Справа № 815/5701/15
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5701/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМІКРОН ПЛЮС» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ОМІКРОН ПЛЮС» (далі ТОВ «ОМІКРОН ПЛЮС») до Одеської митниці ДФСУ, в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів від 29.08.2015 року №500040001/2015/410069/2.

Позивач зазначив, що він є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, та 21.08.2015 року уклав зовнішньоекономічний контракт №ОМКТВS/2 з Фірмою «Т-BUSINESS, INC» (ОСОБА_2) про поставку товару. На виконання умов контракту продавцем було відправлено товар радіатори для центрального опалення алюмінієві (біметалеві) литі, секційні, відповідно до Інвойсу №13750 від 21.08.2015 року та специфікації № 13750 від 21.08.2015 року на загальну суму - 27 982,50 доларів США.

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення Товару декларантом TOB «ОМІКРОН ПЛЮС» було складено та подано інспектору м/п «ОСОБА_1 порт» ВМО-1 електронну митну декларацію №500040001/2015/009789 від 28.08.2015 року та документи, необхідні для митного оформлення товару. Згідно ЕМД митна вартість товару задекларована із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів (за ціною договору) в розмірі 29 356,06 доларів США.

За результатами перевірки ЕМД та документів, що підтверджують визначену митну вартість товару, інспектором ДФС ВМО-1 м/п «Одесса-порт» ОСОБА_1 було прийняте рішення про корегування митної вартості товарів № 500040001/2015/410069/2 від 29.08.2015 року, відповідно до якого митну вартість всіх товарів було збільшено.

Позивач зазначив, що фіскальний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч.5 ст. 54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості. Митний орган витребував від нього додаткові документи.

На думку митного органу розбіжності полягають у тому, що: в поданих до митного оформлення документах відсутній сертифікат якості виробника, що суперечить вимогам підпункту 2.2 п.2 зовнішньоекономічного контракту від 21.08.2015 № OMKTBS/2; підпунктом 1.1 п.1 та підпунктом 2.1 п.2 зовнішньоекономічного контракту передбачено, що асортимент товару зазначається у специфікації до кожної партії товару, про те, ні у інвойсі від 21.08.2015 року №13750, ні у специфікації від 21.08.2015 № 13750/F, тобто у документах які є основними для визначення ціни товару, відсутній детальний перелік асортименту товару; у випадку змін умов поставки товару Сторонами підписується протокол узгодження із вказівкою відвантажувальних реквізитів, який відсутній у і документів, поданих до митного оформлення.

Позивач не погоджується з висновками митного органу та прийнятим рішенням щодо визначення митної вартості товару за другорядним методом визначення митної вартості товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до постанови МКУ №436 від 21.05.2012 року, Переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації, затвердженого наказом Держкомитету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року та листа Органу сертифікації продукції, послуг та систем управління №0141/09 від 04.09.2015 року товари, по яким збільшено суму митної вартості, не підлягають обовязковій сертифікації. Тобто інспектор митниці фактично збільшив митну вартість товару, обовязкова сертифікація для яких відсутня.

Також позивач зазначив, що згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність зовнішньоекономічний договір (контракт) складається відповідно до цього та і законів України з урахуванням міжнародних договорів України. Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім ти прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Згідно положень ч.1 ст. 266 ГКУ предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Відповідно до ч. 2 ст. 266 ГК України загальна кількість товарів, що підлягає поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.3.1. Контракту «Базисні умови поставки СІР-Київ (Україна). Допускаються поставки на інших умовах, згідно ІНКОТЕРМС 2010, які будуть зазначеніінвойсах на кожну окрему партію». Відповідно до п. 5.3. Контракту «оплата проводиться на підставі наданих рахунків-фактур (invoices) і транспортних накладних».

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що сторонами погоджено, що товари можуть поставлятися за будь - якими умовами, згідно ІНКОТЕРМС 2010 p., які будуть зазначені в інвойсах на кожну окрему партію. Інвойс та пакувальний лист виготовляються експортером за характеристиками достатніми для їх експорту із країни експортера. Як вбачається з всього пакету товаро-супровідних документів на дану партію товару кількісні, якісні та цінові характеристики товару є тотожними та не містять будь-яких протиріч. У товаро-супровідних документах зазначено найменування товару в тому числі за Кодом УКТЗЕД, кількість товару по позиціях, ціна за одиницю товару по позиціях та загальна ціна товару у кожній позиції, загальна вартість партії товару. Специфікація узгоджена Сторонами та підписана кожною із сторін контракту. Асортимент товару, що поставляється, деталізується експортером в пакувальному листі та інвойсі (який складається згідно пакувального листа), які складені у відповідності до умов контракту та специфікації до контракту та не містить будь-яких розбіжностей щодо кількісних та цінових характеристик. Характеристики товару, вказані декларантом у митній декларації, не відрізняються за характеристиками товару, зазначеними в товаро-супровідних документах.

В оскаржуваних рішеннях митного органу відсутнє обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, а тому не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості - шостого (резервного).

Таким чином, в рішенні про коригування митної вартості відповідачем, в порушення ст. 55 МК України, не було визначено жодної аргументованої причини, через яку б заявлену митну вартість неможливо було визначити, у звязку з чим позивач просив скасувати вказане рішення відповідача.

Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с.151).

Представник відповідача 27.10.2015 року надав до суду заперечення на позов, згідно яких позовні вимоги не визнав, наполягав, що оспорюване рішення щодо визнання митної вартості товарів є законним та обґрунтованим, винесено у відповідності до вимог чинного законодавства. У судовому засідання представник повністю підтримав свою позицію викладену у запереченнях на позов (а.с.96-103) та просив у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності, судом встановлено, що ТОВ «ОМІКРОН ПЛЮС» зареєстровано 03.03.2015 року (а.с.8-9).

В ході здійснення зовнішньо - економічної діяльності 21.08.2015 року позивачем (покупець) укладений з Фірмою «Т-BUSINESS, INC» (ОСОБА_2) контракт № OMKTBS/2 про поставку товару (а.с.17-19).

Відповідно до зазначеного контракту в Україну прибула партія вантажу - відповідно до Інвойсу №13750 від 21.08.2015 року та специфікації № 13750/F від 21.08.2015 року (а.с 20).

Товар на Одеській митниці був оглянутий , за результатами чого складені «Акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів» від 28.09.2015 року (а.с.22).

З метою здійснення митного контролю та митного оформлення Товару декларантом TOB «ОМІКРОН ПЛЮС» було складено та подано інспектору м/п «ОСОБА_1 порт» ВМО-1 електронну митну декларацію №500040001/2015/009789 від 28.08.2015 року та документи, необхідні для митного оформлення товару. Згідно ЕМД митна вартість товару задекларована із застосуванням першого методу визначення митної вартості товарів (за ціною договору) в розмірі 27 982,50 доларів США.

Одеська митниця відмовила позивачу в митному оформленні та пропуску товарів по ЕМД №500040001/2015/009789 від 28.08.2015 року, прийняла 29.08.2015 року Рішення про коригування митної вартості товарів №500040001/2015/410069/2, згідно якого визначила вартість товару за резервним методом, а також відповідачем складена Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №500040001/2015/00105 (а.с.23,126-127).

Згідно ч.4 ст. 54 МКУ митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний випускати у вільний обіг товари, що декларуються, зокрема, у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Згідно ст.306 МКУ способом забезпечення сплати митних платежів є, зокрема, фінансові гарантії. Відповідно до ч.1 ст.308 МКУ розмір фінансової гарантії визначається митним органом виходячи з суми митних платежів, що підлягає сплаті при випуску товарів для вільного обігу на митній території України або при вивезенні товарів за межі цієї території у митному режимі експорту. Статтею 309 встановлено, що забезпечення сплати митних платежів фінансовою гарантією здійснюється у формах: - надання фінансової гарантії, виданої гарантом (гарантія, що надається у вигляді документа); - внесення коштів на відповідний рахунок або в касу митного органу (грошова застава).

Згідно ст.310 МКУ фінансові гарантії надаються митним органам, зокрема, під час декларування товарів до митних режимів, що передбачають сплату митних платежів або передбачають перебування товарів під митним контролем до моменту закінчення дії відповідного митного режиму. Фінансові гарантії надаються: - у вигляді документа; - у вигляді внесення декларантом, уповноваженою ним особою, перевізником або гарантом грошової застави на відповідний рахунок митного органу.

