Справа № 2а-1088/11/0970
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2011-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2011 р. Справа № 2a-1088/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Боброва Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Дмитрашко О.М.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Долинської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області

про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 22.03.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

30.03.2011 року фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Долинської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області (надалі Долинська ОДПІ, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 22.03.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Долинською ОДПІ в ході перевірки достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за грудень 2010 року зроблено неправомірний висновок про безпідставність включення позивачем до складу податкового кредитку податок на додану вартість на загальну суму 9369,00 грн., сплачений ним під час придбання послуг і запасних частин до автомобільного транспорту, що використовувався ним у ході господарської діяльності, за період з 01.11.2010 року до 31.12.2010 року. Запасні частини і послуги придбавалися позивачем для ремонту транспортних засобів, які безпосередньо брали участь у підприємницькій діяльності приватного підприємця ОСОБА_3, що підтверджується реєстраційними документами на автомобільну техніку. У звязку з тим, що відповідно до вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»до складу податкового кредиту включаються суми податку на додану вартість, сплачені у звітному періоді в звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, податковий кредит позивачем за грудень 2010 року сформований вірно.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та пояснила суду, що приватний підприємець ОСОБА_3 здійснює господарську діяльність в галузі автомобільних перевезень відповідно до ліцензії від 20.04.2007 року серії АВ № 310857, виданої Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та звязку України та зареєстрований платником податку на додану вартість. Відповідно до вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»до складу податкового кредиту включаються суми податку на додану вартість, сплачені у звітному періоді в звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Протягом листопада грудня 2010 року позивачем придбавалися послуги і запасні частини до автомобільного транспорту, який використовується ним у господарській діяльності. У звязку з цим, відповідно до податкових накладних суми податку на додану вартість, сплачені під час придбання таких запасних частин, розхідних матеріалів, отримання послуг, були включені до складу податкового кредиту за грудень 2010 року. Висновок Долинської ОДПІ в акті перевірки від 18.03.2011 року за № 504/171/НОМЕР_1 суперечить вимогам законодавства та фактичним обставинам справи. Тому, податкове повідомлення-рішення від 22.03.2011 року за № /0 про зменшення суми бюджетного відшкодування за грудень 2010 року в розмірі 9369,00 грн. винесене протиправно та підлягає скасуванню. Просила позов задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, вказаних у письмових запереченнях та, крім того, пояснила суду, що у березні 2011 року Долинською ОДПІ проведена позапланова виїзна перевірки субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2010 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року. За результатами перевірки складений акт від 18.03.2011 року за № 504/171/НОМЕР_1. Перевіркою встановлено порушення позивачем підпункту 7.7.1 пункту 7.7, підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, із змінами і доповненнями, та завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2010 року в розмірі 9369,00 грн. За результатами перевірки та на підставі вказаного акту винесено податкове повідомлення-рішення № /0 від 22.03.2011 року, яке відповідає вимогам закону. Просила у задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, встановив наступне.

04.02.2000 року ОСОБА_3 зареєстрований Долинською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області як фізична особа-підприємець (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії В01 № 234386 (а.с. 51).

Відповідно до ліцензії від 20.04.2007 року серії АВ № 310857, виданої Головною державною інспекцією на автомобільному транспорті Міністерства транспорту та звязку України та дійсної до 20.04.2012 року, позивач має право займатися господарською діяльністю в галузі надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування (крім надання послуг з перевезення пасажирів та їх багажу на таксі). Ліцензією встановлені дозволені види робіт: внутрішні та міжнародні перевезення вантажів (а.с. 52).

Протягом періоду з 16 по 18 березня 2011 року Долинською ОДПІ проведена позапланова виїзна перевірки субєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2010 року, яка виникла за рахунок відємного значення з ПДВ, що декларувалось в період з 01.11.2010 року по 31.12.2010 року. За результатами перевірки складений акт від 18.03.2011 року за № 504/171/НОМЕР_1. Перевіркою встановлені порушення позивачем підпункту 7.7.1 пункту 7.7, підпунктів 7.4.1, 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, із змінами і доповненнями, та завищено заявлену суму бюджетного відшкодування з ПДВ за грудень 2010 року в розмірі 9369,00 грн. (а.с. 10 22).

