Справа № 826/8916/15
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 листопада 2015 року (в порядку письмового провадження) № 826/8916/15

за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії
Суддя: Кротюк О.В.

Обставини справи:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління МВС України в місті Києві про визнання бездіяльності протиправною з розгляду та надання відповіді на його звернення від 09 березня 2015 року, зобов'язати надати обґрунтовану відповідь.

Відповідач заперечив проти позовних вимог, з підстав, викладених у письмовому запереченні, долученому до матеріалів справи.

В порядку ч. 4 ст. 122 КАС України судом ухвалено про розгляд справив письмовому провадженні.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

ОСОБА_1 було 09 березня 2015 року було направлено начальнику ГУ МВС України у м. Києві звернення, яке зареєстровано відповідачем за номером П-2122 11.03.2015 року (далі - Звернення).

У своєму зверненні від 09 березня 2015 позивач викладає обставини не вирішення його заяв Шевченківським РУ ГУ МВС в м. Києві в зв'язку з чим в прохальній частині доносу просив: з'ясувати причини та умови означених правопорушень; притягти винних до відповідальності; надати обґрунтовані рішення (відповіді) на означені звернення; дозволити ознайомитись з матеріалами перевірки, проведеної за цією заявою.

Стаття 161 КАС України встановлює, що під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

У відповідності до положень частини 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюється Законом України «Про звернення громадян» 2 жовтня 1996 року393/96-ВР (далі - Закон N 393/96-ВР).

Частиною 1 статті 7 вказаного закону регламентовано, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Згідно статті 19 Закону N 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

Між тим, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів (ч. 1 ст. 20 Закону N 393/96-ВР).

З пояснень представника відповідача судом вбачається, що при первинному розгляді Звернення, з метою визначення його належності до компетенції органів внутрішніх справ та призначення за ним конкретного виконавця, було з'ясовано, що на момент його подання є рішення суду у справі № 826/19706/14 про відмову у визнанні бездіяльності Шевченківського районного управління протиправною при розгляді звернення від позивача 28.10.2014 та надання відповідачем відповіді від 27.11.2014.

Після попереднього розгляду, перевірки інформації та вжиття заходів реагування було доручено начальникові Шевченківського РУ ГУМВС України в місті Києві та передано йому на виконання.

Зазначене звернення Позивача зареєстровано у Шевченківському районному управлінні 14.03.2015 за № П-1312. Висновок за результатами перевірки затверджено 13.04.2015 та надано відповідь.

Разом з цим суд не приймає данні обставини як належні та обґрунтовані в цілому для відмови у позові з огляду на таке.

Так, дійсно у Зверненні йде мова про питання, які були вирішено судом у справі 826/19706/14 (відносно іншого звернення позивача від 28.10.2014 та наданої на нього відповіді від 27.11.2014).

Проте, це не означає того, що відсутні підстави надати відповідь позивачеві на Звернення, про обставини винесення судового рішення на підставі висновків якого відхилити покликання позивача. Але цього не було зроблено.

Окрім того, у Зверненні йде мова про відсутність відповіді на скаргу позивача від 11.12.2014, звернення 09.12.2014 року, заяву від 28.01.2015 року. Проте, суду не надано доказів того, що вказані питання були відповідачем розглянуті і вирішені, за наслідком чого було б надано відповідь.

Жодних належних і допустимих доказів у формі відповіді, яку було скеровано відповідачем позивачу де було б висвітлено вирішення питань і обставин, викладених у Звернені, суду суб'єктом владних повноважень не надано.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як було вже встановлено судами у справі 826/19706/14 звернення, які стосуються питань вчинення злочинів не розглядаються в порядку, встановленому Законом «Про звернення громадян».

Відтак, відповідач стосовно питань, порушених у Зверненні, які стосуються заяв про злочини, не допустив бездіяльності в частині невиконання норм Закону «Про звернення громадян».

Окрім того, позовні вимоги в редакції, викладеній у позовній заяві, судом відхиляються, оскільки як відсутність доказу наявності самої відповіді, так і її направлення адресату на Звернення, зумовлює відсутність підстав надавати оцінку обґрунтованості відповіді.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач в силу положень частини 2 статті 71 КАС України не повністю спростував покликання позивача і довів лише в частині відповідність оскаржуваних дій вимогам ч.3. ст. 2 КАС України.

Позивач в силу положень ч.1 ст.71 КАС України повинен довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, проте всупереч вказаній нормі не довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги в цілому.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановленого вище судом.

Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 36,54 гривні за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.. 9, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління МВС України в місті Києві щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 09 березня 2015 року в частині, яка не стосується питань і заяв про вчинення злочину (ів).

Зобов'язати Головне управління МВС України в місті Києві надати відповідь на звернення ОСОБА_1 від 09 березня 2015 року в частині, яка не стосується питань і заяв про вчинення злочину (ів).

В іншій частині позову відмовити.

Судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління МВС України в місті Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.. 254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку і строки, встановлені ст..186 КАС України.

Суддя О.В. Кротюк