Справа № 203/4656/15-а
Суддя: Колесніченко О. В.
Дата ухвалення: 2015-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4656/15-а
Провадження № 2-а/0203/102/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Колесніченко О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження в приміщенні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська про зобов'язання здійснити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач предявив через суд зазначений позов до відповідача на предмет захисту прав на пенсійне забезпечення з тих підстав, що він перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», однак з 01 квітня 2015 року виплата пенсії йому припинена на підставі ст. 18 Закону України «Про судову експертизу» (зі змінами, внесеними Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») як особі, на яку поширюється дія закону України «Про державну службу», що позивач вважає безпідставним, оскільки він працює в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» лікарем судово-медичним експертом гістологом і не є судовим експертом, тому позивач просив суд визнати дії та бездіяльність відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01 квітня 2015 року, призначеної за розпорядженням від 29 вересня 2011 року; зобовязати відповідача поновити позивачу виплату пенсії за віком, а також провести перерахунок з дня припинення виплати пенсії до дня повного розрахунку та виплатити позивачу заборгованість, що виникла у звязку з неправомірними діями відповідача; визнати дії та бездіяльність відповідача протиправними щодо відмови у виплаті грошової допомоги в розмірі 10 пенсій станом на день призначення пенсії; зобов?язати виплатити позивачу грошову допомогу в розмірі 10 пенсій станом на день призначення.

В письмових запереченнях відповідач позов не визнав у повному обсязі, заперечуючи тим, що позивач працює лікарем судово-медичним експертом гістологом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ»ДОР», яке є суб?єктом судово-медичної діяльності і належить до державних спеціалізованих установ СМЕ МОЗ України згідно ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» та, відповідно, на позивача поширюється дія ст. 18 Закону України «Про судову експертизу» і Закону України «Про державну службу», тому виплата пенсії позивачу підлягає припиненню з 01 квітня 2015 року, та крім того, за призначенням пенсії позивач звернувся 08 вересня 2011 року, тоді як Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» набрав чинності 01 листопада 2011 року, тому норми раніше діючого законодавства застосуванню до вже призначеної пенсії не підлягають, у зв?язку з чим просив у позові відмовити в повному обсязі.

Розглянувши позовні вимог, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно заяви позивача УПФ України в Кіровському районі м. Дніпропетровська останньому з 08 вересня 2011 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На час призначення пенсії та в даний час позивач продовжує працювати на посаді лікаря судово-медичного експерта гістологом в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР».

З 01 квітня 2015 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Так, статтею 18 Закону України «Про судову експертизу» (зі змінами внесеними згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ), встановлено, що на працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз поширюються особливості матеріального та соціально-побутового забезпечення, передбачені Законом України «Про державну службу», якщо інше не передбачено законами України. Тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, у період роботи на посадах судових експертів (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій , осіб, на яких поширюється дія п.1 ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

Починаючи з 01 квітня 2015 року відповідачем позивачу припинено виплату пенсії, про що повідомлено листом від 21 серпня 2015 року № П-78-15 (а.с.7).

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідно до ч.1 ст.64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмеженні, крім випадків передбачених Конституцією України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші передбачені цим Законом.

За даними трудової книжки позивача, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с.12-15), останній працює в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» на посаді лікаря судово-медичного експерта гістолога.

Державним комітетом України з питань технічного регулювання та споживчої політики 26 грудня 2005 року розроблено Національний класифікатор України класифікатор професій ДК:003:2010, затверджений наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28 липня 2010 року, що призначений для застосування центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, Федерацією роботодавців України, всіма субєктами господарювання під час запису про роботу у трудові книжки працівників.

Згідно визначеного класифікатора професій покажчику професійних назв робіт за кодами професій визначено, що «судовий експерт» та «лікар - судово-медичний експерт гістолог» є двома різними професіями, та мають різні облікові дані. Так, професія «лікар судово-медичний експерт гістолог» має код класифікатору професій № 2229.2, що визначається як професіонали в галузі медицини, натомість професія «судовий експерт» має код класифікатору 2429 - інші професіонали в галузі правознавства.

Таким чином займана позивачем посада відноситься не до посад судового експерта, а відноситься до лікарських посад у закладах охорони здоров'я, що прямо передбачено Переліком лікарських посад у закладах охорони здоров'я, затвердженого наказом МОЗ України № 385 від 28 жовтня 2002 року - розділ 3 «Лікарі-спеціалісти»; порядковий №110 - Лікар-судово-медичний експерт гістолог; Лікарська спеціальність за профілем структурного підрозділу - судово-медична гістологія.

У звязку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 2011 року № 314 «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз» втратило чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 серпня 1995 року № 558-р «Про віднесення деяких посад працівників державних спеціалізованих установ до категорій посад державних службовців», згідно з яким були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців посади, що займали судові експерти державних спеціалізованих установ, яким було присвоєно відповідні кваліфікаційні класи.

З огляду на зазначене дія Закону України «Про державну службу», у тому числі у частині матеріального та соціально-побутового забезпечення, на працівників держаних спеціалізованих установ судових експертиз не поширюються, крім випадків зарахування періодів роботи працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз, посади яких було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем у цій справі у відповідності зі своїм обовязком доказування, встановленим ст.71 КАС України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, а подані - були спростовані матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні обставинами, а тому до уваги у цій справі судом не приймаються.

З огляду на викладене, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що відповідач, порушуючи п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, неправомірно, починаючи з 01 квітня 2014 року припинив позивачу виплату пенсію, а відтак, права позивача підлягають захисту по суду та відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України для повного захисту прав позивача згідно ст. 162 КАС України належить позовні вимоги задовольнити, визнавши рішення про відмову у виплаті пенсії з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року протиправним та зобовязавши відповідача нарахувати і виплатити пенсію з 01 квітня 2015 року.

Розв?язуючи решту позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» частини 1 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. «е» ч.1 ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального трудового стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом міністрів України, незалежно від віку, мають право на пенсію за вислугу років.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років"

Пунктом же 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Судом встановлено, що УПФ України в Кіровському районі м. Дніпропетровська позивачу за розпорядженням №151755 від 29 вересня 2011 року з 08 вересня 2011 року вже призначена пенсія (а.с.9),

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов'язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 30 до 35 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Оскільки позивачу з 08 вересня 2011 року вже була призначена пенсія, та враховуючи те, що обовязковою умовою для отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, є неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком будь-якого іншого виду пенсії, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для виплати такої допомоги позивачу.

Судові витрати відповідно до вимог ст. 94 КАС України належить відшкодувати позивачу за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6 11, 71, 99, 183-2 КАС України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська щодо припинення ОСОБА_2 виплати пенсії в період з 01 квітня 2015 року протиправним.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Кіровському районі м. Дніпропетровська поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2015 року, здійснити її перерахунок та виплату.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 за рахунок Державного бюджету України, сплачений ним судовий збір в сумі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська заінтересованими особами, а так само прокурором, апеляційної скарги з одночасним надсиланням її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем вручення її копії.

Суддя О.В. Колесніченко