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом винесене податкове повідомлення-рішення № /0 від 22.03.2011 року, відповідно до якого позивачем завищена сума бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 9369,00 грн. по декларації з цього виду податку за грудень 2010 року (а.с. 9).

Дослідженими в судовому засіданні податковими накладними від 02.11.2010 року № 14742; від 04.11.2010 року № 14797; від 11.11.2010 року № 14928; 29.11.2010 року № 00007285; 15.10.2010 року № 1564/1 позивачем сплачено податок на додану вартість у ході придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах його господарської діяльності (а.с. 23, 25, 27, 29, 31).

Придбання позивачем товарів (робіт, послуг) підтверджується також актами виконаних робіт по ремонту та технічному обслуговуванню автомобільної техніки, яка йому належить на праві власності та накладними на придбання запасних частин (а.с. 24, 26, 28, 30, 32).

Крім того, суми ПДВ, що включені до декларації з цього виду податку підтверджуються реєстром отриманих та виданих податкових накладних за період з 01 по 30 листопада 2010 року (а.с. 19 22).

Право власності на транспортні засоби, що використовуються позивачем у ході господарської діяльності, підтверджується дослідженими в судовому засіданні відповідними свідоцтвами про державну реєстрацію транспортних засобів за ОСОБА_3, як за фізичною особою та і приватним підприємцем (а.с. 33 46).

Згідно угоди від 28.03.2008 року № 02/08 субєкт підприємницької діяльності ОСОБА_3 придбав у ТОВ »два напівпричепи загальною вартістю 49580,00 евро (а.с. 47 49).

Відповідно до вимог частини 1 стаття 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори впорядку і розмірах, встановлених законом.

Діючим на момент спірних правовідносин Законом України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000 року № 2181-III (надалі Закон № 2181) встановлювався порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів).

Відповідно до вимог підпунктів «а», «б»підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181 контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Правовідносини щодо сплати податку на додану вартість, які виникли у позивача в грудні 2010 року, були регламентовані нормами Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997 року № 168/97-ВР (надалі Закону № 168), із змінами та доповненнями.

Відповідно до вимог підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного періоду.

Якщо у подальшому такі товари (послуги) починають використовуватися в операціях, які не є обєктом оподаткування згідно зі статтею 3 цього Закону або звільняються від оподаткування відповідно до статті 5 цього Закону, чи основні фонди переводяться до складу невиробничих фондів, то з метою оподаткування такі товари (послуги), основні фонди вважаються проданими за їх звичайною ціною у податковому періоді, на який припадає початок такого використання або переведення, але не нижче ціни їх придбання (виготовлення, будівництва, спорудження).

Згідно підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 вказаного Закону, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168 встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього Закону).

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 Закону № 168 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та

сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 1.3 статті 1 Закону № 168 визначено, що платник податку особа, яка згідно з цим Законом зобовязана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у підпунктах «а», «в», «г», «д»пункту 10.1 статті 10 вказаного Закону відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у судовому засіданні не спростовані доводи позивача про те, що на момент здійснення господарських операцій позивачем обґрунтовано віднесено до складу податкового кредиту вказану у позовній заяві суму податку на додану вартість за грудень 2010 року в сумі 9369,00 грн.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб про захист яких вони просять.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що висновки акту перевірки Долинської ОДПІ Івано-Франківської області від 18.03.2011 року за № 504/171/НОМЕР_1 не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать вимогам податкового законодавства, а податкове повідомлення-рішення № /0 від 22.03.2011 року відповідно до якого відповідачем зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 9369,00 грн. по декларації за грудень 2010 року слід визнати протиправним та скасувати.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов ПП Шумило ОСОБА_4 до Долинської ОДПІ Івано-Франківської області підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Таким чином, на користь ПП ОСОБА_3 слід стягнути з Державного бюджету України понесені ним судові витрати в сумі 3,40 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 11, 94, 158 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Долинської обєднаної державної податкової інспекції Івано-Франківської області № /0 від 22.03.2011 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Промислова, 2, м. Долина Івано-Франківської області, 77500) судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Бобров Ю.О.

Постанова складена в повному обсязі 22.04.2011року.