Справа № 2а-238/12/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2012 р. справа № 2a-238/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

представника позивача: закритого акціонерного товариства Прикарпатжитлобуд ОСОБА_1

представників відповідача: Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом закритого акціонерного товариства Прикарпатжитлобуддо Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 11.11.2011 року, -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2012 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за позовом закритого акціонерного товариства Прикарпатжитлобуд (надалі позивач) до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську (надалі відповідач) про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення за № від 11.11.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатами камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток Державною податковою інспекцією в м. Івано-Франківську складено акт від 25.10.2011 року, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення № від 11.11.2011 року, згідно з яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток за звітній податковий період ІІ кварталу 2011 року у розмірі 1 275 995,00 грн. Підставою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугували, викладені в акті перевірки, висновки відповідача, відповідно до яких, позивачем, в порушення вимог пункту 150.1 статті 150, пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України у складі відємного значення обєкта оподаткування другого кварталу 2011 року включено відємне значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року за результатами господарської діяльності 2010 року.

Позивач обґрунтовує правомірність своїх дій, вказуючи, що склад валових витрат платника податку на прибуток за результатами І-го кварталу 2011 року формується з врахуванням суми відємного значення станом на 01.01.2010 року, яка відповідно до абзацу першого пункту 6.1 статті 6 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств (в редакції Закону від 22.05.1997 року №283/97-ВР) не була врахована у складі валових витрат 2010 року, та відємного значення обєкта оподаткування, виниклого у 2010 році. При цьому сума такого відємного значення зазначена в рядку 04.9 Декларації з податку на прибуток підприємства за І-й квартал 2011 року та включена до складу валових витрат І-го кварталу 2011 року по рядку 04 Декларації з податку на прибуток підприємства за І-й квартал 2011 року. Обєкт оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками І-го кварталу 2011 року позивачем розрахований виходячи із суми скоригованого валового доходу (рядок 03 Декларації з податку на прибуток підприємства за І-й квартал 2011 року), який зменшений на суму скоригованих валових витрат (рядок 06 Декларації з податку на прибуток підприємства за І-й квартал 2011 року і суму амортизаційних відрахувань рядок 07 Декларації з податку на прибуток підприємства за І-й квартал 2011 року), та зазначений в рядку 08 Декларації з податку на прибуток підприємства за І-й квартал 2011 року. За таких обставин позивач діяв правомірно та у повній відповідності до вимог абзацу 1 пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Податкового кодексу України, чинного на момент формування даних декларації за перший квартал 2011 року, відобразивши в рядку 06.6 Декларації з податку на прибуток підприємства за ІІ-й квартал 2011 року відємне значення обєкта оподаткування за І-й квартал 2011 року в сумі, яка зазначена в рядку 08 Декларації з податку на прибуток підприємства за І-й квартал 2011 року, тобто в сумі 1 410 090,00 грн., а не в сумі 263 628,00 грн., яка зазначена перевіряючим в акті перевірки №9265/15-1/05423969 від 25.10.2011 року. А тому, висновки відповідача побудовані на власному, однобічному тлумаченні норм закону, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, відтак оскаржуване податкове повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та додатково пояснив, що відображення показників рядка 06.6 Декларації з податку на прибуток підприємства за ІІ-й квартал 2011 року позивач здійснював відповідно до вимог пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Податкового кодексу України та Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, чинного на момент формування даних декларації за перший квартал 2011 року, оскільки наявність за підсумками першого кварталу 2011 року від'ємного значення об'єкта оподаткування, отриманого як результат розрахунку об'єкта оподаткування за підсумками 1 кварталу 2011 року, відповідно до вищенаведених правових норм, є підставою для включення суми такого від'ємного значення до витрат 2 календарного кварталу.

Представники відповідача проти позову заперечили, надавши суду письмові заперечення, додатково пояснили, що перевіркою підтверджено правильність формування відємного значення за підсумками першого кварталу 2011 року, сума якого сформована за рахунок відємного значення обєкту оподаткування 2010 року, проте у звязку із набранням 01.04.2011 року чинності розділу ІІІ Податкового кодексу України, та відсутністю у ньому посилання на врахування у другому кварталі 2011 року відємного значення обєкта оподаткування, окрім того, що виник за результатами діяльності у першому кварталі 2011 року, відємне значення обєкту оподаткування 2010 року, що увійшло до першого кварталу 2011 року у відповідності до пункту 22.4 статті 22 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, до складу відємного значення другого кварталу 2011 року не включається. Просили в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази судом встановлено наступне.

На підставі пункту 3 статті 10 Закону України Про державну податкову службу в Україні, із змінами та доповненнями, підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України та пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI відповідачем проведено камеральну перевірку закритого акціонерного товариства Прикарпатжитлобуд за звітний податковий період ІІ квартал 2011 року, результати якої оформлені актом камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток від 25.10.2011 року за №9265/15-1/05423969 (а.с. 9).

Перевіркою встановлено, що по результатах здійснення господарської діяльності за перший квартал 2011 року без врахування відємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 року в позивача відємне значення обєкту оподаткування повинно становити 263 628,00 грн., а фактично у поданій декларації за ІІ квартал 2011 року зазначено 1 539 623,00 грн. Таким чином, відповідач дійшов висновку, що позивачем завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток за ІІ квартал 2011 року на 1 275 995,00 грн., що стало підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № від 11.11.2011 року, яким позивачу зменшено суму відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 1 275 995,00 грн. (а.с. 10). Тлумачення відповідачем положень пункту 3 підрозділу 4 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України зводяться до того, що до складу другого кварталу 2011 року включається виключно відємне значення обєкту оподаткування, отримане субєктами господарювання за результатами здійснення господарської діяльності за перший квартал 2011 року без врахування відємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 року.

Суд не погоджується з вказаною правовою позицією відповідача з наступних мотивів.

Відповідно до підпункту 1 підрозділу 4 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України норми розділу III коментованого Кодексу застосовуються під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом. До вказаного терміну для цілей визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток, у разі, якщо об'єкт оподаткування має від'ємне значення, застосовуються норми пункту 6.1. статті 6 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств.

У 2010 році норми цього пункту діяли з урахуванням особливостей, встановлених пунктом 22.4 статті 22 цього Закону.

Зокрема, було встановлено, що у звітних податкових періодах 2010 року, у складі валових витрат платника податку враховувалося 20 відсотків суми від'ємного значення об'єкта оподаткування з податку на прибуток, яке утворилося станом на 1 січня 2010 року.

За змістом абзацу 2 пункту 22.4 статті 22 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи за результатами 2010 податкового року від'ємне значення об'єкта оподаткування податком на прибуток позивача склало (-) 1 275 995,00 грн. - рядок № 08 Декларації за 2010 рік та рядки 2, 4 Уточнюючого розрахунку податкових зобовязань у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок із вказаного виду зобовязань (а.с. 24, 27).

У I кварталі 2011 року сума збитків з податку на прибуток, які утворилися станом на 01.01.2010 року, та не були враховані у складі валових витрат у 2010 року, та збитки, які утворилися у 2011 році, включаються до складу валових витрат першого календарного кварталу 2011 року, та, відповідно, стають від'ємним значенням I кварталу 2011 року.

Зазначене відповідає положенням статті 6.1 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, відповідно до яких сума від'ємного значення об'єкта оподаткування попереднього податкового року включається до складу валових витрат першого календарного кварталу наступного податкового року, та, відповідно, стають витратами I календарного кварталу.

Судом встановлено, що в декларації з податку на прибуток за І квартал 2011 року на підставі норм пункту 22.4 коментованого вище Закону від'ємне значення, що виникло станом на 01.01.2010 року та від'ємне значення за 2010 рік включено до рядка 04.9, який є розшифровкою загального рядка 04 Валові витрати (а.с. 29). Таким чином, на підставі сформованих валових витрат І кварталу 2011 року, позивачем розраховано та визначено об'єкт оподаткування податком на прибуток за І квартал 2011 року, який має від'ємне значення у сумі (-) 1 410 090,00 грн. - рядок 08 декларації з податку на прибуток за І квартал 2011 року (зворотній бік а.с. 29). Як зазначалось вище, правомірність формування та визначення позивачем показників прибутку, що підлягає оподаткуванню, відображених в декларації за перший квартал 2011 року, відповідачем не заперечувалась.

Починаючи з II кварталу 2011 року до доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, застосовуються норми Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України пункт 150.1 статті 150 цього Кодексу застосовується у 2011 році з урахуванням такого: якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками першою кварталу 2011 року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат другого календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками другого, другого і третього кварталів, другого - четвертого кварталів 2011 року здійснюється з урахуванням від'ємного значення, отриманого платником податку за перший квартал 2011 року, у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Це застереження базувалося на тому, що розрахунок першого кварталу 2011 року є кінцевим результатом розрахунку об'єкта оподаткування (аналогічно, як річний розрахунок) за законом, який втрачав чинність.

Одночасно, положення пункту 150.1 статті 150 Кодексу передбачають наступне:

Якщо результатом розрахунку об'єкта оподаткування платника податку з числа резидентів за підсумками податкового року є від'ємне значення, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до витрат першого календарного кварталу наступного податкового року. Розрахунок об'єкта оподаткування за наслідками півріччя, трьох кварталів та року здійснюється з урахуванням зазначеного від'ємного значення попереднього року у складі витрат таких податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення такого від'ємного значення.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що пункт 3 підрозділу 4 Розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України не містить заборони на врахування у 2011 та 2012 роках збитків, які виникли до 01.01.2011 року, а отже суд приходить до висновку, що такі збитки повинні враховуватись у складі витрат поточних податкових періодів наростаючим підсумком до повного погашення від'ємного значення.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає необґрунтованим заперечення відповідача про застосування під час розгляду зазначеної справи положень про зворотну дію в часі законів і інших нормативно-правових актів, в частині того, що до складу другого кварталу 2011 року включається виключно від'ємне значення об'єкта оподаткування, отримане суб'єктами господарювання за результатами здійсненої господарської діяльності за перший квартал 2011 року без врахування від'ємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 року.

