Справа № 826/7012/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 листопада 2015 року № 826/7012/15

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту також - позивач) з позовом до Київської міської ради (надалі також - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо порушення процедури розгляду клопотання ОСОБА_1 про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва;

- зобов'язати Київську міську раду розглянути подане клопотання ОСОБА_1 про виділення та передачу у власність земельної ділянки будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва відповідно до чинного законодавства і дати дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки;

- відшкодувати на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору.

10.06.2015р. в судовому засіданні за згодою сторін ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з огляду про наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 звернувся до Київської міської ради із клопотаннями в порядку ст. 118 Земельного кодексу України (вх. № 08/4-1794 від 08.07.2014, вх. № 08/4-1792 від 07.07.2014, вх. № 08/4-3064 від 10.09.2014 та вх. № 08/4-3065 від 09.09.2014), в яких просив визначити без його погодження та виділити йому земельну ділянку орієнтовним розміром до 0,10 га в межах міста Київ з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га по передачі його безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в межах міста Києва.

До клопотань долучались копія паспорту та ідентифікаційного коду позивача, графічні матеріали, копія договору доручення.

За результатами розгляду вищенаведених клопотань листами від 08.08.2014 №05702-08/4-1794-3971, від 07.08.2014 №05702-08/4-1792-3906, від 10.10.2014 № 05702- 08/4-3064-5620, від 10.10.2014 № 05702-08/4-3065-5623 позивача повідомлено, що клопотання не відповідає вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, а саме: відсутні графічні матеріали із зазначеною конкретною земельною ділянкою, а тому вказане звернення розгляду по суті не підлягає.

Позивач категорично не погоджуючись із правомірністю дій відповідача щодо розгляду клопотання про виділення та передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Києва, звернувся з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Так, позовні вимоги мотивовані тим, що незважаючи на факт долучення до відповідних клопотань про надання земельної ділянки, повного пакету документів, що визначені положеннями ст. 118 Земельного кодексу України, відповідачем такі клопотання по суті не розглянуті, що порушує законне право позивача на отримання у власність земельної ділянки.

Відповідач проти задоволення позову заперечував та зазначав, що позивачем до відповідного клопотання всупереч ст. 118 Земельного кодексу України, не подано графічних матеріалів із зазначеною конкретною земельною ділянкою, що у свою чергу унеможливило розгляд такого клопотання по суті.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із наступного.

Завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) дій відповідача при розгляді заяви позивача про надання земельної ділянки з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено ст.3 Земельного кодексу України (надалі також - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, даним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Разом із тим, у пп .«б» ч.1 ст.81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Водночас, відповідно до ч.1 та ч.3 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Поряд із цим, ч.6 ст.118 ЗК України встановлено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В той же час, у ч.7 ст.118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу (ч.8 ст.118 ЗК України).

Водночас, відповідно до ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

З системного аналізу наведених вище норм земельного законодавства слідує, що право отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою, може бути реалізовано громадянами у встановленому законом порядку, зокрема необхідним є подання відповідного клопотання, у якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, додавши до нього графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та інші документи, визначені Земельним кодексом України.

Як вже було судом встановлено, та не заперечується сторонами, позивачем було подано до Київради клопотання про отримання безоплатно у власність земельної ділянки орієнтованим розміром 0,10га в межах м. Києва з цільовим призначенням - будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), до якого позивачем було додано копію паспорту, ідентифікаційного коду та графічних матеріалів.

Проте, як вбачається зі змісту клопотання позивача, останній просить визначити та виділити земельну ділянку розміром 0,10га в межах м. Києва без його погодження, не конкретизувавши при цьому бажаного місця розташування земельної ділянки.

Як вбачається з наданих позивачем до матеріалів справи графічних матеріалів, що в свою чергу також були надані відповідачу, останні не містять бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки.

В аспекті наведеного, суд вважає за необхідне звернути увагу, що на наданих графічних матеріалах лише частково відображено карту м. Києва та Київської області, при цьому, ні в клопотанні, ні в позовній заяві позивачем не зазначено бажаного місця розташування та розміру земельної ділянки.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що чинним законодавством не передбачено обов'язку органу місцевого самоврядування самостійно здійснювати пошук земельної ділянки в межах м. Києва за відсутності погодження заявника.

Зокрема, орган місцевого самоврядування, який розглядає клопотання, повинен встановити відповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом вище, надані позивачем графічні матеріали не містять конкретно визначеного бажаного місця розташування земельної ділянки, що унеможливлює розгляд відповідного клопотання, враховуючи відсутність можливості відповідача встановити наявність чи відсутність підстав для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку клопотання позивача та склад доданих до нього документів не відповідає вимогам ч.6 ст.118 ЗК України, а тому на думку суду, позивачем не дотримано встановленого законом порядку для реалізації права на погодження місця розташування земельної ділянки та одержання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Згідно частини 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, керуючись статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур