Справа № 808/2046/14
Суддя: Дадим Ю.М.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

808/2046/14

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2015 року

справа № 808/2046/14

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дадим Ю.М.

суддів: Уханенка С.А. Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі міжрегіонального головного управління Міндоходів

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна"

до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України

про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідач - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України, не погодившись з вищезазначеною постановою суду подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом першої інстанції під час розгляду справи не було з’ясовано обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, що призвело до постановлення судом рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Представником апелянта надано клопотання про процесуальне правонаступництво, згідно ст. 55 КАС України, суд приходить висновку задовольнити дане клопотання та допустити заміну сторони – Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України її правонаступником Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах оскарження та доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами СДПІ згідно з п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп. 78.1.1 п.78.1, п. 78.2 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI, відповідно до наказу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі МГУ Міндоходів від 25.01.2014р. №78, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" (далі по тексту ПАТ "Дніпроспецсталь" або Позивач) щодо дотримання вимог податкового законодавства при господарських взаємовідносинах з платниками податків: ПП "НВП Кароліна" за період січень-квітень 2013р., ТОВ "Гілас" за період вересень - жовтень 2012р., ТОВ "Індастріал Сістемз" за період серпень 2011р., ТОВ "Технологія" за період червень - серпень 2012р., ТОВ НВП "Інструментальний центр" за період червень 2012р., ТОВ НВФ "Українські технологічні системи" за період лютий 2011р., ТОВ Компанія "Приват Сервіс" за період березень 2011р., ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004" за період березень 2012р., ТОВ "Азовгрант" за період листопад 2011р., ПрАТ "Метал та якість" за період серпень 2012р., ПрАТ "Спецелектроремонт" за період листопад 2011р. по лютий 2012р., ТОВ "Укрпромвентиляція" за період грудень 2010р.

Згідно висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 19.02.2014 р. № 73/24-04-46-10/00186536 встановлено наступні порушення Публічного акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна":

- п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28.12.94 №334/94-ВР в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток за період з 01.10.2010 р. по 31.03.2011 р. всього у сумі 33 932 грн.

- п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 п. 144.1 ст. 144 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI - в результаті чого встановлено його заниження за період з 01.04.11 по 31.12.11 у сумі 191 735 грн., крім того встановлено завищення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток за період з 01.01.12 по 31.12.12 у сумі 701 609 грн.

На підставі акту перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального управління Міндоходів України були прийняті податкові повідомлення-рішення від 06.03.2014:

Правомірність та обґрунтованість податкових повідомленнь-рішеннь, прийнятих на підставі акту перевірки, є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги позивача у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено правомірність прийнятого ним оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до вимог п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 р. №996-XIV “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” (далі - Закон України №996-XIV) передбачено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи викладене, для підтвердження даних податкового обліку необхідно брати до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України №996-XIV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

У відповідності до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) в необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За приписами п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач у перевіряємому періоді мав взаємовідносини позивач мав фінансово-господарські взаємовідносини з ПП "НВП Кароліна", ТОВ "Гілас", ТОВ "Індастріал Сістемз", ТОВ "Технологія", ТОВ "НВП Інструментальний центр", ТОВ НВФ "Українські технологічні системи", ТОВ Компанія "Приват Сервіс", ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004", ТОВ "Азовгрант", ПрАТ "Метал та якість", ПрАТ "Спецелектроремонт", ТОВ "Укрпромвентиляція".

Із матеріалів справи вбачається, що контрагенти позивача на час здійснення відповідних господарських операцій були зареєстровані як платники ПДВ. Господарські правовідносини з ПП "НВП Кароліна", ТОВ "Гілас", ТОВ "Індастріал Сістемз", ТОВ "Технологія", ТОВ "НВП Інструментальний центр", ТОВ НВФ "Українські технологічні системи", ТОВ Компанія "Приват Сервіс", ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004", ТОВ "Азовгрант", ПрАТ "Метал та якість", ПрАТ "Спецелектроремонт", ТОВ "Укрпромвентиляція" оформлені позивачем належним чином, а фактичне здійснення операцій з постачання товарів підтверджується належними первинними документами та документами податкової звітності, що не заперечується і актами перевірок.

Тобто, позивач мав належним чином оформлені податкові накладні, які одержані від постачальників, та інші первинні документи, що підтверджують факт наявності господарських відносин між підприємствами.

Також, як вбачається з акту перевірки будь-які порушення щодо форми та змісту первинних документів, які підтверджують фактичне вчинення господарських операцій з постачання товару між позивачем та ПП "НВП Кароліна", ТОВ "Гілас", ТОВ "Індастріал Сістемз", ТОВ "Технологія", ТОВ "НВП Інструментальний центр", ТОВ НВФ "Українські технологічні системи", ТОВ Компанія "Приват Сервіс", ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004", ТОВ "Азовгрант", ПрАТ "Метал та якість", ПрАТ "Спецелектроремонт", ТОВ "Укрпромвентиляція" відсутні.

Разом з тим, витрати пов'язані з придбанням у ПП "НВП Кароліна", ТОВ "Гілас", ТОВ "Індастріал Сістемз", ТОВ "Технологія", ТОВ "НВП Інструментальний центр", ТОВ НВФ "Українські технологічні системи", ТОВ Компанія "Приват Сервіс", ТОВ "Монтаж-Сервіс 2004", ТОВ "Азовгрант", ПрАТ "Метал та якість", ПрАТ "Спецелектроремонт", ТОВ "Укрпромвентиляція" послуг, використовувались позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується самим актом перевірки та валовим доходом, задекларованим позивачем.

Дослідивши вищезазначені первинні документи позивача та його контрагентів, колегія суддів приходить до висновку, що дані первинні документи відповідають вище переліченим вимогам, містять всі необхідні реквізити як наслідок - вони є такими, які підлягають обов'язковому врахуванню як в бухгалтерському, так і в податковому обліку.

Отже, надаючи оцінку доказам позивача про отримання та фактичне використання у власній господарській діяльності отриманих послуг, товарів, колегія суддів зазначає, що надане документальне оформлення операцій між позивачем та його контрагентами свідчить про фактичне існування та реальність господарських правовідносин між такими особами.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів фактичного нездійснення господарських операцій.

Отже, дослідивши вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає, що у діях платника податків (позивача) немає порушень тих норм законів, на які посилається відповідач, і приходить до висновку, що твердження податкового органу про наявність таких порушень ґрунтуються на припущеннях та належним чином не доведені, доводи відповідача не ґрунтуються на законі та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно до п.п. 1,3 ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції викладене достатньо повно, обґрунтовано та мотивовано з посиланням на конкретні пункти законів України, які регулюють спірні правовідносини, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.

З огляду на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи та обрану правову позицію, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління ДФС - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ю.М. Дадим

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко