Справа № 2а-1171/11/0970
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2011-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2011 р. Справа № 2a-1171/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Скільський І.І.

при секретарі Бурда М.Р.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

представника третьої особи не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі, третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Ойл Україна», фізичної особи-приватного підприємця - ОСОБА_3

про застосування санкцій в сумі 378000,20 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

04 квітня 2011 року Державна податкова інспекція в Тисменицькому районі (далі-позивач), третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області звернулася в суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Ойл Україна»(далі-відповідач 1), фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі-відповідач 2), про застосування наслідків недійсності правочину та стягнення в дохід держави коштів в розмірі 378000,20 гривень, одержаних за нікчемним правочином.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 та оператором договору про спільну діяльність № 1-06/12-2006 від 06.12.2006 року ТОВ «Капітал Ойл Україна»31 березня 2009р., був укладений договір купівлі-продажу за №14., предметом договору є зобов`язання продавця передати у власність покупця будівельні матеріали, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити. За виконану поставку гравію проведена проплата у розмірі 378 000,2 грн. На думку представника позивача, вказана фінансово-господарська операція носить безтоварний характер, та відбулася із формальним відображенням в бухгалтерському обліку, вчинена з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, та по своїй природі є нікчемною та тягне застосування санкцій, передбачених ст. 228 ЦК України. Згідно податкової звітності та наданих до перевірки письмових пояснень ОСОБА_3, встановлено відсутність необхідних умов для здійснення основного виду діяльності, відсутні трудові ресурси та необхідні машини механізми та обладнання для здійснення господарської діяльності повязаною з поставкою гравію. Такий висновок обґрунтовується обставинами викладеними в акті про результати планової виїзної документальної перевірки субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог законодавства про оподаткування за період з 01.10.2007 року по 30.09.2010 року за №2443/17-0/НОМЕР_1 від 21.12.2010 року, матеріалами зібраними в рамках розслідування кримінальної справи № 577 по обвинуваченню виконуючого обовязки директора ДП «Богородчанинафтогаз»та колишнього директора оператора договору про спільну діяльність № 1-06/12-2006 від 06.12.2006 року, ТОВ «Капітал Ойл Україна», фізичної особи приватного підприємця ОСОБА_4.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання не прибув, без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду даної справи. Згідно ч.2 ст.128 КАС України суд ухвалив вирішити справу на підставі наявних доказів за відсутності представника третьої особи. У минулих судових засіданнях позовні вимоги підтримував з підстав викладених у позовній заяві та зібраних в рамках кримінальної справи доказах.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

21.12.2010 року позивачем було проведено планову виїзну документальну перевірку субєкта підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2007 по 30.09.2010 року, за результатами якої було складено акт від 21.12.2010р. № 2443/17-0/ (далі - акт № 2443, т.1 а.с.20-25, та т.1 а.с. 214-220).

У висновках акту № 2443 зазначено про порушення відповідачем -2, статей 7,8 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», не сплачено податку з доходів від здійснення підприємницької діяльності в сумі 2463,00 грн. За вказані порушення згідно з ч.1 ст.164-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. (т.1 а.с.219-220).

Для врахування в ході проведення документальної перевірки слідчим відділом управління служби безпеки України в Івано-Франківській області листом № 6/1388 від 06.12.2010 року направлено копії документів: витяг з акту № 1888/23/270758383 від 18.08.2010 року (далі акт № 1888) ДПІ в Богородчанському районі Івано-Франківської області, про результати позапланової виїзної документальної перевірки Договору про спільну діяльність між ТзОВ «Капітал Ойл Україна»ДП «Богородчанинафтогаз»та Компанією Capital Oil AB»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У зазначеному витязі з акту перевірки № 1888 відображено, що договір купівлі-продажу №14 від 31.03.2009 року, згідно з яким приватний підприємець ОСОБА_3 продала Договору про спільну діяльність 4489,978 куб.м., на суму 378000,00 грн. Відповідно до пп1,5 ст. 203, п.п. 1,2 ст. 215, ст. 216 Цивільного кодексу України визнано нікчемним, тобто таким який укладений без мети настання реальних наслідків із метою завідомо суперечною інтересам держави та суспільства (т.1 а.с.-216).

