Справа № 819/1671/14-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Справа № 876/9762/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Гудима Л.Я., Макарика В.Я,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» до реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» (надалі - ТОВ «Золота Нива») звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області (надалі - РС Заліщицького РУЮ) про визнання дій неправомірними та скасування рішення державного реєстратора.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

З таким судовим рішенням не погодилося ТОВ «Золота Нива», подавши апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова є необґрунтована, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В якості обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що зважаючи на те, що спірна угода була підписана сторонами задовго до внесення змін до законодавства, що встановлювало обов'язкову процедуру державної реєстрації таких угод як умову набрання ними чинності, то до спірної угоди не може бути застосовано законодавство, яке набрало чинності з 01 січня 2013 року та скасувало процедуру обов'язкової державної реєстрації договорів оренди землі та угод до них. З огляду на наведене, підписана між позивачем та орендодавцем угода на момент проведення відповідачем державної реєстрації припинення права оренди не була вчиненим правочином, оскільки її державна реєстрація не відбулась. Таким чином, Відповідачем було проведено державну реєстрацію припинення права Позивача на оренду земельної ділянки та вчинено відповідний запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі неукладеного договору (невчиненого правочину), який не породжує для сторін чи третіх осіб будь-яких правових наслідків, а тому, вчинення реєстрації припинення права на підставі такого правочину є незаконним.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що з 01.01.2013 р. та станом на час проведення спірних реєстраційних дій, угода про розірвання договору оренди землі від 20.10.2011 року відповідала вимогам чинного законодавства і у державного реєстратора були відсутні підстави вважати її не укладеною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24 травня 2007 року між ТзОВ «Золота Нива» (орендарем) та гр. ОСОБА_1 (орендодавцем) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передає, а позивач приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,02 га, яка розташована в межах Блищанської сільської ради (кадастровий номер НОМЕР_1) (а.с. 5-6).

Вказаний договір зареєстровано в Заліщицькому реєстраційному відділі Тернопільської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 03.10.2007 р.

Земельна ділянка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданого Заліщицькою районною державною адміністрацією 23.02.2004 року.

20 жовтня 2011 року ТзОВ «Золота Нива», в особі директора ОСОБА_2, та ОСОБА_1 підписали угоду про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 24 травня 2007 року. Тоді ж, 20 жовтня 2011 року, вказаними особами був складений та підписаний акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки.

В пункті 5 даної угоди зазначено, що Договір вважається розірваним, а взаємні зобов'язання за Договором припиненими з моменту набрання чинності даної Угоди. Угода набуває чинності з моменту її державної реєстрації в державному органі про реєстрацію майнових прав.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось сторонами, державна реєстрація Угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки так і не відбулась.

22 жовтня 2013 року ОСОБА_1 на підставі вказаної угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки звернулась до державного реєстратора реєстраційної служби Заліщицького РУЮ із заявою про державну реєстрацію іншого речового права - припинення права оренди ТзОВ «Золота Нива» на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1.

Оскільки право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване не було, то враховуючи вимоги п. 4 та п. 97 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. N868, за заявою ОСОБА_1 державним реєстратором прийнято рішення від 22.10.2013 р. індексний № 7031823 про реєстрацію права власності на земельну ділянку та внесено відповідний запис до Державного реєстру (а.с. 28).

Відповідно до картки прийому заяви № 7056234, до заяви про державну реєстрацію іншого речового права, припинення права оренди земельної ділянки, ОСОБА_1 надала: договір оренди від 24.05.2007 р.; угоду від 20.10.2011 р. про дострокове розірвання вказаного договору оренди; копії паспорту громадянина України, облікової картки платника податку; квитанції про оплату держмита та за надання витягу (а.с. 29).

Судом першої інстанції встановлено, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про реєстрацію припинення права оренди ТзОВ «Золота Нива» на земельну ділянку, державним реєстратором 22.10.2013 р. отримано Інформацію (індексний номер 11320759) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, відповідно до якої, у вказаних реєстрах, крім запису про реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 на підставі рішення реєстратора від 22.10.2013 р. індексний № 7031823, відсутні інші відомості про вказаний об'єкт (інші зареєстровані права) (а.с. 39-40).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно до якого, ОСОБА_2 (який був керівником ТзОВ «Золота Нива» як під час підписання Угоди про розірвання договору оренди землі так і під час вчинення оскаржених реєстраційних дій) мав право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, і будь-які обмеження щодо представництва від імені товариства у Єдиному реєстрі відсутні (а.с. 37).

Тому вірним є висновок суду першої інстанції про те, що у державного реєстратора не було підстав вважати, що угоду про розірвання договору оренди землі підписано не уповноваженою особою.

22 жовтня 2013 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію іншого речового права - припинення права оренди земельної ділянки, державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було прийнято оскаржене рішення індексний номер 7056404 від 22.10.2013 року про проведення державної реєстрації іншого речового права, права оренди ТзОВ «Золота Нива» на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, Блищанська сільська рада. (а.с.41)

22 жовтня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ було внесено записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, а саме: права оренди земельної ділянки та реєстрацію припинення іншого речового права на підставі угоди про дострокове розірвання договору оренди від 20.10.2011 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права індексний номер 11321624 (а.с.42).

Державним реєстратором реєстраційної служби Заліщицького РУЮ 22.10.2013 року проведено державну реєстрацію припинення договору оренди на підставі угоди від 20.10.2011 року про дострокове розірвання договору оренди від 24.05.2007 року.

ТОВ «Золота Нива» вважає такі дії і рішення реєстратора неправомірними, оскільки вказана угода про дострокове розірвання договору оренди не пройшла процедури державної реєстрації після її підписання.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта безпідставними.

Відповідно до статтей 1, 13 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час укладання договору, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 Закону України «Про оренду землі» визначено форму договору оренди землі та закріплено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом першої інстанції, законодавча вимога щодо письмової форми договору оренди земельної ділянки та угоди про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки сторонами дотримана.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Статтею 654 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент укладення угоди про розірвання договору оренди, визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на момент укладення угоди про розірвання договору оренди) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, відповідно до чинних на момент укладення угоди про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.10.2011 року положень законодавства, така угода підлягала реєстрації. За відсутності реєстрації, угода могла вважатись такою, що не є укладеною до моменту реєстрації.

В той же час, з 01.01.2013 року статтю 20 Закону України «Про оренду землі» було виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України». Так само, вказаним законом із статті 640 Цивільного кодексу України виключено вимогу щодо реєстрації правочину. Фактично, з 01.01.2013 року проводиться реєстрація права оренди, а не самого договору.

Відповідно до пункту 13-6 Порядку ведення Поземельної книги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року № 1021 (втратив чинність з 01.01.2013 року), під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється державна реєстрація державного акта або договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», до 01.01.2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

З огляду на наведене, договір оренди земельної ділянки, укладений відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі», є підставою для проведення державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, а також і реєстрації їх припинення.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-1) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 5-4) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 5-5) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Враховуючи, що в межах спірних відносин розглядається правомірність дій відповідача станом на 22 жовтня 2013 року, відтак колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції відносно того, що державний реєстратор на момент прийняття рішення з питань державної реєстрації законодавчо не наділений повноваженнями самостійно визнавати правочин, який йому поданий таким, що не відповідає закону (недійсний), в той час як діючі на момент прийняття оскаржуваного рішення норми не пов'язували чинність договору оренди з моментом його реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Нива» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі № 819/1671/14-a - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Л.Я. Гудим

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено 24 листопада 2015 року.