториси витрат, судом зясовано, що ПП «Агростальпром» здійснювало будівництво житлових і нежиглових будівель.
Податковим органом встановлено не реальність господарських операцій в 2013 році при взаємовідносинах з наступними контрагентами,а саме:
- ТОВ «Кепітал хауз» за період грудень 2013 рік на суму 327653,53грн., роботи по ремонту будівлі згідно договору №01/12С від 19.12.13р.
Кірм того, податковим органом встановлено, що для здійснення послуг пов'язаних з демонтажем, поточними ремонтами різних будівель в перевіряємому періоді підприємство ПП „Агростальпром" залучало сторонні організації на підставі договорів підряда/ субпідряда стан яких відмінний від основного, а саме:
ПП „Геліос-Д" (код за СДРПОУ 35448064) стан 16 „припинено, ліквідовано"
ТОВ „Компанія Ексімсервіс (код за СДРПОУ 19428396) стан 16 „припинено, ліквідовано"
СОВ „Аурі (код за СДРПОУ 37275358) стан 16 „припинено, ліквідовано"
ТОВ «Транс Лайн" (код за СДРПОУ 372764564) стан 16 „припинено, ліквідовано"
ТОВ „Кепітал Хаус" (код за СДРПОУ 38451478) стан 8 „здійснено запис про відсутність за місцезнаходженням
Перевіркою встановлено, що у ПП «Агростальпром» відсутні технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг) та інших умов для ведення господарської діяльності.
Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.
Згідно із п.п.14.1.27. п.14.1. ст.14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником)
В силу п.п.134.1.1. п.134.1. ст.134 ПК України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Згідно з п.138.2. ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до п.п.139.1.1. п.139.1. ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не пов'язані з провадженням господарської діяльності.
Отже, до складу валових витрат можуть бути віднесені витрати, які безпосередньо пов'язані з підготовкою, організацією, веденням виробництва, реалізацією продукції (робіт, послуг).
В силу п.44.1. ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Пунктом 198.1. ст.198 ПК України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно із п.198.2. ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1. статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку:
-з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
-з придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Аналізуючи зазначені норми Податкового кодексу України суд приходить до висновку, що право на віднесення сум податку на додану вартість, сплачених при придбанні послуг, до податкового кредиту виникає у суб'єкта господарювання в разі фактичного здійснення оплачених послуг, наявності первинних документів та використання в господарській діяльності цих послуг.
Судом встановлено, що в порушення ст. 180 Господарського кодексу України ПП„Агростальпром до перевірки не надано наказів про призначнення матеріально-відповідальних осіб, які повинні здійснювати прийом-передачу ТМЦ, не надано карток складського обліку отриманої продукції та документів підтверджуючих оприбуткування на склад зазначених ТМЦ, сертифікатів походження даних ТМЦ.
ПП „Агростальпром" для здійснення фінансово- господарської діяльності в перевіряємому періоді залучав сторонні організації, при цьому, на балансі підприємства основні фонди не рахуються та чисельність, згідно данних 1 ДФ, яка подається до Західно- Донбаської ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області складає 2 особи.
Таким чином, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів від підприємницької, економічної діяльності (основний вид діяльності згідно даних АІС «Реєстр платників податків» - діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами), в силу відсутності трудових оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, власного чи орендованого нерухомого майна, тощо. Згідно наявних баз даних у вищенаведених підприємств відсутні основні фонди та ресурси та технічні умови для здійснення послуг.
Послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (Закон, ВР УРСР, від 12.05.1991, № 1023-ХЛ "Послуга").
Для здійснення послуг підряда/субпідряда у контрагента (Згідно наявних баз даних у внщенаведеннх підприємств відсутні основні фонди та трудові ресурси та технічні умови для здійснення послуг) повинно бути в наявності основні фонди, так як відповідно до визначення поняття основні засоби - необоротні активи, які мають матеріальну форму і вартість яких становить більше 500 гривень за одиницю (комплект). Сюди відносяться такі види товарів тривалого користування, як нерухомі основні фонди, у тому числі житлові споруди, меблі, обладнання, прилади, а також рухомі основні фонди, такі як транспортні засоби, устаткування, обчислювальна техніка, пральні машини, холодильники тощо (Лист, Державне казначейство України, від 18.01.2002, № 07-07/92-353 "Основні засоби"), основні фонди - це матеріальні цінності, експлуатаційний період і вартість яких відповідно перевищують один календарний рік та 15 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. (Держстандарт, Наказ "Щодо затвердження Державного класифікатора України "Класифікація основних фондів" від 19.08.1997 N 507) технічні умови - документ, що встановлює технічні вимоги, яким повинні відповідати продукція, процеси чи послуги. Технічні умови можуть бузи стандартом, частиною стандарту або окремим документом. (Закон.,ВР України, від 17.05.2001. № 2408-11 і "Про стандартизацію") також під час перевірки було встановлено, що позивач здійснював оптове придбання та реалізацію товарів народного споживання (дитячий одяг в асортименті, консерви, вугільну продукцію, піддони та дрова). При цьому до перевірки не надано документів які б підтверджували транспортування, вантажно-розвантажувальні роботи, до перевірки не надано наказів на командировки так як договори купівлі-продажу заключалися в різних містах України, сертифікатів якості на вугільну продукцію.
Фактично у ПП «Агростальпром" та у підприємств-контрагентів відсутні трудові ресурси, виробниче обладнання, транспортне та торгівельне обладнання, сировина, матеріали для здійснення основного виду діяльності, визначеного згідно довідки з ЄДРПОУ.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Наведені обставини свідчать, що за період з 01.04.11р.- 2013 рік діяльність ПП «Агрсотальиром» з зазначеними вище контрагентами має наступні ознаки:
- відсутній рух активів, зобовязань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції;
- відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутній кваліфікований персонал, незначний штат працюючих осіб при тому, що статутна діяльність потребує участі більшої кількості людей, в т. ч. за спеціальною освітою;
- відсутні основні фонди (за умови, що вони необхідні для здійснення операцій), у тому числі транспортні засоби, приміщення для зберігання товарів.
У п. 24 Постанови Пленуму від 06.11.2009 № 9 Верховний Суд України відзначив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.
Під час перевірки податковий орган встановив обставини, які свідчать про укладення договорів з контрагентами (та їх умислу) без наміру створити наслідки, які передбачені договорами.
Зазначені обставини були встановлені податковим органом під час перевірки і залишились не спростованими під час судового розгляду справи.
Слід зазначити, що надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.
У справі відсутні докази, які б свідчили про відповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності сторін цих операцій, звичність цих операцій для цих осіб, їх прибутковість, та/або інших обставин, які б в сукупності могли свідчити про реальність вчинених операцій, наявність факту отримання послу, а також того, що вчинення зазначених операцій було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання обґрунтованої податкової вигоди.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що в спірних правовідносинах відповідач зробив висновок щодо неможливості фактичного здійснення платником податків операцій під час встановлення певних фактів та обставин в порядку виконання покладених на неї обов'язків, а саме: документальної виїзної планової перевірки ПП «Агростальпром». По суті зазначений висновок відповідача не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не є нормативно-правовим актом чи актом індивідуальної дії в розумінні положень ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України та не виходить за рамки компетенції податкового органу.
Отже, податкове повідомлення-рішення від 04.08.2014 № 000302201, винесене згідно акту документальної планової виїзної перевірки від 10.07.2014 р. № 125-22.05.-36150985, відповідає вимогам діючого законодавства.
Статтею 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а суд згідно із ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалена постанова.
За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити та стягнути з Приватного підприємства "АГРОСТАЛЬПРОМ" на користь спеціального фонду Державного бюджету України решту ставки судового збору в розмірі 4 384,8 грн., оскільки позивачем за подання до суду адміністративного позову було сплачено 488,00 грн., що становить 10 відсотків ставки судового збору, а загальна ставка судового збору по даній справі становить 4 872 грн., які встановлюються згідно Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ (з подальшими змінами та доповненнями).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 158 - 163, 167 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 23.10.15р. Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5