31 березня 2009 року між суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3 (далі СПД - ОСОБА_3) (надалі - Продавець) та оператором договору про спільну діяльність № 1-06/12-2006 від 06.12.2006 року ТОВ «Капітал Ойл Україна»(надалі - Покупець)., був укладений Договір купівлі-продажу за №14.,предметом Договору є зобов`язання Продавця передати у власність Покупця будівельні матеріали-далі Товар, а Покупець - прийняти та оплатити його. Вартість, асортимент та кількість Товару наведені в Специфікації (додаток 1 до Договору), що є невідємною частиною Договору. Після підписання Договору Продавець зобовязувався передати Покупцеві названий у п.1.1 Договору Товар. Покупець зобовязувався прийняти товари від Продавця і здійснити за нього оплату в строки й порядку, передбачені договором.

На виконання умов вказаного договору відповідачем-1, виписано видаткові накладні на поставку гравію: видаткова накладна № 00-000026 від 06.05.2009 року на суму 51 160, 09 грн., видаткова накладна № 00-0000121 від 26.05.2009 року на суму 99 804, 11 грн., видаткова накладна № 00-0000722 від 01.07.2009 року на суму 70 052, 00 грн., видаткова накладна № 00-000024 від 17.07.2009 року на суму 156 984, 00 грн. За виконану поставку гравію Покупцем на розрахунковий рахунок Продавця, проведена проплата в розмірі 378 000, 2 гривень.

Згідно податкової звітності та наданих до перевірки письмових пояснень ОСОБА_3, представник позивача та представник третьої особи на стороні позивача наполягали, що у відповідача-2 відсутні необхідні умови для здійснення основного виду діяльності, відсутні трудові ресурси та необхідні машини механізми та обладнання для здійснення господарської діяльності повязаною з поставкою гравію.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Івано-Франківській області кримінальна справа № 577 по обвинуваченню виконуючого обовязки директора ДП «Богородчанинафтогаз»ОСОБА_5 та колишнього директора ТзОВ «Капітал Ойл Україна »ОСОБА_6, щодо вчинення ними за попередньою змовою групою осіб замаху на заволодіння шляхом зловживання своїм службовим становищем коштами державного підприємства «Богородчанинафтогаз»в особливо великих розмірах на суму 549 777, 76 грн., та вчинення за попередньою змовою групою осіб службового підроблення документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто за ознаками злочинів, передбачених ст. 15, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України.

В ході розслідування вказаної кримінальної справи встановлено, що підписи на договору купівлі-продажу № 14 від 31.03.2009 року виконані не ОСОБА_3, а ОСОБА_4- її чоловіком. (Висновок експерта ІСТЕ СБ України в Управлінні СБ України в Івано-Франківській області від 11.02.2011 року. т.1 а.с. 60-78). Під час допиту в якості свідка ОСОБА_3, пояснила, що придбанням та поставкою гравію для Покупця (по договору купівлі-продажу №14 від 31.03.2009 року) займався виключно її чоловік, який оформляв операції з придбання гравію через неї, як приватного підприємця, і що вона не має відношення до даних договірних правовідносин, кошти за дані операції перераховувались на її розрахунковий рахунок.(т.1 а.с. 41-43).

17.03.2011 року Івано-Франківським обласним виробничим управлінням по меліорації і водному господарству надана відповідь за №06-8/395 на запит слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області відповідно якого встановлено, що на протязі 2009-2010 років в Богородчанському районі не надавалися окремі дозволи на збір гравію фізичним та юридичним особам. (т.1 а.с. -17).

15.10.2010 року комісією в складі головного контролера ревізора КРВ в Богородчанському районі ОСОБА_7, старшого оперуповноваженого Богородчанського РВ УСБУ в Івано-Франківській області майора ОСОБА_8В, залученого спеціаліста майстра філії «Богородчанська районна експлуатаційна дільниця»Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія»«Автомобільні дороги України»ОСОБА_9, залученого спеціаліста провідний бухгалтер ревізор Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор»ВАТ «Державна акціонерна компанія»«Автомобільні дороги України»ОСОБА_10, директора ТзОВ «Обрій-ЛТД»ОСОБА_11, сільського голови с.Луквиця Богородчанського району ОСОБА_12, виконуючого обовязки директора ДП «Богородчанинафтогаз»ОСОБА_5, проведено обміри площ на яких проводились ремонтні роботи та обстеження обєктів виконаних робіт по ремонту підїзних доріг до Кубаш-Луквицького родовища, яким встановлено,що на даній дорозі було здійснено роботи по ремонту протяжністю732 метри на ширині 3,5 метра, що склало 2562 кв.м., середня товщина покриваючого шару складає 35 см. Кількість використаного гравію на ремонт зазначеного відрізку дороги складає 897куб.м. (т.1 а.с.- 209)

