Справа № 813/6627/14
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року № 813/6627/14

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі

позивача ОСОБА_1,

представника позивача . ОСОБА_2,

представника відповідача Краснопольської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив :

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №889-о від 29.07.2014 року «Про звільнення ОСОБА_1.», поновити його на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів з 30.07.2014 року та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив про те, що в грудні 2013 року успішно пройшов конкурс на заміщення вакантних посад у Львівській митниці Міндоходів і наказом Львівської митниці Міндоходів №331-о від 11.03.2014 року був призначений на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів з випробувальним терміном, строк якого спершу становив два місяці, до 17.04.2014 року. Згодом цей термін було продовжено до шести місяців згідно з наказами від 18.04.2014 року №439-о та від 17.04.2014 року №130-о. У період з 29.07.2014 року по 29.08.2014 року позивач перебував на лікарняному. Втім, 29.07.2014 року, тобто під час тимчасової непрацездатності, прийнято оскаржений наказ про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади як такого, що не витримав випробування. У наказі від 29.07.2014 року №889-о зазначено, що підставою для звільнення стали: доповідна записка від 17.04.2014 року, службова записка від 29.07.2014 року №13-70-1 432 та залікова відомість. Проте, як зазначає позивач, зі змісту даних документів неможливо встановити у чому саме полягало звільнення, а також причини, що послужили підставою для звільнення. Окрім того, звертає увагу, що його не ознайомлено ні з наказом про звільнення, ні із записом у трудовій книжці, а також не видано таких. Покликаючись на ч.3 ст.27 Кодексу законів про працю України, вважає, що строк випробування мав би бути продовженим ще на місяць, протягом якого він перебував на лікарняному, що підтверджується належними доказами. На думку позивача, термін випробування мав би завершитись 11.09.2014 року, відповідно для того, щоб звільнити його як такого, що не витримав випробування, необхідно таке випробування відбути. Натомість, позивача звільнено, як він вважає, до закінчення вищевказаного терміну, а також в період його тимчасової непрацездатності, що також свідчить про протиправність оскарженого наказу. Також позивач додав, що за період роботи на Львівській митниці неодноразово проходив перевірку знань, які здавав на успішно, жодних нарікань, зауважень чи скарг як з боку керівництва, так і з боку інших працівників митного поста не було. Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що його було звільнено з посади державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів неправомірно, у зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових письмових поясненнях від 26.12.2014 року та від 11.11.2015 року, просили його задовольнити.

На підставі ст. 55 КАС України суд замінив відповідача, Львівську митницю Міндоходів, на його правонаступника - Львівську митницю ДФС.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено про те, що оскаржений наказ прийнято на тій підставі, що ОСОБА_1 не витримав випробування, встановленого йому при прийнятті на роботу. За результатами перевірки знань вперше прийнятих працівників, проведеної після завершення випробувального терміну відповідно до розпорядження начальника Львівської митниці від 21.07.2014 року, позивач показав негативний результат, що свідчить про його неготовність приступити до виконання обов'язків, у зв'язку з чим і був звільнений з посади. Що стосується посилань позивача на те, що він був звільнений у період тимчасової непрацездатності, то відповідач звертає увагу, що підтверджуючим фактом присутності на роботі ОСОБА_1 є табель обліку робочого часу, згідно з яким 29.07.2014 року позивач був присутній на роботі. З огляду на вищевикладене, відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а спірний наказ таким, що винесено з дотриманням норм чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, допитавши свідків, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

На підставі наказу Львівської митниці Міндоходів №331-о від 11.03.2014 року позивача призначено на посаду державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів з випробувальним терміном два місяці. Відповідно до наказу №337-о від 12.03.3014 року «Про встановлення наставництва» ОСОБА_1 встановлено наставника - ОСОБА_4, головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів та встановлено термін наставництва з 12.03.2014 року по 13.05.2014 року.

17 квітня 2014 року ОСОБА_4, наставник ОСОБА_1, подав керівнику Львівської митниці Міндоходів доповідну записку з проханням розглянути питання щодо продовження ОСОБА_1 випробувального терміну до шести місяців, обґрунтовану тим, що рівень професійних знань та навиків названого працівника не дозволяє допустити його до самостійного виконання посадових обов'язків. У зв'язку з цим, наказом начальника Львівської митниці від 17.04.2014 року №730-о «Про внесення змін до наказів Львівської митниці Міндоходів» до наказу №337-о від 12.03.3014 року «Про встановлення наставництва» внесено зміни, а саме п. 3 та п. 5 викладено в наступній редакції: «термін наставництва встановити з 12.03.2014 року по 10.07.2014 року». Тим же наказом на наставника ОСОБА_4 покладено обов'язок в термін до 11.07.2014 року подати у відділ персоналу Львівської митниці Міндоходів висновок-звіт про роботу державного інспектора віллу митного оформлення № 1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів ОСОБА_1, погоджений з керівником структурного підрозділу. Крім того, наказом Львівської митниці Міндоходів №439-о від 18.04.2014 року було внесено зміни до наказу «Про призначення ОСОБА_1.» та встановлено випробувальний термін до шести місяців.

Індивідуальний план наставництва з 11.03.2014 по 10.07.2014 року ОСОБА_1 затвердив керівник ВМО № 1 МП «Краковець» ОСОБА_5 Відповідно до цього плану ОСОБА_1 повинен засвоїти нормативну бузу у сфері його діяльності, правила поведінки посадових осіб Міністерства доходів і зборів, положення про Львівську митницю Міндоходів, положення про м/п «Краковець» Львівської митниці Міндоходів, посадову інструкцію, ознайомитися з роботою інформаційних ресурсів, базами даних, вивчити технологічну схему пропуску осіб, ТЗ та вантажів через державний кордон України, оволодіти практичними навичками роботи відповідно до посадової інструкції.

За результатами наставництва ОСОБА_4 оформив висновок-звіт, у якому серед іншого зазначено про те, що ОСОБА_1 зарекомендував себе сумлінним, здібним працівником, добросовісно ставився до виконання роботи, пов'язаної з індивідуальним планом завдань, значну увагу приділяв підвищенню свого професійного рівня. Разом з тим, наставник рекомендував поглиблювати знання законодавства України з питань державної митної справи з метою застосування їх у практиці.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_1 проявив себе позитивно, сумлінно виконував усі вказівки та завдання, вивчав нормативну базу щодо митної справи, зокрема ті нормативні положення, знання яких необхідне при безпосередньому виконанні своїх обов'язків, зокрема при митному оформленні вантажу чи пропуску через кордон транспорту. Скарг на нього за період роботи не було, його жодного разу не притягували до дисциплінарної відповідальності. Водночас, як зазначив свідок, він не може стверджувати про наявність у ОСОБА_1 високого рівня знань і професійних навиків для виконання посадових обов'язків. Свою функцію як наставника він виконував одночасно з виконанням своїх посадових обов'язків, відповідно по можливості коментував і пояснював ОСОБА_1 усі свої дії, рішення, нормативне регулювання тих чи інших відносин. Як зазначив ОСОБА_4, своєму підопічному він намагався в повній мірі показати як слід виконувати свої обов'язки, однак це не звільняє останнього від самостійного опрацювання нормативно-правової бази щодо митної справи.

На підставі розпорядження начальника Львівської митниці Міндоходів №120-р від 21.07.2014 року «Про проведення заслуховування» рада по роботі з кадрами при Львівській митниці Міндоходів провела перевірку знань вперше прийнятих працівників та їх заслуховування, разом із закріпленими за ними наставниками, відповідно до графіку.

Згадана перевірка відбулась 24.07.2014 року. За її результатами ОСОБА_1 показав негативний результат («незараховано»), що відображено у відомості проведення 24.07.2014 року перевірки знань вперше прийнятих працівників, відповідно до розпорядження Львівської митниці Міндоходів від 21.07.2014 року №120-р. Про результати свого оцінювання ОСОБА_1 ознайомився, що підтверджується його підписом у відповідній графі цієї відомості.

