Справа № 802/3731/15-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2015 р. Справа № 802/3731/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Франчук А.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представників відповідача: Боднюк Л.І., Зюбанова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ, відповідач), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, відповідачем було складено акт № 1745/1701/НОМЕР_1 від 01.07.2015 року, на підставі якого 23.07.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі (з урахуванням штрафних санкцій) 34330,08 грн.

Не погоджуючись із висновками, що викладені в акті перевірки про отримання ним доходу у вигляді додаткового блага (прощеного боргу за кредитом) в сумі 162815,63 грн. в 2012 році, та, відповідно, і з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із вимогою його скасування.

Позивач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях. Просили позов задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечували з мотивів, що викладені письмово та долучені до матеріалів справи. Свої заперечення обґрунтовували правильністю висновків податкового органу, що знайшли відображення у акті перевірки від 01.07.2015 року, а тому просили в позові відмовити.

Представник третіх осіб за довіреностями ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, проте подала клопотання від 17.11.2015 року вх. №34092, у якому просила здійснювати розгляд справи без участі уповноважених представників ТОВ "ОТП Факторинг України" та ПАТ "ОТП Банк" за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливим здійснювати розгляд справи у відсутність представника третіх осіб.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що протягом періоду з 18 по 26 червня 2015 року головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління оподаткування доходів і зборів фізичних осіб Вінницької ОДПІ Боднюк Л.І. була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з доходів отриманих як додаткове благо при взаємовідносинах з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" фізичної особи ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За наслідками проведеної перевірки складено акт № 1745/1701/НОМЕР_1 від 01.07.2015 року, у висновках якого відображено порушення позивачем частини "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України №2755-IV від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями (далі - ПК України), у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2012 рік в сумі 27464,06 грн.

На підставі даних висновків Вінницькою ОДПІ 23.07.2015 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування на загальну суму 34330,08 грн., з яких 27464,06 грн. - за основним платежем та 6866,02 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідне податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в адміністративному порядку. Так, рішенням Головного управління ДФС у Вінницькій області від 16.09.2015р. № 526/К/02-32-10-04 прийнятим за результатами розгляду первинної скарги позивача, податкове повідомлення-рішення № від 23.07.2015р. залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню, що оскаржується, та спірним правовідносинам в цілому, суд виходив із наступного.

Так, із матеріалів справи вбачається, що 09.06.2008 року між позивачем (позичальником) та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" (кредитором) було укладено кредитний договір № ML/B00/103/2008.

Згідно з п. 2 названого договору банк взяв на себе зобов'язання надати, а позичальник прийняти кредит у сумі 56840,00 Швейцарських франків на оплату комісії Банку та на споживчі цілі з датою остаточного погашення кредиту - 16.06.2023 року.

В подальшому, 30.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" (Банк), який діяв на підставі договору комісії укладеного 10.12.2010 року між Банком та товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (кредитор), як стороною 1, та ОСОБА_1 (позичальником), як стороною 2, 30 січня 2012 року було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № ML/B00/103/2008.

Згідно з п.п. 2.1.1 п. 2.1 Додаткового договору позичальник взяв на себе зобов'язання 30.01.2012 року погасити перед кредитором боргові зобов'язання в розмірі 53133,101 Швейцарських франків, що в еквіваленті складає 455000,00 грн. за курсом НБУ на дату оплати, та сплатити витрати кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в сумі 2823,00 грн.

Відповідно до пп. 2.1.3 п. 2.1 даного Додаткового договору, за умови належного виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань щодо оплати суми кредитної заборгованості, кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі еквівалентному 162815,63 грн. та скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладання цього Додаткового договору. У цьому випадку сторони дійшли згоди, що позичальник буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобов'язання перед кредитором в повному обсязі.

Як вбачається з п. 3.4 Додаткового договору, його підписанням позичальник підтвердив те, що Банк повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

У відповідності до довідки ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 23.02.2012 року № 372 з'ясовано, що ОСОБА_6 повністю погасив заборгованість по кредитному договору № ML/B00/103/2008 від 09.06.2008 року, тобто є таким, що не має боргових зобов'язань перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Згідно з пунктом 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до пункту 163.1 ст. 163 ПК України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. За змістом пункту 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених розділом ІV ПК України.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені в пункті 164.2 ст. 164 ПК України. Так, абзацом "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Враховуючи вищевказані норми можна дійти висновку про те, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходів у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов: 1) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; 2) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу, або укладання відповідного договору; 3) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; 4) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Дослідивши зміст окремих положень Додаткового договору №1 від 30.01.2012 року, зокрема пунктів 3.4, 2.1.3, суд вважає, що погодившись з його умовами та здійснивши виконання взятих на себе зобов'язань, ОСОБА_1 підтвердив те, що банк повідомив його про анулювання (прощення) боргу в розмірі еквівалентному 162815,63 грн. та про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.

Згідно із повідомлення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» № 2846 від 27.11.2014р., адресованого на запит Вінницької ОДПІ, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» керуючись положеннями Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010р. № 1020, подало до ДПІ у Голосіївському районі м. Києва форму № 1ДФ, в якій відобразило нарахований дохід в т.ч. позивачу ОСОБА_1 Відомості про нарахований ОСОБА_1 дохід в сумі 162815,63 грн. за 2012 рік підтверджуються також інформацією ЦБД ДРФО.

Тобто, в даному випадку на переконання суду ТОВ "ОТП Факторинг України" виконало всі вимоги абз. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України щодо належного повідомлення позивача про прощення кредитної заборгованості та, відповідно, отримання позичальником додаткового блага у формі суми анульованого боргу та включило суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позивача, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), що підтверджується наданими представником відповідача матеріалами перевірки.

Натомість, позивач обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначає, що сума прощеного кредитором боргу в розмірі 162815,63 грн. не містить визначення свого правового статусу у Додатковому договорі № 1 від 30.01.2012 року, а відтак може включати в себе як відсотки так і інші платежі за банківським кредитом, які фактично ним не були отримані ні в грошовій ні в іншій матеріальній формі. У зв'язку із цим позивач переконує суд, що такі кошти не є його доходом в розумінні Податкового кодексу, який підлягає оподаткуванню.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача суд враховує таке.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Поняття доходу розкривається в пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України. Так, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України.

Із наведеного слідує, що дійсно законодавець чітко виділяє необхідність реального отримання будь-якого доходу з метою його подальшого віднесення до правової конструкції наведеної у пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Отже, для того щоб з'ясувати чи отримав позивач дохід у зв'язку із анулюванням (прощенням) Кредитором боргу за кредитним договором в сумі 162815,63 грн., суду необхідно встановити правовий статус усієї суми прощеної заборгованості за кредитом. Про необхідність перевірки цієї обставини йдеться і у судовій практиці Вищого адміністративного суду України, який у своїй ухвалі від 21.04.2015 року по справі № К/800/60395/14, предметом розгляду якої був тотожний із нашою справою спір, звернув увагу на те, що включення в суму прощеного боргу тіла кредиту, відсотків та/або пені зумовлює настання для позивача різних правових наслідків у межах спірних правовідносин.

Перевіряючи правовий статус анульованого (прощеного) боргу в сумі 162815,63 грн. згідно Додаткового договору № 1 від 30.01.2012р. суд витребував відповідну інформацію у кредитора, яким здійснювалося анулювання боргу - ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Так, із наданої представником ТОВ "ОТП Факторинг Україна" розширеної довідки від 09.11.2015 року вих. №652 судом встановлено, що на дату підписання 30.01.2012 року Додаткового договору №1 до кредитного договору МL-В00/103/2008 від 09.06.2008р. ОСОБА_1 мав загальну заборгованість в розмірі 71 049,80 CHF (швейцарських франків), з яких тіло кредиту - 55 630,69 CHF (швейцарських франків) та відсотки - 15 419,11 CHF (швейцарських франків).

Також встановлено, що 30.01.2012 року позивачем в рахунок погашення цієї заборгованості було внесено 455000,00 грн., що еквівалентно на момент погашення (згідно курсу НБУ 8,695530) 52 325,74 CHF (швейцарських франків).

Як зазначає ТОВ "ОТП Факторинг Україна" внесеними ОСОБА_1 коштами в першу чергу було погашено заборгованість по несплаченим відсоткам в розмірі 15 419,11 CHF (швейцарських франків) та погашено тіло кредиту в розмірі 36906,63 CHF (швейцарських франків).

Така черговість погашення вимог за грошовим зобов'язання чітко визначена у статті 534 Цивільного кодексу України, у ч. 1 якої встановлено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, станом на 30.01.2012 року за позивачем рахувалась заборгованість у вигляді тіла кредиту в розмірі 18724,06 CHF (швейцарських франків), що еквівалентно гривні по курсу НБУ (8,695530) 162815,63 грн., яка на виконання умов Додаткового договору № 1 від 30.01.2012 року до кредитного договору № МL-В00/103/2008 від 09.06.2008 року і була прощена ОСОБА_1 та про необхідність відображення якої у річній податковій декларації він був повідомлений згідно умов Додаткового договору.

За таких обставин суд приходить до висновку, що анульований (прощений) кредитором борг в розмірі еквівалентному 162815,63 грн. є тілом кредиту, тобто сумою основного боргу, кошти по якому були безпосередньо отримані позивачем за умовами кредитного договору № МL-В00/103/2008 від 09.06.2008 року, а отже таку суму прощеного боргу слід розцінювати як доходом та додатковим благом для позивача в розумінні статті 14 ПК України. За таких обставин ОСОБА_7 був зобов'язаний відобразити суму отриманого додаткового блага в розмірі 162815,63 грн. в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2012 та сплатити податок на доходи з фізичних осіб.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України, платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Так, із змісту акта перевірки № 1745/1701/НОМЕР_1 від 01.07.2015 року вбачається, що у поданій ОСОБА_1 декларації про майновий стан і доходи платника податків-фізичної особи № від 09.02.2013 року останнім не відображено суму отриманого додаткового блага внаслідок прощення боргу, що призвело до заниження загальнорічного оподатковуваного доходу на суму 162815,63 грн.

Відповідно до п.167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами: виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Перевіривши розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік, суд погоджується із методом та порядком його здійснення податковим органом, у відповідності до якого:

- розрахунок податку на доходи фізичних осіб за 2012 рік:

10730 грн. х 15% = 1609,50 грн.

152085,63 грн. х 17% = 25854,56 грн.

1609,50 грн. + 25854,56 грн. = 27464,06 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в порушення абз. "д " п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України позивачем було занижено оподатковуваний дохід, отриманий у вигляді додаткового блага (прощення заборгованості) за 2012, у зв'язку з чим контролюючим органом правомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 27464,06 грн. за основним платежем та 6866,02 грн. за штрафними санкціями.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що викладені в позовній заяві та додаткових письмових пояснень доводи позивача не спростовують висновків, які викладені відповідачем у акті перевірки та підтвердженні судом в процесі розгляду справи. А відтак підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 23.07.2015 року відсутні. За таких обставин у задоволені адміністративного позову необхідно відмовити.

З урахуванням положень ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович