Справа № 821/3701/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Київ К/800/49417/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року

у справі № 821/3701/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецторг 2013»

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецторг 2013» звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року у справі № 821/3701/13-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області щодо безпідставної відмови в реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецторг 2013» платником податку на додану вартість згідно листа від 17.07.2013 року № 10182/10/18.4-49. Зобов'язано Державну податкову інспекцію у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області вчинити дії щодо реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецторг 2013», як платника податку на додану вартість, згідно поданої реєстраційної заяви платника податку на додану вартість від 10.07.2013 року за вх. № 258. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 10.07.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецторг 2013» подано до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість.

17.07.2013 року відповідачем направлено на адресу позивача лист, яким повідомлено його, що наданими документами не підтверджено відповідність критеріям пп. 3.8 п. 3 Положення Про реєстрацію платників податку на додану вартість та запропоновано позивачу подати нову реєстраційну заяву платника податку на додану вартість з урахуванням вимог Положення.

Задовольняючи позов частково, суди першої та апеляційної інстанції прийшли до висновку щодо неправомірної відмови податкового органу у здійсненні реєстрації позивача, як платника податку на додану вартість згідно листа від 17.07.2013 року № 10182/10/18.4-49.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до ст. 180 Податкового кодексу України платником податку на додану вартість, окрім іншого, є особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу та особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник вказаного податку.

Пунктом 180.1. ст. 180 Податкового кодексу України визначено, що для цілей оподаткування платником податку, зокрема є будь-яка особа, що провадить господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

Згідно із п. 182.1 ст. 182 Податкового кодексу України якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 цього Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми та обсяги постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становлять не менше 50 відсотків загального обсягу постачання, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

Пунктом 3.4. Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 року № 1394 передбачено, що відповідно до п. 182.1 ст. 182 розділу V Кодексу, якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до пункту 181.1 статті 181 розділу V Кодексу не є платником податку у зв'язку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

Згідно із п. 3.5. цього Положення будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації чи прийняла рішення про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість, подає до податкового органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву платника податку на додану вартість за формою № 1 - ПДВ.

Відповідно до п. 3.8. Положення при реєстрації платника податку на додану вартість обов'язково проводиться перевірка його реєстраційних даних з Єдиного банку даних про платників податку - юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб. Відомості про заявника мають бути включені до Єдиного державного реєстру. Дані реєстраційної заяви мають бути достовірними та відповідати відомостям Єдиного державного реєстру. З метою перевірки достовірності даних про заявника податковий орган може звернутись до державного реєстратора за отриманням витягу з Єдиного державного реєстру.

Пунктом 3.9. цього Положення передбачено, якщо в заяві про реєстрацію не зазначені обов'язкові реквізити, надані недостовірні або неповні дані, її не скріплено печаткою заявника, не підписано заявником (для фізичних осіб), відповідальною особою заявника (для юридичних осіб) чи особою, яка має документально підтверджене повноваження щодо підпису реєстраційної заяви від особи, яка реєструється платником ПДВ, відомості про заявника не включені до Єдиного державного реєстру, то протягом 10 робочих днів від дня отримання заяви податковий орган звертається до особи з письмовою пропозицією надати нову заяву про реєстрацію (із зазначенням підстав неприйняття попередньої).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою відмови у реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецторг 2013» платником податку на додану вартість є п. 3.8. Положення, зокрема, надання підприємством документів, які не відповідають критеріям вказаного пункту Положення. При цьому запропоновано позивачу подати нову реєстраційну заяву платника податку на додану вартість. Проте у вказаному листі податкового органу не вказано, які саме обов'язкові реквізити в заяві про реєстрацію відсутні або не відповідають даним Єдиного державного реєстру.

Перелік підстав для відмови у здійсненні реєстрації платником податку на додану вартість, визначений п. 183.8 ст. 183 Податкового кодексу України та пунктом 3.10 Положення є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, зокрема податковий орган відмовляє в реєстрації особи як платника податку, якщо за результатами розгляду реєстраційної заяви та/або поданих документів встановлено, що особа не здійснює постачання товарів/послуг або не відповідає вимогам, визначеним статтею 180, пунктом 181.1 статті 181, пунктом 182.1 статті 182 та пунктом 183.7 статті 183 цього Кодексу (пункт 1.5 розділу I, пункти 3.3, 3.4, підпункт 3.5.1 пункту 3.5 розділу III цього Положення), або якщо існують обставини, які є підставою для анулювання реєстрації згідно із статтею 184 цього Кодексу (пункт 5.1 розділу V цього Положення).

Оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач додав до своєї заяви від 10.07.2013 року копію виписки з Єдиного державного реєстру та копію договору оренди приміщення, позивач зареєстрований в податковому органі як платник податків за адресою, яка співпадає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі, тобто позивач виконав вимоги п. 182.1 ст. 182 Податкового кодексу України та п. 3.4, п. 3.5 Положення, подав до відповідача заяву встановленої форми № 1 - ПДВ з додатками, тому у податкового органу відсутні підстави для відмови у реєстрації позивача платником податку на додану вартість.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанції зроблено правильний висновок щодо неправомірності відмови податкового органу у здійсненні реєстрації позивача, як платника податку на додану вартість згідно листа від 17.07.2013 року № 10182/10/18.4-49.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено законні і обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міндоходів у Херсонській області відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 19.12.2013 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.07.2014 року у справі № 821/3701/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук