Справа № 820/7464/15
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"16" листопада 2015 р. № 820/7464/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

за участю секретаря судового засідання Сайко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРУП"
до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області
про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРУП", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

1. Скасувати рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області оформлених у формі наказу №1383 від 11.06.2015р. про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Тетрагруп» (код за );

2. Визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області з проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Тетрагруп» (код за ), за результатами якої складено акт №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року;

3. Визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області зі складання акту №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року;

4. Визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області зі встановлення висновків в акті перевірки №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015р., складеного за результатами проведення перевірки ТОВ «Тетрагруп» (код за );

5. Визнати протиправними дії відповідачів щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до інтегрованої картки ТОВ «Тетрагруп» (код за ), внесених на підставі висновків акту перевірки №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року;

6. Зобов'язати відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Тетрагруп» (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року;

7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2015 року;

8. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №6045-25 від 20.08.2015 року;

9. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст.94 КАС. України.

В обґрунтування позову зазначено, що контролюючим органом Житомирською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Житомирській області на підставі направлень від 11.06.2015р. №855, №856, наказу №1383 від 11.06.2015р. та відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.82 ПК України проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Тетрагруп» з питання правильності визначення податку на додану вартість при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «Азонтес» (код за ) за вересень жовтень 2014 року. Перевірка проводилася в період з 11.06.2015р. по 24.06.2015 року.

За результатами перевірки складено акт №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015р., який отриманий позивачем 17.07.2015 року.

Відповідно до висновків акту перевірки №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року контролюючим органом встановлено порушення позивачем наступних вимог податкового законодавства:

1) п 44.1 п.44.6 ст.44, п. 198.1. п. 198.3 ст.198. п.201.1. п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого не підтверджено реальне здійснення господарських операцій за вересень - жовтень 2014р. TOB «Тетрагруп» ( ) з придбання нафтопродуктів у TOB «Азонтес» () на загальну суму 79.172.950,00 грн., в т.ч. ПДВ 13.195.492,00 грн.;

2) п.44.1. п.44.6 ст.44, п. 198.1. п. 198.3. п.201.1 , 201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого TOB «Тетрагруп» занижено податок на додану вартість за вересень - жовтень 2014р. в частині фінансово - господарських операцій з TOB «Азонтес»» () на загальну суму 13.195 492 грн.. в т.ч. вересень 2014р. 6.985.491,00 грн., жовтень 2014р. -6.210.001,00 грн.

На підставі викладених актів перевірки контролюючим органом було складено податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2015 року.

Позивач з зазначеним податковим повідомленням-рішенням № від 28.07.2015 року не погоджується, вважає його незаконним та таким, що винесене з порушенням норм чинного законодавства України.

В судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в судове засідання зявився, щодо задоволення позовних заперечував в повному обсязі.

Представник відповідача - Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Надав до суду письмові заперечення, в яких щодо задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Судом встановлено, що Житомирською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Житомирській області на підставі направлень від 11.06.2015р. №855, №856, наказу №1383 від 11.06.2015р. та відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.82 ПК України було проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питання правильності визначення податку на додану вартість при здійсненні взаємовідносин з ТОВ «Азонтес» (код за ) за вересень жовтень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015р. яким встановлено порушення позивачем

1) п. 44.1 п.44.6 ст.44, п. 198.1. п. 198.3 ст.198. п.201.1. п.201.10 ст.201 ПУ України, в результаті чого не підтверджено реальне здійснення господарських операцій за вересень - жовтень 2014р. TOB «Тетрагруп» ( ) з придбання нафтопродуктів у TOB «Азонтес» () на загальну суму 79.172.950,00 грн., в т.ч. ПДВ 13.195.492,00 грн.

2) п.44.1. п.44.6 ст.44, п. 198.1. п. 198.3. п.201.1 , 201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого TOB «Тетрагруп» занижено податок на додану вартість за вересень - жовтень 2014р. в частині фінансово - господарських операцій з TOB «Азонтес»» () на загальну суму 13.195 492 грн.. в т.ч. вересень 2014р. 6.985.491,00 грн., жовтень 2014р. -6.210.001,00 грн.

На підставі вище зазначеного акту Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області було винесено податкове повідомлення-рішення № від 28.07.2015р.

