Справа № 2-а-3275/10
Суддя: Дернова В. В.
Дата ухвалення: 2010-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛАДИЖИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-а-3275/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку скороченого провадження)

29 грудня 2010 року 16.15 год.

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії щодо перерахунку та виплати пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування та виплати додаткової пенсії та підвищення (доплати) до пенсії не у відповідності з вимогами ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити додаткову пенсію та підвищення (доплату) до пенсії для непрацюючих пенсіонерів, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, у відповідності до чинного законодавства.

Відповідач одержав копію ухвали про відкриття скороченого провадження та копію позовної заяви та доданих до неї документів 17.12.2010 року, про що свідчить підпис у розносній книзі. Письмового заперечення або заяви про визнання позову відповідачем станом на 29.12.2010 року до суду не подано.

Дослідивши докази та давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті, а згідно ч.1 даної статті громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: - у зоні безумовного (обов'язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; - у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих четвертої категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» були визнані неконституційними і втратили чинність. Аналогічна позиція з даного питання була висловлена і у Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007.

Ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат, виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Однак, судом встановлено, що позивач не є постраждалою від наслідків Чорнобильської катастрофи 4 категорії, а тому не має права на додаткову пенсію у розмірі, передбаченому ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача та управління Пенсійного фонду України звільнено від сплати судового збору (державного мита).

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 9, ст. ст. 94, 99-100, 158-163, 1832 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 не у відповідності зі ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижин Вінницької області здійснити перерахунок підвищення (доплати) до пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за проживання на території підвищеного радіоактивного забруднення, встановивши її на рівні мінімальної заробітної плати, з 09.06.2010 року та виплати різницю між перерахованою та фактично виплаченою пенсією.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Судовий збір в розмірі 3,40 грн. компенсувати позивачу за рахунок Державного бюджету України.

Постанову суду допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Постанова є остаточною, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку.

Суддя: