Справа № 807/2947/14
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Справа № 876/640/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ТзОВ "Фактор Тойс" на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Тойс" до Головного державного виконавця Мазур Г.І. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про скасування постанови від 25.12.2013 року про стягнення з боржника виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И Л А:

15.09.2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову Головного державного виконавця Мазура Г.І. Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 25.12.2013 року ВП №33425923 про стягнення з боржника виконавчого збору.

Позовні вимоги мотивує тим, що 08.10.2013 року щодо ТзОВ "Фактор Тойс" ухвалою господарського суду Закарпатської області порушено справу про банкрутство та направлено до відома у відділ ДВС, а за таких обставин на підставі п.8 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", де вказано, що орган ДВС після визнання боржника ТзОВ "Фактор Тойс" не повинен вчиняти жодних дій щодо останнього, крім перевірки майнового стану боржника.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13.11.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

ТзОВ "Фактор Тойс" оскаржило дану постанову з підстав порушення норм матеріального права.

В обґрунтування вимог посилається на те, що суд зіслався тільки на Закон України «Про виконавче провадження» і не дав оцінки тому факту, що щодо боржника порушено провадження у справі про банкрутство, в зв'язку з чим орган ДВС після винесення ухвали про порушення справи про банкрутство не мав права вчиняти жодних процесуальних дій, в тому числі виносити постанову про стягнення виконавчого збору з врахуванням п.8 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задоволити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України знаходиться виконавче провадження ВП №33425923 відкрите на підставі виконавчого листа №2-1170/11 виданого Іршавським районним судом Закарпатської області 24.05.2012р. про стягнення на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» солідарно з ТзОВ «Фактор Тойс», ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №133 від 29.02.2008 в повному обсязі у сумі 1625121,00 євро, що в гривневому еквівалентні відповідно до курсу НБУ станом на 05.09.2011р. становить 18467319,21 гривень; стягнення з ТзОВ «Фактор Тойс», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» понесені позивачем витрат на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн. та 1700 грн. державного мита.

10.07.2012р. державним виконавцем на підставі ст.ст.17, 19, 21, 25 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2012р. ВП №33425923 постановлено: боржнику самостійно виконати рішення суду, а саме, сплатити заборгованість згідно виконавчого документа у строк до семи днів з моменту винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.7).

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення суду у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених Законом.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження ВП №33425923 постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2012р. отримано боржником ще 07.08.2012р.

Оскільки боржник не здійснив дій, спрямованих на самостійне виконання рішення суду у встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2012р. в строк у відповідності до вимог Закону державним виконавцем винесена постанова про стягнення виконавчого збору від 25.12.2013 у розмірі 1846913,92 грн.

Факт невиконання боржником рішення самостійно в установлений для цього строк є підставою для винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України - юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Ч.1 ст.181 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

У порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК (стаття 383 ЦПК).

Колегією суддів встановлено, що виконавче провадження ВП №33425923 відкрите на підставі виконавчого листа №2-1170/11 виданого Іршавським районним судом Закарпатської області 24.05.2012 про стягнення на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» солідарно з ТзОВ «Фактор Тойс», ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №133 від 29.02.2008 в повному обсязі у сумі 1625121,00 євро, що в гривневому еквівалентні відповідно до курсу НБУ станом на 05.09.2011р. становить 18467319,21 гривень; стягнення з ТзОВ «Фактор Тойс», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Піреус Банк МКБ» понесені позивачем витрат на ІТЗ розгляду справи в розмірі 120 грн. та 1700 грн. державного мита.

Зведеного виконавчого провадження судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про оскарження дій органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, ухваленого відповідно до норм ЦПК України.

Відповідно до ст.15 ЦПК України дані вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є підставними, враховуючи порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з»ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає до скасування з постановленням ухвали про закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.160, 195 - 197, п.4 ч.1 ст.198, п.1 ст.203, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТзОВ "Фактор Тойс" - задовольнити частково.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2014 року по справі №807/2947/14 - скасувати та постановити ухвалу, якою провадження у справі - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: М.П.Кушнерик

Судді: О.І.Мікула

А.Р.Курилець