Справа № 810/4229/15
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4229/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Грибан І.О.
У Х В А Л А

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Губська О.А., Ключкович В.Ю.

за участі :

секретар с/з Артюхіна М.А.

позивач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Панасенко О.П. про визнання протиправними та скасування рішень -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції Панасенко О.П., в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 15.04.2015 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 5 624, 61 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 15.04.2015 про стягнення витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 116, 82 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як сторона виконавчого провадження, подав адміністративний позов щодо визнання протиправними постанов державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та накладення штрафу в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 357/827/14ц, виданого 23.05.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області .

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження в справі, виходив з того, що в даному випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб органу державної виконавчої служби має здійснюватись шляхом подання до суду загальної юрисдикції зокрема, до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, який видав виконавчий документ, відповідної скарги в порядку, передбаченому ст.ст. 383-384 Цивільного процесуального кодексу України.

Тобто, суд першої інстанції дійшов висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби врегульовано ст.181 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Разом з тим, як зазначав Вищий адміністративний суд України в постанові Пленуму від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на боржника, не виконана самостійно, є підставою для її примусового виконання.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому слід ураховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку позивач є боржником за виконавчим листом, тобто стороною виконавчого провадження, відкритого на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Предметом оскарження в межах даної справи є правомірність постанов державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та накладення штрафу.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому маються підстав до її скасування.

Разом з тим, при вирішенні питання відкриття провадження в даній справі суду слід з'ясувати, чи не існують інші перешкоди прийняття справи до провадження Київського окружного адміністративного суду, як адміністративного суду відповідно до правил предметної підсудності відповідно до положень статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, з урахуванням правової позиції ВАС України, викладеної у п.9 постанови Пленуму від 13.12.2010 року № 3.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 204 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, яка перешкоджає провадженню у справі, суд апеляційної інстанції має право скасувати таку ухвалу та направити справу для продовження розгляду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження в справі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 199,204, 205, 206, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.А.Губська

Суддя В.Ю.Ключкович

Повний текст виготовлено - 27.11.2015 р.

.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Губська О.А.

Ключкович В.Ю.