Справа № 464/4243/15-а,2-а/464/120/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 876/8600/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

представника відповідача Черевика Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 21 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

25 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова, в якому просила визнати неправомірними дії УПФ щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії виходячи з 90% від суми заробітної плати, зазначеної у поданій довідці та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії позивачки за вислугу років згідно довідки прокуратури Львівської області від 01.04.2015 №18/840вих-15 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. №2663-ІІІ) з розрахунку 90% від суми місячного заробітку 11682,45 грн. з 01.04.2015 без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час (12 місяців) з 01.04.2014 та допустити до негайного виконання постанову суду у межах суми стягнення за один місяць.

Сихівський районний суд м. Львова постановою від 21 липня 2015 року позов задовольнив.

Визнав протиправними дії управління пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова стосовно відмови у перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_2 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. №2663-ІІІ) на підставі довідки прокуратури Львівської області від 01.04.2015 №18/840 про заробітну плату з розрахунку 90% від суми місячного заробітку.

Зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_2 у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно довідки прокуратури Львівської області від 01.04.2015 №18/840 про заробітну плату, відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (із змінами, внесеними згідно із законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 р. №2663-ІІІ) з розрахунку 90% від суми місячного заробітку 11682,45 грн. з 01.04.2015 року без обмежень граничного розміру пенсії та виплатити різницю в розмірі пенсії за минулий час (12 місяців) з 01.04.2014.

Допустив до негайного виконання постанову суду в частині зобов'язання управління пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова здійснення перерахунку та виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_2 у межах суми стягнення за один місяць.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, УПФУ в Галицькому районі м. Львова подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що З 01.01.2015 р. вступив в дію ЗУ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", яким внесено ряд змін до ЗУ "Про прокуратуру, зокрема до ч. 18 ст. 50-1, відповідно до яких умови і порядок перерахуку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з 01.01.2015 р. положення ч. 18 ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру" щодо проведення перерахунку пенсії працівникам прокуратури, зокрема, у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті ЗУ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

З огляду на викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явився, що відповідно до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що з 01.10.2004 року позивач перебуває на обліку в УПФУ в Галицькому районі м. Львова, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90% від середньомісячного заробітку після звільнення з посади старшого помічника прокурора області з питань правового забезпечення прокуратури Львівської області.

31.03.2015 року згідно наказу прокурора Львівської області від 11.03.2015 №384к, позивача звільнено з органів прокуратури Львівської області у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років та за власним бажанням відповідно до ст.38 Кодексу законів про працю України, ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з посади старшого прокурора відділу роботи з кадрами прокуратури Львівської області.

01.0.2015 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку і виплату її пенсії в розмірі 90% від суми середньомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Львівської області від 01.04.2015 №18/840 вих-15.

Однак, листом управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова від 14.04.2015 року №4513/11 позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що право на пенсійне забезпечення позивача не може бути звужене чи обмежене, а тому при перерахунку пенсії відповідачем безпідставно відмовив у перерахунку та виплаті пенсії позивача, розрахованої із розміру 90% від суми місячного заробітку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи проте є лише частково вірними з таких міркувань.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів та слідчих визначено ст.50-1 Закону №1789-ХІІ, редакція якої неодноразово змінювалась.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до ч. 1 ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" (із змінами внесеними згідно із Законом України від 05.10.1995 №358/95-ВР, у редакції Закону України від 12.07.2001 №2663-111, що діяла станом на жовтень 2001 року) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Згідно ч. 13 цієї статті обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком. Відповідно до ч.ч. 17, 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок, призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Цим же Законом зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 80 відсотків місячного заробітку.

Згідно з пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011 року) обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, з 01.01.2015 р. вступив в дію Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», яким внесено ряд змін до ЗУ "Про прокуратуру", зокрема до ч. 18 ст. 50-1, відповідно до яких умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином внесені зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам, є частина тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у редакції, яка діяла на час призначення пенсії.

Відтак, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, апеляційний суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно дост.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06 липня 1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Верховного Суду України, зокрема, з постановою від 10 грудня 2013 року в справі №21-420а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, а тому оскаржене судове рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для його скасування відсутні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління пенсійного фонду України в Галицькому районі м. Львова залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 21 липня 2015 року у справі № 464/4243/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 16 листопада 2015 року.