Подібне тлумачення відповідачем зазначеного положення Податкового кодексу України є помилковим.

Відповідно до пункту 1 розділу XIX Прикінцеві положення Податкового кодексу України розділ III Податок на прибуток набрав чинності з 1 квітня 2011 року, який згідно з пунктом 1 підрозділу 4 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України застосовується під час розрахунків з бюджетом починаючи з доходів і витрат, що отримані і проведені з 1 квітня 2011 року, якщо інше не встановлено цим підрозділом. Інше встановлено у пункті 3 підрозділу 4 Перехідних положеннях Податкового кодексу України, саме для врегулювання питання щодо формування від'ємного значення 2 кварталу 2011 року.

В нормі пункту 3 підрозділу 4 Перехідних положеннях Податкового кодексу України законодавець, як і раніше, під час коригування порядку формування розміру валових витрат з урахуванням від'ємного значення у 2010 році, шляхом прийняття Закону України від 20.05.2010 №2275-VІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, визначив особливий порядок формування обєкту оподаткування податком на прибуток.

Так, дослівне тлумачення положень пункту 3 підрозділу 4 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України дає підстави вважати, що у разі наявності від'ємного значення обєкту оподаткування у 1 кварталі 2011 року, то сума такого від'ємного значення підлягає включенню до складу витрат 2 кварталу 2011 року.

Обмеження витрат, що мають бути враховані у складі валових витрат 2 кварталу 2011 року, зазначена законодавча норма не містить.

Негативні наслідки для платника податків настають виключно у випадку, якщо у першому кварталі 2011 року він не задекларує повну суму від'ємного значення, відтак в подальшому у другому, другому і третьому, другому - четвертому кварталах він позбавлений права додаткового декларування сум, що не були зазначені у декларації І кварталу та перенесені до декларації другого кварталу 2011 року.

Відповідно до статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство ґрунтується на таких принципах, зокрема, рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.

Згідно з пунктом 7.3 статті 7 Податкового кодексу України будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.

З цього приводу суд зазначає, що перелік витрат, що не враховуються при визначенні оподаткування прибутку зазначений в статті 139 Податкового кодексу України є вичерпним та не містить такого визначення як відємне значення обєкта оподаткування за підсумками першого кварталу без врахування від'ємного значення, що увійшло до складу першого кварталу 2011 року з 2010 року.

Суд також звертає увагу на те, що підпунктом 4.1.4. пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України закріплена презумпція правомірності рішень платника податку, згідно з якою, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України. Відтак права та обовязки податкового органу передбачені статтями 20, 21 Податкового кодексу України не містять повноважень щодо звуження визначеного Податкового кодексу України обєкту оподаткування, у тому числі щодо зменшення врахування від'ємного значення об'єкта оподаткування в результатах наступних податкових періодів.

Крім того, суд відхиляє посилання представників відповідача на приписи пункту 11 Перехідних положень Закону України Про оподаткування прибутку підприємств за №349-ІV від 24.12.2002 року, як на норму, яка забороняє відємне значення обєкта оподаткування, що не погашене протягом 12 місяців з моменту його утворення (з часу застосування норм цього Закону), включати його в подальшому для цілей оподаткування та, яке не враховується у зменшенні обєкта оподаткування та не підлягає включенню до складу валових витрат такого платника податку.

В даному випадку суд зазначає, що правила коментованої норми Закону стосується відємного значення, що утворилося (задекларовано) за наслідками податкових періодів, які передували податковому періоду, з якого почалося застосування норм вказаного Закону, тобто до 01.01.2003 року.

В абзаці ж 2 пункту 11 Перехідних положень Закону України Про оподаткування прибутку підприємств за №349-ІV від 24.12.2002 року визначено, що суми від'ємного значення об'єкта оподаткування, що виникають у податкових періодах після набрання чинності цим Законом (тобто із 01.012003 року), враховуються у податковому обліку платника податку за правилами цього Закону.

Також суд вважає за необхідне вказати, що змінами у Закон України Про оподаткування прибутку підприємств №2275-VI від 20.05.2010 року введено в дію абзац 2 пункту 22.4 статті 22 коментованого Закону, відповідно до вимог якої у 2011 році сума від'ємного значення, яка відповідно до абзацу першого цього пункту не була врахована у складі валових витрат, та від'ємне значення об'єкта оподаткування, яке виникло у 2010 році, підлягають включенню до складу валових витрат у порядку, встановленому статтею 6 цього Закону, без обмежень, встановлених цим пунктом.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про невідповідність прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи встановлені обставини у справі та вимоги наведених правових норм позовні вимоги є обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську за № від 11.11.2011 року - протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську за № від 11.11.2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь закритого акціонерного товариства Прикарпатжитлобуд(ідентифікаційний номер 05423969) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 32 (тридцять дві) гривні 19 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Чуприна О.В.

Постанова складена в повному обсязі 13.02.2012 року.