Справа № 2а-1970/2257/11
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

2а-1970/2257/11

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного агропромислового підприємства "Топільче" на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року у справі за позовом приватного агропромислового підприємства "Топільче" до Тернопільської митниці Міндоходів про зобов’язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Приватне агропромислове підприємство «Топільче» звернулось у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до Тернопільської митниці про визнання неправомірними та скасування податкових повідомлень рішень форми «Р»№ 40 та № 41 від 30.06.2011 року.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.09.2011 року позов задоволено. Скасовано податкові повідомлення-рішення форми «Р» № 40 та № 41 від 30.06.2011 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року скасовано постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.09.2011 року та прийнято нову, якою у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Приватне агропромислове підприємство «Топільче» подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розгляд касаційної скарги здійснено у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 2 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України у зв’язку з неприбуттям сторін у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.07.2010 року позивач уклав договір купівлі-продажу № 12/10 з приватним унітарним підприємством «Maszyny Rolnicze Mariusz Zdunek» на купівлю розкидача мінеральних добрив RСW 5500.

З 09.06.2011 року по 14.06.2011 року згідно наказу від 07.06.2011 року № 212 у приміщенні Тернопільської митниці проведено невиїзну документальну перевірку приватного агропромислового підприємства «Топільче» щодо правильності класифікації товару «розкидач мінеральних добрив RCW5500».

Пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур (пункт 35 статті 1 МК).

У пункті 19 зазначеної статті МК міститься визначення терміна «митні процедури» це операції, пов’язані зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

За пунктом 10.3 статті 10 Закону України від 03.04.1997року № 168/97-ВР «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення спірних відносин) платники податку, які імпортують товари (супутні послуги) на митну територію України для їх використання або споживання на митній території України, відповідають за дотримання правил надання інформації для розрахунку бази оподаткування (суми податку, належного до сплати) митним органам.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181-ІІІ якщо згідно з нормами цього пункту сума податкового зобов’язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність та повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне і повне погашення нарахованого податкового зобов’язання та має право на оскарження цієї суми в порядку, встановленому зазначеним Законом.

Згідно зі статтею 313 МК класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 МК).

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Таких обставин у цій справі не встановлено і в судових рішеннях не наведено.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи ВМД, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили його на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов’язань у зв’язку з виявленням помилки у класифікації товару.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову. Натомість, рішення суду апеляційної інстанції є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Касаційна скарга підлягає задоволенню, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, правова оцінка обставинам у справі дана не правильно.

Відповідно до ст. 226 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. 220, 222, 226, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного агропромислового підприємства "Топільче" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.10.2014 року у цій справі скасувати.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13.09.2011 року залишити в силі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: