Справа № 2-а/534/34/15
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 р. Справа № 2-а/534/34/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Бартош Н.С. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання - Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою інспектора групи дорожньо-патрульної служби ДПС ВДАІ м. Кременчук старшого сержанта міліції Фівікова Павла Миколайовича на постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 травня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора групи дорожньо-патрульної служби групи ДПС ВДАІ м. Кременчук старшого сержанта міліції Фівікова Павла Миколайовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В с т а н о в и л а:

13.05.2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати:

- незаконними дії відповідача - інспектора групи дорожньо-патрульної служби ДПС ВДАІ м. Кременчук старшого сержанта міліції Фівікова П.М. (далі інспектор ДПС) щодо складення протоколу серії АП1 № 076479 від 25.04.2015 року та постанови серії ПС2 № 333260 про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КупАП);

- постанову серії ПС2 № 333260 від 06.05.2015 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 травня 2015 року адміністративний позов задоволено частково. Так, судовим рішенням:

визнано незаконними дії інспектора щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення від 06.05.2015 року серії ПС2 № 333260 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн за порушення ст. 122 ч. 1 КУпАП;

визнано постанову про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 333260 протиправною та скасовано її. В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі інспектор ДПС, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 травня 2015 року та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що підставою для порушення адміністративної справи та попереднього з'ясування її обставин є вчинення особою діяння, яке містить в собі ознаки адміністративного правопорушення. Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Із справи про адміністративне порушення убачається, що 25.04.2015 року відповідачем складений протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 076479.

Із зазначеного протоколу вбачається, що 25.04.2015 року о 13 годині 35 хвилин водій ОСОБА_2, керуючи автомашиною Seat ibiza, державний номер НОМЕР_1, на шляху прямування по вулиці 60 років Жовтня в м. Кременчуці, переткнув дорожню розмітку 1.3 «Подвійна суцільна лінія», чим порушив вимогу п. 1.3, додатку 2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП(а.с. 72).

За поясненнями водія ОСОБА_2 з викладеним в протоколі про адміністративне правопорушення він був незгодним та клопотав про перенесення розгляду справи у зв'язку з наміром отримати юридичну допомогу.

В графі «До протоколу додаються» відповідачем зазначено, що порушення зафіксовано на відео.

У частині 1 ст. 277 КУпАП закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п'ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 цього Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

06.05.2015 року в присутності водія ОСОБА_2 відповідачем прийнята постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АС2 № 333260, якою за порушення вимог дорожньої розмітки 1.3 «Подвійна суцільна лінія» ПДР, позивача ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного штрафу у розмірі 510 грн (а.с. 73).

Під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій позивач ОСОБА_2 не посилався на те, що відповідач не надав йому достатньо часу і можливості для підготовки до свого захисту.

Відповідно до п. 12 ст. 10 Закону України «Про міліцію» (в редакції Закону, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана забезпечувати в межах своєї компетенції безпеку дорожнього руху, додержання законів, правил і нормативів у цій сфері. Пунктом 21 ст. 11 цього Закону визначено право міліції використовувати передбачені нормативно-правовими актами технічні засоби, в тому числі засоби фото- і відеоспостереження, для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху.

Порядок фото- і відеоспостереження, здійснення відео фіксацію для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху встановлений «Інструкцією з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», затвердженої наказом МВС України від 27.03.2009 року № 111, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2009 року за N 576/16592, та «Переліком технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», затвердженим наказом МВС України від 01.03.2010 року №33, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.03.2010 року за N 262/17557.

За правилами підпункту 19.2 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС забороняється застосування технічних засобів та приладів, які не сертифіковані, не сертифіковані в Україні та які не пройшли метрологічної повірки або мають свідоцтво про таку повірку, термін дії якого минув, а також передавати такі прилади для користування безпосередньо на маршруті патрулювання без здійснення контролю командиром підрозділу результатів роботи приладу за зміну.

Судам першої та апеляційної інстанцій відповідачем не надано доказів облаштування службового автомобілю пристроєм, призначенням якого є відео фіксація даних про рух та оточуючий простір, та, який внесений до Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, тобто доказів правомірності застосування пристрою, на який був здійснений запис маневру позивача.

При цьому, у відповідача відсутні інші докази порушення позивачем ПДР: з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що порушення не зафіксоване свідками, що за наявності не спростованого твердження позивача про відсутність порушення ним ПДР, є підставою вважати постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів погоджується з загальним висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовної вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, що прийнята відповідачем 06.05.2015 року.

Разом з тим, колегія суддів з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, вважає за необхідне змінити судове рішення шляхом виключення із його мотивувальної частини зауваження суду про те, що відео реєстратор, яким відповідачем зафіксовано порушення водієм ОСОБА_2 ПДР, не має відповідної сертифікації.

Колегія суддів зазначає, що дана обставина встановлена судом першої інстанції лише зі слів позивача ОСОБА_2, а факт ненадання відповідачем відповідного доказу в спростування, викладених позивачем обставин, не є безумовним свідченням відсутності такого. Окрім того, в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про вручення відповідачу ухвали суду від 13.05.2015 року (а.с. 19) з пропозицією надати заперечення проти позову (у разі їх наявності) та відповідні докази в обґрунтування таких заперечень.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконними дій відповідача щодо складання оскаржуваної постанови, оскільки відповідно до Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997 року № 341, та ст. 222 КУпАП до компетенції органів внутрішніх справ відноситься розгляд таких порушень як перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху.

Зазначені норми матеріального залишені судом поза увагою, що є підставою для скасування судового рішення в цій його частині з прийняттям нового про відмову в задоволені даної позовної вимоги ОСОБА_2

Колегія суддів не вбачає підстав для апеляційного розгляду справи в тій частині, якою судовим рішенням в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, оскільки вимоги апеляційної скарги в цій частині скаржником не обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги зазначені висновки суду не спростовують.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

В порядку, передбаченому ч. 11 ст. 35, ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України, розгляд справи відбувся за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Керуючись ст.ст. ч. 11 ст. 35, ст. 41, ч. 4 ст. 196, 195, 196, 196, 198 ч.1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу інспектора групи дорожньо-патрульної служби ДПС ВДАІ м. Кременчук старшого сержанта міліції Фівікова Павла Миколайовича - задовольнити частково.

Постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 травня 2015 року - скасувати в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання незаконними дій інспектора групи дорожньо-патрульної служби ДПС ВДАІ м. Кременчук старшого сержанта міліції Фівікова Павла Миколайовича щодо винесення постанови про адміністративне правопорушення від 06 травня 2015 року серії ПС2 № 333260 про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволені даної позовної вимоги.

Постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 травня 2015 року змінити шляхом виключення із її мотивувальної частини зауваження суду про те, що відео реєстратор не має відповідної сертифікації.

В іншій частині постанову Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 травня 2015 року - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис) Л.В. Мельнікова

Судді (підпис) Н.С. Бартош

(підпис) Л.О. Донець

Повний текст постанови виготовлений і підписаний 23 листопада 2015 року.