20.12.2010 року контрольно ревізійним відділом в Богородчанському районі на виконання постанови старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в області від 22.11.2010 року, постанови Івано-Франківського міського суду про призначення ревізії від 01.12.2010 року по справі № 4-1251/2010 та на підставі направлення на проведення ревізії від 06.12.2010 року № 118 проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Богородчанинафтогаз»за період 01.01.2009 по 30.06.2010 року, за результатами якої було складено акт від 20.12.2010 року № 310-21/110 встановлено відсутність фактичних поставок гравію від оператора спільної діяльності ТзОВ «Капітал Ойл Україна»та внаслідок створення фіктивної кредиторської заборгованості заподіяно державному підприємству матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 549777,76. (т.1 а.с.- 202-208)

28.03.2011 року комісією у складі старшого оперуповноваженого ВКЗЄ УСБУ в Івано-Франківській області майора ОСОБА_8, сільського голови с.Луквиця, Богородчанського району ОСОБА_12С та ведучого інженера ВТВ УКБ Івано-Франківського міськвиконкому ОСОБА_13 проведено визначення товщини гравійно -пісчаного покриття по ремонту підїзних доріг до свердловини Кубаш-Луквицької площі в с. Луквиця Богородчанського району, методом шурфування. Актом встановлено, що на частині підїзної дороги від бурових свердловин протяжністю 732 погонних метра, шириною 3,5 метра, при коефіцієнті ущільнення гравію 1,22 товщина гравійно-пісчаного покриття, визначена методом шурфування в шести місцях на віддалі 0,7 метра від бровки до осі дороги, складає 0,35 метра. (т.1 а.с.- 212).

31.03.2011 року старшим слідчим в ОВС СВ УСБУ в Івано-Франківській області підполковником юстиції ОСОБА_14О винесено постанову про призначення дорожньо-технічної експертизи. Копію постанови направлено для виконання в Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім.. Засл. проф. ОСОБА_15 (т.1 а.с. 146-148).

Відповідно до висновку судової дорожньо-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_15, № 3899 від 18.04.2011 року встановлено, що вірогідна кількість використаного гравію на благоустрій підїзних доріг до свердловин Кубаш-Луквицької площі ДП «Богородчанинафтогаз»протяжністю 732 м., становить не більше ніж 1345,1м. куб. Вірогідна товщина покриваючого шару підїзних доріг до свердловин Кубаш-Луквицької площі ДП «Богородчанинафтогаз»протяжністю 732 м., шириною 3,5 м у разі використання гравію у кількості 4998,657 м.куб., становить біля 1.3 м..(т.1 а.с. 149-152).

В судовому засіданні встановлено, що досудове слідство по кримінальній справі № 557 по обвинуваченню виконуючого обовязки директора ДП «Богородчанинафтогаз» ОСОБА_5 та колишнього директора ТзОВ «Капітал Ойл Україна »ОСОБА_6, щодо вчинення ними за попередньою змовою групою осіб замаху на заволодіння шляхом зловживання своїм службовим становищем коштами державного підприємства «Богородчанинафтогаз»в особливо великих розмірах на суму 549 777, 76 грн., та вчинення за попередньою змовою групою осіб службового підроблення документів, що спричинило тяжкі наслідки, тобто за ознаками злочинів, передбачених ст. 15, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366 КК України, завершено та направлено до Івано-Франківського міського суду.

За твердженням представника позивача, представника третьої особи на стороні позивача, всі вищевказані обставини підтверджують укладання відповідачем-1 та відповідачем -2 правочину, з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави, що у свою чергу тягне за собою визнання його нікчемним та відповідно застосування наслідків нікчемності.

Дослідивши подані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних мотивів.

Частиною 3 статті 228 ЦК України встановлено, що у разі недодержання вимоги, щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Аналогічні санкції встановлені й статтею 208 Господарського кодексу України, відповідно до якої, якщо господарське зобовязання визнано недійним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін у разі виконання зобовязання обома сторонами в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобовязаннями, а у разі виконання зобовязання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Однак, слід зазначити, що на відміну від положень статті 208 ГК України, у відповідності до змісту частини 3 статті 228 ЦК України, обовязковою умовою застосування наслідків укладення правочину вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства є визнання його недійсним судом.

Згідно з вимогами вищенаведених норм Цивільного та Господарського кодексів України передбачені ними санкції застосовує лише суд. Це правило відповідає статті 41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки зазначені санкції є конфіскаційними, стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то вони належать не до цивільно-правових, як зазначає позивач в позовній заяві, а до адміністративно-господарських санкцій як такі, що відповідають визначенню, наведеному в частині першій статті 238 Господарського кодексу України.

Слід також, зазначити, що стаття 228 ЦК України доповнена частиною 3 в грудні 2010 року та набрала законної сили з 01.01.2011 року. Тобто, на момент укладення договору купівлі-продажу № 14 від 31.03.2009 року, як і на час проведення перевірки податковим органом, вказаної норми не існувало.

Встановлені частиною 1 статті 208 Господарського кодексу України санкції можуть бути застосовані лише з дотриманням строків, установлених статтею 250 цього Кодексу, протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніше ніж через один рік з дня порушення субєктом установлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

З вищенаведеного вбачається, що умовою для застосування санкцій встановлених ст. 228 ЦК України та ст. 208 Господарського кодексу України є визнання договору недійсним, як такого, що вчинений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Згідно статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок якщо він спрямований на порушення конституційних прав людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Із системного аналізу норм цивільного і господарського кодексів вбачається, що для визнання договору недійним є наявність умислу в обох сторін або однієї із них. Такий умисел виникає при укладенні договору або в момент виконання такого договору. Сааме з цього часу слід обчислювати строк застосування адміністративно-господарських санкцій.

Оскільки ДПІ в Тисменицькому районі звернулося в суд з адміністративним позовом 04.04.2011 року а договір купівлі-продажу №14 укладений між суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_3 та оператором договору про спільну діяльність № 1-06/12-2006 від 06.12.2006 року ТОВ «Капітал Ойл Україна»31 березня 2009 року, то строк для застосування адміністративно-господарських санкцій встановлений ст. 250 Господарського кодексу України, позивачем пропущено.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що вищезазначений договір укладений з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, водночас є таким, що порушує публічний порядок, а тому згідно ч.1 ст. 203, ч.2 ст. 215 ЦК України його слід вважати нікчемним. Визнання такої угоди недійсною не вимагається. Та враховуючи вищенаведені висновки суду щодо характеру санкцій, укладення таких угод тягне за собою наслідки у вигляді застосування санкцій, передбачених ч.1 ст. 208 Господарського кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.04.1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»до угод, укладених з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства належать, зокрема угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або приватної власності з корисливою метою, на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування прибутків та доходів, використання майна, що перебуває у їх власності або користуванні, всупереч інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне користування нею, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених в обігу.

В матеріалах справи відсутні обставини, встановлені податковим органом на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, відповідач діяв з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства.

Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угоди, що мали місце під час здійснення підприємницької діяльності відповідачів, оскільки мета є субєктивною ознакою, притаманною фізичним особам, юридичні особи діють через органи управління і як наслідок через фізичних осіб, які входять до складу таких органів управління, а тому для встановлення умислу та мети в діях юридичної особи необхідно довести наявність умислу та мети в діях фізичних осіб, що діяли від імені відповідної юридичної особи.

Доказів на підтвердження факту порушення відповідачем встановленого порядку здійснення підприємницької діяльності, ухилення від сплати податків, наявності шкоди заподіяної державі, зокрема таких як, чинні податкові вимоги, надіслані відповідачу в звязку з несплатою ним сум податкових зобовязань, що виникли внаслідок укладання та виконання спірного зобовязання за спірними договором або відомості про наявність податкового боргу у відповідачів, представником позивача та представником третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, також суду не надано.

Таким чином, відсутність наявності в діях хоча б однієї зі сторін угоди умислу на її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства, зумовлює відсутність підстав для застосування визначених ст.ст. 215, 216, 228 ЦК України правових наслідків, повязаних із стягненням виконаного.

Суд не приймає до уваги висновок експерта № 2-557 від 11.02.2011 року (т.1. а.с.60-78), оскільки зазначені дослідження не призначались в рамках даної адміністративної справи, відповідно повинні оцінюватись органом який призначив.

З тих самих підстав суд не приймає до уваги висновки судово-дорожньої технічної експертизи № 3899 від 18.04.2011 року, акт КРУ № 310-21/110 від 20.12.2010 року та інших зазначених доказів зібраних в межах кримінальної справи № 577 по якій не прийнято рішення місцевим судом.

З огляду на наведене, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_16

Постанова складена в повному обсязі 19.08.2011 року.