Справа № 802/2470/15-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2470/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Драчук Т. О.

18 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Загороднюка А.Г. Полотнянка Ю.П.

за участю:

секретаря судового засідання: Литвинюка С.О.,

представника відповідача - Спесивцев В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія" на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області до приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія" про припинення підприємницької діяльності юридичної особи,

В С Т А Н О В И В :

05.08.2015 року позивач - Бершадська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія" про припинення підприємницької діяльності юридичної особи.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.09.2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача в судове засідання не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, приватне підприємство "Агропромислова фірма "Іззія" зареєстровано Тростянецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 31 березня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А 01 № 165058.

08.06.2015 року працівниками Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області складено акт № 97/02-02-15/32743603 про неможливість вручення запиту про надання податкової інформації ПП "Агропромислова фірма "Іззія" у зв'язку з відсутністю підприємства за юридичною адресою: Вінницька обл., Тростянецький р-н., с. Буди, вул. 50 річчя Жовтня, буд. 12.

У зв'язку з вище викладеним, позивачем прийнято рішення про доцільність направлення державному реєстратору повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за ф. № 18-ОПП від 19.06.2015 року № 738.

Враховуючи наявність запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням, позивач звернувся до суду з вимогою припинити юридичну особу ПП "Агропромислова фірма "Іззія".

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України, Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч. 11, 14 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" юридична особа зобов'язана подавати (надсилати) щороку протягом місяця, що настає за датою державної реєстрації, починаючи з наступного року, державному реєстратору для підтвердження відомостей про юридичну особу реєстраційну картку про підтвердження відомостей про юридичну особу. У разі неподання юридичною особою реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність підтвердження зазначених відомостей. Якщо державному реєстратору повернуто рекомендованого листа з відміткою відділення зв'язку про відсутність юридичної особи за зазначеною адресою, державний реєстратор повинен внести до Єдиного державного реєстру запис про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням.

Згідно ч.2 ст. 38 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" підставами для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством юридичної особи, зокрема є наявність в Єдиному державному реєстрі запису про відсутність юридичної особи за вказаним її місцезнаходженням.

З метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах Міністерством фінансів України прийнято наказ "Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів" від 09.12.2011 року № 1588 (далі - Порядок № 1588).

Відповідно до п. 12.4 та п. 12.5 Порядку № 1588 щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону. Повідомлення за формою № 18-ОПП надсилається державному реєстратору поштовим відправленням або в електронному вигляді у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та Центрального контролюючого органу.

Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про надсилання такого повідомлення вносяться дані до Єдиного банку даних юридичних осіб та запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 19-ОПП.

Таким чином, законодавством передбачено особливу процедуру встановлення відсутності юридичної особи за її місцезнаходженням, яка передбачає вчинення ряду дій, зокрема не лише виявлення відсутності юридичної особи за місцезнаходженням та відповідне відображення цього, але і підготовка та передання запиту на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків податковій міліції та лише за результатами заходів вчинених податковою міліцією, якщо буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою № 18-ОПП для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідачем було підготовлено та передано запит податковій міліції чи докази того, що нею здійснювались передбачені законодавством заходи на підтвердження відсутності платника податків за місцезнаходженням.

Отже, податковим органом не було дотримано передбаченої законом процедури та передчасно прийнято рішення про доведеність факту відсутності платника податків за місцезнаходженням.

Окрім цього, під час судового засідання 04.11.2015 року судом було зобов'язано відповідача звернутись до Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області із запитом про надання інформації про підготовку чи надсилання податковим органом відповідних запитів. Станом на 18.11.2015 року податковим органом не надано ні відповіді відповідачу, ані доказів суду, які б підтверджували дотримання відповідачем процедури встановлення відсутності платника податків за місцезнаходженням.

Статтею 71 КАС України передбачено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Також, на спростування доводів позивача ПП "Іззія" надано ряд матеріалів, які підтверджують те, що кореспонденція направлена за адресою його місцезнаходження була ними опрацьована та саме за такою адресою відбувається листування та надано суду докази того, що за ним не рахується жодної податкової заборгованості.

Підпунктом 16.1.11 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пп. 20.1.12 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем та/або про визнання недійсними установчих (засновницьких) документів суб'єктів господарювання.

Згідно з п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України органи державної податкової служби в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо: припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців; відміни державної реєстрації припинення юридичних осіб або підприємницької діяльності фізичних осіб-підприємців; скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

Предмет позову, з яким органи державної податкової служби можуть звертатися на підставі пп. 20.1.12 п. 20.1 ст.20, п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, визначено безпосередньо диспозиціями розглядуваних правових норм та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звернення органів державної податкової служби з позовами, що передбачені, нормами п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, повинно кореспондувати із покладеними на податкові органи функціями.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» завданням органів державної податкової служби є, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що метою податкового контролю є забезпечення правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання норм законодавства, що контролюється органами державної податкової служби.

Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено способи здійснення податкового контролю, шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Таким чином, здійснення податковими органами повноважень, передбачених нормами п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, повинно бути зумовлено виконанням цими органами функцій щодо податкового контролю.

Оскільки основною метою податкового контролю є забезпечення належного виконання податкових обов'язків щодо визначення та сплати грошових зобов'язань, звернення податкового органу із позовом на підставі норм п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України повинно бути спрямоване на запобігання та припинення податкових правопорушень, які пов'язані із неналежними визначенням та сплатою грошових зобов'язань платником податків або невиконанням ним інших податкових обов'язків.

За таких обставин, звернення органу державної податкової служби з позовом про припинення підприємницької діяльності платників податків має в обов'язковому порядку узгоджуватися із функціями податкового органу щодо контролю за належним виконанням особою податкових обов'язків.

З урахуванням викладеного, орган державної податкової служби вправі звертатися до адміністративного суду із позовом, передбаченим нормами п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України, лише з метою запобігання та припинення протиправної діяльності, яка спрямована на невиконання платником податків своїх податкових обов'язків.

Звернення органів державної податкової служби із позовом на підставі норм п. 67.2 ст. 67 Податкового кодексу України з метою здійснення податкового контролю в розрізі забезпечення обліку платника податків є таким, що узгоджується з функціями податкових органів лише у тому разі, коли таке звернення спрямоване на запобігання податкових правопорушень платника податків.

Таким чином, позов органу державної податкової служби про припинення юридичної особи може бути задоволено лише у тому разі, коли податковий орган доведе, що відсутність за місцезнаходженням юридичної особи призводить до порушення чинного податкового законодавства.

Отже, в законі не передбачено право позивача на звернення до суду з позовом про припинення юридичної особи з підстав відсутності юридичної особи за її місцезнаходження та не може слугувати доказом здійснення діяльності, що суперечить установчим документам.

Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку про те, що позивач дійшов передчасного висновку про відсутність платника податків за місцезнаходженням, у зв'язку з чим вимоги про припинення юридичної особи є необгрунтованими.

На підставі викладеного, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції вирішив скасувати її та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія" задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року скасувати.

Винести нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Бершадської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь приватного підприємства "Агропромислова фірма "Іззія" 1516,00 грн. судового збору.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 23 листопада 2015 року.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Загороднюк А.Г.

Полотнянко Ю.П.