Допитаний як свідок ОСОБА_6., начальник відділу персоналу Львівської митниці ДФС та член комісії, яка проводила перевірку знань, з приводу того, як відбувалась ця перевірка повідомив, що така складалась із двох частин: письмового тестування та усної співбесіди. Щодо письмового тестування, то за його наслідками позивач показав низький рівень знань. На підтвердження своїх слів свідок надав суду копію письмового завдання (варіант №11), яке виконував ОСОБА_1 Як повідомив свідок ОСОБА_6., усі працівники, які за результатами письмового тестування, яке відбулось 24.07.2014 року, показали незадовільний результат, в тому числі ОСОБА_1, того ж дня проходили ще усну співбесіду. Власне, після співбесіди комісія і робила остаточний висновок щодо рівня знань вперше прийнятих працівників. Стосовно ОСОБА_1, то оскільки він письмового тестування не пройшов, з ним також було проведено усну розмову, після якої до відомості проведення 24.07.2014 року перевірки знань вперше прийнятих працівників, якою і оформлено остаточні результати цієї перевірки, внесено результат - не зараховано. Про такий результат ОСОБА_1 було відомо того ж дня, 24.07.2014 року, свідченням чого є його підпис у згаданій відомості.

29.07.2014 року заступник начальника митниці Жук В.А. звернувся із службовою запискою №13-70-04/45-432 до в.о.начальника Львівської митниці Міндоходів Безсмертного І.І., в якій проінформовано, що 24 та 25 липня 2015 року радою по роботі з кадрами при Львівській митниці Міндоходів було проведено перевірку знань вперше прийнятих працівників митниці, в яких в червні-липні 2014 року завершився період наставництва. Щодо працівників, які не пройшли успішно перевірку знань, пропонується розглянути питання про їх звільнення з посади за результатами випробування, як таких, що не витримали випробування.

29.07.2014 року наказом Львівської митниці Міндоходів №889-о, на підставі ч. 2 ст. 28 КЗпП України ОСОБА_1 звільнено із займаної посади державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів, як такого, що не витримав випробування. Підставами прийняття цього наказу зазначено: доповідна записка від 17.04.2014 року, службова записка від 29.07.2014 року №13-70-04/45-432 та залікова відомість.

Під час розгляду справи суд встановив, що у період з 29.07.2014 року по 29.08.2014 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності АГЛ№436329 від 29.07.2014 року та АГЛ №436405 від 08.08.2014 року.

Поряд з тим, щодо обставин тимчасової непрацездатності ОСОБА_1, то як повідомив допитаний як свідок ОСОБА_6., згідно з відомостями книги обліку виходу на роботу, 29.07.2014 року ОСОБА_1 працював. З оскарженим наказом він також фактично ознайомився 29.07.2014 року, в приміщенні Львівської митниці (м. Львів, вул. Костюшка, 1 каб. № 319), однак не розписався про ознайомлення, натомість без будь-яких пояснень покинув кабінет. Про те, що він себе погано почуває, як і про те, що він з 29.07.2014 року перебуває на лікарняному, не говорив. Ті ж обставини підтвердив і допитаний як свідок ОСОБА_9, головний державний інспектор відділу персоналу Львівської митниці ДФС, який був присутнім під час ознайомлення позивача з наказом.

Відтак, 29.07.2014 року складено акт, в якому зазначено, що 29.07.2014 року приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_1 ознайомився з наказом Львівської митниці Міндоходів №889-о «Про звільнення ОСОБА_1.», однак відмовився від його підписання без пояснення причин.

У зв'язку з цим, 29.07.2014 року на адресу позивача надіслано лист №13-70-04/31-6730, яким ОСОБА_1 було проінформовано про звільнення та наголошено про необхідність прибуття у відділ персоналу Львівської митниці Міндоходів для здачі декларації про майно, доходи, витрати фінансового характеру за 2014 рік станом на день звільнення та отримання трудової книжки. 01.09.2014 року даний лист повернутий на адресу Львівської митниці Міндоходів з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

В день виходу на роботу після лікарняного, 29.08.2014 року, ОСОБА_1 прибув у службовий кабінет №319 в адміністративному будинку Львівської митниці Міндоходів та надав листки непрацездатності серії АГЛ №436329 від 29.07.2014 року та №436405 від 08.08.2014 року, однак після того, як його було повідомлено про необхідність ознайомлення з наказом №889-о, ОСОБА_1 без будь-яких пояснень залишив кабінет, про що працівниками митниці також було складено відповідний акт від 29.08.2014 року. Ці самі обставини підтвердили свідки ОСОБА_6. та ОСОБА_9

29.08.2014 року позивач звернувся до в.о. начальника Львівської митниці Міндоходів Горобинського М.О. про пояснення йому причини і підстави звільнення, а також надання підтверджуючих документів у найкоротший термін, у відповідь на яке отримав лист-відповідь №13-70-04/38-7874 від 05.09.2014 року, в якому проінформовано про те, що відповідно до наказу Львівської митниці Міндоходів від 29.07.2014 року №889-о ОСОБА_1 звільнено із займаної посади державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Краковець» Львівської митниці Міндоходів з 29.07.2014 року відповідно до ч.2 ст.28 Кодексу законів про працю України. Разом з листом позивачу надіслано копію наказу від 29.07.2014 року №889-о «Про звільнення ОСОБА_1.».

Вважаючи, що звільнення було проведено без законних на те підстав і в період тимчасової непрацездатності, позивач звернувся з даним позовом до суду.

У відповідності до ст.19 Конституції України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI (далі - МК України) працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Відповідно до ч. 3 ст. 569 МК України правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про державну службу» при прийнятті на державну службу може встановлюватися випробування терміном до шести місяців.

Трудові відносини всіх працівників регулює Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України), згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 26 якого при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Згідно зі ст. 27 КЗпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. Строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця. Якщо працівник в період випробування був відсутній на роботі у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або з інших поважних причин, строк випробування може бути продовжено на відповідну кількість днів, протягом яких він був відсутній.

Відповідно до ст. 28 КЗпП України коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Таким чином, звільнення зі служби в митних органах можливе, зокрема, у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника посаді, на яку його було прийнято. З огляду на те, що випробування встановлюється власне з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається, звільнення за результатами випробування можливо, якщо буде встановлена невідповідність, в розумінні п. 2 ст. 40 КЗпП України.

Якщо протягом терміну випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято (за висновком керівника підрозділу), керівник органу може видати наказ (розпорядження) про звільнення працівника з посади, на яку його прийнято з випробувальним терміном.

Складовою частиною професійної підготовки в органах доходів і зборів України є наставництво, Положення про яке затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України №559 від 09.10.2013 року. Метою наставництва, відповідно до п. 2.1 цього Положення, є забезпечення оптимальної адаптації працівника як фахівця до умов роботи та надання індивідуальної допомоги в оволодінні професійними знаннями, набутті необхідних професійних навичок та досвіду роботи, розуміння своєї ролі в забезпеченні загальних результатів роботи структурного підрозділу та органу доходів і зборів, в якому вони працюють. За змістом п. 3.1 Положення, наставництво встановлюється на термін від двох до чотирьох місяців.

Суд встановив, що позивача прийнято на службу в митні органи як такого, що успішно пройшов конкурс, та встановлено випробувальний термін спершу на два місяці, з 12.03.2014 року по 13.05.2014 року, який згодом на підставі доповідної записки його наставника від 17.04.2014 року було продовжено до 10.07.2014 року. Необхідність продовження випробувального терміну, як повідомив свідок ОСОБА_4, наставник ОСОБА_1, була зумовлена тим, що позивач не готовий приступати до самостійного виконання своїх посадових обов'язків. В даному випадку випробувальний строк та, відповідно, строк наставництва позивача сукупно становив чотири місяці.

Суд погоджується з думкою відповідача про те, що успішний результат проходження конкурсу при прийнятті на державну службу сам по собі ще не є достатнім свідченням того, що працівник, вперше прийнятий на посаду, відповідає цій посаді за рівнем своєї кваліфікації. Саме з метою виявлення такої відповідності Законом України «Про державну службу» передбачено встановлення випробувального строку, під час якого працівник і повинен проявити свій рівень кваліфікації, а відтак і можливість належним чином виконувати покладені на нього посадові обов'язки.

По завершенні випробувального терміну і терміну наставництва, було проведено перевірку знань працівників, прийнятих на посаду вперше, в тому числі ОСОБА_1 Попри позитивні відгуки свого наставника щодо вивчення нормативної бази та оволодіння професійними знаннями і навиками, перевірки знань державний інспектор ВМО №1 митного поста «Краковець» ОСОБА_1 успішно не пройшов. Комісія, яка проводила перевірку, оцінила результат його роботи під час випробувального терміну - «не зараховано». На цій підставі ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади як такого, що не пройшов випробування.

Щодо доводів позивача про невідповідність результатів оцінювання його дійсному професійному рівню, зокрема щодо упередженого ставлення до нього, яке виявилось в тому, що йому умисно було запропоновано дати відповідь на складніші питання порівняно з іншими, то на думку суду такі твердження не можуть свідчити про неправомірність прийнятого відповідачем рішення. Даючи оцінку оскарженому наказу суд не може переймати на себе повноваження відповідача щодо перевірки кваліфікаційного рівня його працівника, а також відповідності цього працівника займаній посаді, оскільки це компетенція виключно органу, куди такого працівника прийнято на роботу. Щодо дотримання процедури прийняття оскарженого наказу, то в даному випадку суд встановив, що застереження про випробувальний термін як додаткову умову при прийнятті на роботу, передбачено в наказі від 11.03.2014 року №331-о «Про призначення ОСОБА_1.». Згодом цей термін було продовжено до шести місяців, але поряд з тим чітко встановлено граничну дату - до 10.07.2014 року, про що ОСОБА_1 також був повідомлений. Перевірка знань працівників, прийнятих на службу в Львівську митницю вперше, відбулась 24.07.2014 року, тобто після завершення терміну наставництва, а не до того, як вважає позивач. Порушень під час її проведення, які б свідчили про сумнівність її результатів, не встановлено. Проведено як письмове тестування, так і усну розмову, за підсумками яких комісія дійшла висновку про незадовільні результати випробування. На думку суду, позитивні відгуки наставника про свого підопічного, як і відсутність на нього скарг, ще не є достатнім свідченням того, що працівник за своїм кваліфікаційним рівнем відповідає займаній посаді, відтак такі доводи позивача не спростовують результатів оцінювання, проведеного спеціально створеною для цього комісією.

Щодо покликань позивача про недопустимість звільнення під час тимчасової непрацездатності, то на думку суду у випадку звільнення працівника на підставі ст. 28 КЗпП України правила, визначені ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не поширюються. Крім того, на підставі наявних в матеріалах справи доказах суд встановив, що листок непрацездатності позивач відкрив саме в день прийняття оскарженого наказу, 29.07.2014 року, після того як фактично з ним ознайомився у приміщенні Львівської митниці (м. Львів, вул. Костюшка, 1; каб. №319). Втім, на момент фактичного ознайомлення з оскарженим наказом позивач не повідомляв про те, що перебуває на лікарняному, натомість про цю обставину керівництву стало відомо вже через місяць, після того, як позивач вдруге прибув у відділ кадрового забезпечення Львівської митниці за вказаною вище адресою. За наведених вище обставин, той факт, що листок непрацездатності позивача оформлено 29.07.2014 року сам по собі ще не є достатнім свідченням того, що звільнення позивача як такого, що не пройшов випробування, здійснено неправомірно.

Відповідно до частин 1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи викладене, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин справи суд прийшов до висновку, що оскаржений наказ №889-о від 29.07.2014 року «Про звільнення ОСОБА_1.» відповідає критеріям, наведеним у ч. 3 ст. 2 КАС України, зокрема такий прийнято на підставі, в межах повноважень та в спосіб, передбачений законом, та обґрунтовано. З огляду на зазначене вище, достатніх і обґрунтованих підстав для задоволення даного позову немає.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст. 94 КАС України підстав для їх розподілу немає, оскільки в силу вимог п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову.

Керуючись ст.ст.7-14, 94, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

у задоволенні позову - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі, до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.