Для випуску товарів у вільний обіг ТОВ «ОМІКРОН ПЛЮС» подало нову митну декларацію №500040001/2015/009839 від 29.08.2015 року з урахуванням рішення про коригування митної вартості та на підставі ч.7 ст.55 МКУ сплатило митні платежі згідно митної вартості, надавши фінансову гарантію на різницю між сумою митних платежів визначеною декларантом та сумою платежів обчисленою митним органом Товар був випущений у вільний обіг.

Позивач оскаржив Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2015 року №500040001/2015/410069/2.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами,які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Згідно рішення про корегування митної вартості товарів від 29.08.2015 року №500040001/2015/410069/2 підставою для вимоги відповідачем у позивача додаткових документів зазначено, що подані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів:

- в поданих до митного оформлення документах відсутній сертифікат якості виробника, що суперечить вимогам підпункту 2.2 п.2 зовнішньоекономічного контракту від 21.08.2015 № OMKTBS/2, та в якому зазначається зазвичай матеріал виготовлення товару та інші характеристики, що впливають на рівень митної вартості;

- підпунктом 1.1 п.1 та підпунктом 2.1 п.2 зовнішньоекономічного контракту передбачено, що асортимент товару зазначається у специфікації до кожної партії товару, про те, ні у інвойсі від 21.08.2015 року №13750, ні у специфікації від 21.08.2015 № 13750/F, тобто у документах які є основними для визначення ціни товару, відсутній детальний перелік асортименту товару;

- підпунктом 3.6 зовнішньоекономічного контракту визначено, що у випадку змін умов поставки товару Сторонами підписується протокол узгодження із вказівкою відвантажувальних реквізитів, який відсутній у документах, поданих до митного оформлення.

У звязку з встановленням вказаних обставин декларанту було запропоновано надати додаткові документи: договір з третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправника; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та інші (а.с.23).

Позивач направив заяву №79/08 від 28.08.2015 року начальнику ВМО№2 Одеської митниці, в якій повідомив, що договорів з третіми особами не укладалось. Вартість товару включає страхування та транспортування. Платіж покупцем відповідно до контракту за поставлену партію товару здійснюється в строк не пізніше 90 днів з дня поставки. Крім того, позивач зазначив, що вважає подані документи до митного органу такими, що оформлені належним чином, не містять розбіжностей, ознак підробки, містять відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за товари. (а.с.124-125).

Суд вважає, що при витребуванні додаткових документів щодо митної вартості товарів Одеська митниця діяла відповідно до вимог законодавства, оскільки нею були встановлені розбіжності у поданих документах, що відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ є однією з підстав, які надають митному органу право вимагати від декларанта додаткових документів.

В п.3.1 Контракту від 21.08.2015 № OMKTBS/2 щодо умов поставки товару зазначено, що базисні умови поставки по даному контракту: СІР Київ (Україна), згідно Інкотермс 2010. Допускаються поставки на інших умовах, згідно Інкотермс 2010, які будуть зазначені в Інвойсах на кожну окрему партію.

Зазначені обставини на думку позивача свідчать про відсутність підстав у відповідача на витребування додаткових документів у звязку з поставкою товару згідно з інвойсом від 21.08.2015 № 13750/F на умовах CIF Іллічівськ.

Проте суд вважає, вказані доводи позивача необґрунтованими, оскільки розділ 3 контракту визначає умови поставки товару. При цьому у п.3.6 контракту зазначено, що у випадку змін умов поставки товару сторонами підписується протокол узгодження із вказівкою відвантажувальних реквізитів.

Позивачем у позові не спростовано твердження відповідача про відсутність надання вказаного протоколу при здійсненні митного оформлення товару.

Крім того, якщо розділ 3 контракту визначає умови поставки товару, то ціни та загальну вартість контракту визначає розділі 4. Згідно з п.4.1 покупець купує товар за цінами, що зазначені у Специфікаціях для кожної партії товару, які є невідємною частиною даного контракту. Ціна товару містить: ціну товару на умовах СІР Київ (Україна), згідно Інкотермс 2010. Відповідно до п.4.2 умови поставки, зазначені у п.4.1 містять у собі вартість завантаження товару у транспортний засіб. Вартість пакування (виконані роботи та матеріал), страхування включені у вартість товару.

Таким чином, згідно з контрактом від 21.08.2015 № OMKTBS/2 ціни, що зазначені у Специфікаціях для кожної партії товару, є контрактними лише для товару, якій поставлений на умовах СІР Київ (Україна), згідно Інкотермс 2010, що прямо вказано в цьому контракті.

При зміні умов поставки контракт передбачає лише підписання сторонами протоколу узгодження із вказівкою відвантажувальних реквізитів, та не визначає будь-яких договірних узгоджень на даний випадок щодо ціни товару.

При таких обставинах вимоги митного органу щодо надання документів у підтвердження митної вартості товару, поставленого на інших умовах, а саме на умовах CIF Іллічівськ , є правомірними.

Суд також не приймає до уваги твердження позивача про відсутність у митного органу підстав для витребування у нього сертифікату якості продукції з посиланням на те, що відповідно до постанови МКУ №436 від 21.05.2012 року, Переліку продукції, що підлягає обовязковій сертифікації, затвердженого наказом Держкомитету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 01.02.2005 року та листа Органу сертифікації продукції, послуг та систем управління №0141/09 від 04.09.2015 року товари, по яким збільшено суму митної вартості, не підлягають обовязковій сертифікації. Проте витребування такого сертифікату зі сторони митного органу обґрунтовувалось не наявністю обовязковій сертифікації товару на території України, а виконанням умов контракту від 21.08.2015 № ІМР001, згідно з п.2.2 якого якість товару повинна відповідати стандартам країни походження товару або технічних характеристик його виробника й підтверджується відповідним сертифікатом якості заводу виробника або Продавця.

Вказані обставини підтверджують правомірність митного органу щодо витребування додаткових документів, які під час митного оформлення не були надані.

Позивачу під час випуску товару у вільний обіг під фінансові гарантії розяснено його право надати вказані документи у продовж 80 днів з дня випуску товарів під фінансові гарантії. Проте позивач не скористався вказаним правом, а вважаючи Рішення про корегування митної вартості товарів протиправним звернувся до суду про його скасування.

Щодо визначення відповідачем митної вартості товарів за шостим резервним методом її визначення, суд дійшов до висновку про правомірність вказаного рішення виходячи з наступного.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю та митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Частиною 4 статті визначені обовязки органу доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, а саме органу доходів і зборів зобов'язаний: -здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; - надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Частиною 2 ст.55 МКУ встановлені відомості, які повинно містити прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митной вартості товарів.

Дослідивши прийняте відповідачем рішення про корегування митної вартості товарів від 29.08.2015 року №500040001/2015/410069/2 суд дійшов до висновку що воно відповідає вимогам законодавства, та містить крім іншого, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обовязок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

В рішенні про корегування митної вартості товару зазначені причини неможливості застосування інших методів визначення митної вартості товару та визначення її за резервним методом за результатом проведення консультацій з декларантом.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на наявність в Рішення про корегування митної вартості товарів протиріч, а саме посилання на неможливість застосування другого та третього методів у звязку з відсутністю інформації, та в той час посилання на ціни бази даних ПІК «Інспектор-2006» та ЄАІС ДФС з встановленням того, що митна вартість подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є вищою та застосування такої інформації.

Дослідивши Рішення про корегування митної вартості товарів від 29.08.2015 року №500040001/2015/410069/2 суд вважає, що митним органом зазначені причини неможливості застосування другорядних методів, зокрема зазначено, що метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів у даному випадку, не може бути використаний, у зв'язку з відсутністю у митного органу інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами - даних стосовно фізичних характеристик товару та якості та репутації на ринку. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті (ст.59 МКУ). Неможливість застосування другого методу, посилаючись на те, що самі по собі відомості системи ЄАІС ДМСУ не містять жодних параметрів обєктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути зясовані лише у спосіб порівняння документів про властивості товару.

Таким чином, при прийнятті Рішення про корегування митної вартості товарів від 29.08.2015 року №500040001/2015/410069/2 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням встановлених фактів, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159-164 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволені адміністративного позову Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «ОМІКРОН ПЛЮС» до Одеської митниці ДФСУ про визнання протиправним та скасувати Рішення про корегування митної вартості товарів від 29.08.2015 року №500040001/2015/410069/2.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання постанови у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Суддя Катаєва Е.В.