Суд зазначає, що підставою для вище зазначених висновків відповідача, є його посилання в акті перевірки на ту обставину, що позивачем на обовязковий письмовий запит відповідача від 24.06.2015 року № 22039/10/06-25-225-02 позивачем під час перевірки не було надано документального підтвердження щодо місцезнаходження нафтопродуктів : листів-погодження, додаткових угод щодо погодження місцезнаходження резервуарів та зберігання в них нафтопродуктів, заявок не надано в результаті чого складено акт про ненадання первинних документів та їх копій до перевірки від 07.07.2015 року № 731/06-25-22-02/37320709.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог:

1. Скасувати рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області оформлених у формі наказу №1383 від 11.06.2015р. про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Тетрагруп» (код за );

2. Визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області з проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Тетрагруп» (код за ), за результатами якої складено акт №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року;

3. Визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області зі складання акту №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року;

4. Визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Житомирській області зі встановлення висновків в акті перевірки №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015р., складеного за результатами проведення перевірки ТОВ «Тетрагруп» (код за );

то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.п. 78.11. п. 78.1. ст. 78 Податкового Кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обовязковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно положень ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Податкове повідомлення-рішення приймається у порядку і строки, передбачені пунктом 86.8 цієї статті.

Суд зазначає, що згідно положень п.п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до органу державної податкової служби за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

У відповідності до положень ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) … такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що Податковий кодекс України не містить у собі жодних інших рішень контролюючого органу крім податкового повідомлення-рішення яке покладає на платника податків відповідні обовязки та тягне за собою відповідні наслідки.

Як вже зазначалось судом вище, що відповідачем хоча актом перевірки були встановлені порушення позивача та на підставі вище зазначеного акту передвіки було винесено податкове повідомлення-рішення.

Виходячи з аналізу вище зазначених положень ПК України суд приходить до висновку, що законодавець чітко визначив стадії проведення перевірки, а порядок дій платника податків в разі незгоди з діями чи рішеннями контролюючого органу, а саме, що наказ на проведення перевірки можливо оскаржити лише коли його ще не виконано якщо його виконано він втрачає свою силу, а особа яку перевіряють вважається такою, що погодилась з наказом на проведення перевірки.

Виходячи з вище викладеного суд приходить до висновку, що оскільки за наслідками перевірки було складено акт та винесено податкове повідомлення-рішення то наказ на перевірку і дії щодо її проведення є такими, що втратили свою юридичну силу, а отже не можуть бути оскаржені в силу положень ст. 58 ПК України, оскільки у відповідності до положень ПК України рішенням контролюючого органу яке тягне за собою якісь негативні наслідки для позивача є саме податкове повідомлення-рішення.

При цьому слід враховувати, що відповідно до позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 24 грудня 2010 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Foods and Goods L.T.D» до Державної податкової інспекції у Калінінському районі м. Донецька, третя особа - Державна податкова адміністрація в Донецькій області, про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

Суд зазначає, що позивач допустив посадових осіб податкового органу до проведення перевірки, а отже погодився з підставами проведення останньої.

Щодо вимоги позивача, щодо визнання протиправними дії відповідачів щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до інтегрованої картки ТОВ «Тетрагруп» (код за ), внесених на підставі висновків акту перевірки №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року та зобов'язання відповідачів відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ «Тетрагруп» (код за ) в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в інтегрованій картці, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в акті №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 року то в цій частині позов не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Однак, позивачем не надано будь-яких доказів чи обґрунтованих пояснень щодо коригування та внесення відповідачем будь яких даних Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України Податковий блок, інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ Аудит, а також до картки особового рахунку позивача на підставі відомостей, викладених в акті №3893/06-25-22-02/37320709 від 09.07.2015 рок, а також що зазначене внесення та коригування потягло за собою порушення прав свобод та інтересів позивача в контексті ст. 2 КАС України.

Щодо позовних вимог, а саме: скасування податкового повідомлення-рішення № від 28.07.2015 року та вимоги №6045-25 від 20.08.2015 року, то в цій частині позов підлягає задоволенню, оскільки як було встановлено судом 01.09.2014 р. між позивачем, ТОВ «Тетрагруп» (в якості покупця) та ТОВ «Азонтес» (в якості постачальника) був укладений письмовий правочин у формі Договору поставки нафтопродуктів №НП-225, предметом якого є поставка нафтопродуктів.

Між сторонами 23.01.2015 р., 01.09.2014 р. №00152, 01.09.2014 р. №00153 були укладені додаткові угоди до вищевказаного Договору.

В межах згаданого правочину були складені наступні акти приймання передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №НП-225 від 01.09.2014 р., а саме: №00152 від 30.09.2014 р. на суму 2 069 496,13 грн., в т.ч. ПДВ 344 916,02 грн.; №00153 від 30.09.2014 р. на суму 8 777 331,13 грн., в т.ч. ПДВ 1 462 888,52 грн.

Листом від 01.09.2014 р. №121/09-А ТОВ «Азонтес» повідомив Позивача про те, що нафтопродукти, які придбані Позивачем за Договором №НП-225 від 01.09.2014 р. знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час.

08.09.2014 р. між Позивачем, ТОВ «Тетрагруп» (в якості покупця) та ТОВ «Азонтес» (в якості постачальника) був укладений письмовий правочин у формі Договору поставки нафтопродуктів №НП-242, предметом якого є поставка нафтопродуктів.

Між сторонами 23.01.2015 р., 08.09.2014 р. №00174 були укладені додаткові угоди до вищевказаного Договору.

В межах згаданого правочину був складений наступний акт приймання передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №НП-242 від 08.09.2014 р., а саме: №00174 від 30.09.2014 р. на суму 20 043 918,85 грн., в т.ч. ПДВ 3 340 653,14 грн.

Листом від 08.09.2014 р. №122/09-А ТОВ «Азонтес» повідомив позивача про те, що нафтопродукти, які придбані позивачем за Договором №НП-242 від 08.09.2014 р. знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час.

22.09.2014 р. між позивачем, ТОВ «Тетрагруп» (в якості покупця) та ТОВ «Азонтес» (в якості постачальника) був укладений письмовий правочин у формі Договору поставки нафтопродуктів №НП-270, предметом якого є поставка нафтопродуктів.

Між сторонами 23.01.2015 р., 22.09.2014 р. №00203 були укладені додаткові угоди до вищевказаного Договору.

В межах згаданого правочину був складений наступний акт приймання передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №НП-270 від 22.09.2014 р., а саме: №00203 від 30.09.2014 р. на суму 11 022 195,91 грн., в т.ч. ПДВ 1 837 032,65 грн.

Листом від 22.09.2014 р. №123/09-А ТОВ «Азонтес» повідомив позивача про те, що нафтопродукти, які придбані Позивачем за Договором №НП-270 від 22.09.2014 р. знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час.

01.10.2014 р. між позивачем, ТОВ «Тетрагруп» (в якості покупця) та ТОВ «Азонтес» (в якості постачальника) був укладений письмовий правочин у формі договору поставки нафтопродуктів №НП-141, предметом якого є поставка нафтопродуктів.

Між сторонами 30.01.2015 р., 01.10.2014 р. №00018 були укладені додаткові угоди до вищевказаного Договору.

В межах згаданого правочину був складений наступний акт приймання передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №НП-141 від 01.10.2014 р., а саме: №00018 від 31.10.2014 р. на суму 16 466 844,65 грн., в т.ч. ПДВ 2 744 474,11 грн.

Листом від 01.10.2014 р. №144/10-А ТОВ «Азонтес» повідомив позивача про те, що нафтопродукти, які придбані позивачем за Договором №НП-141 від 01.10.2014 р. знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час.

15.10.2014 р. між позивачем, ТОВ «Тетрагруп» (в якості покупця) та ТОВ «Азонтес» (в якості постачальника) був укладений письмовий правочин у формі Договору поставки нафтопродуктів №НП-162, предметом якого є поставка нафтопродуктів.

Між сторонами 30.01.2015 р., 01.10.2014 р. №00198 були укладені додаткові угоди до вищевказаного Договору.

В межах згаданого правочину був складений наступний акт приймання передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №НП-162 від 15.10.2014 р., а саме: №00198 від 31.10.2014 р. на суму 8 885 016,40 грн., в т.ч. ПДВ 1 481 002,73 грн.

Листом від 15.10.2014 р. №145/10-А ТОВ «Азонтес» повідомив позивача про те, що нафтопродукти, які придбані позивачем за договором №НП-162 від 15.10.2014 р. знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час.

21.10.2014 р. між позивачем, ТОВ «Тетрагруп» (в якості покупця) та ТОВ «Азонтес» (в якості постачальника) був укладений письмовий правочин у формі Договору поставки нафтопродуктів №НП-183, предметом якого є поставка нафтопродуктів.

Між сторонами 30.01.2015 р., 21.10.2014 р. №00218 були укладені додаткові угоди до вищевказаного договору.

В межах згаданого правочину був складений наступний акт приймання передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №НП-183 від 21.10.2014 р., а саме: №00218 від 31.10.2014 р. на суму 5 567 449,08 грн., в т.ч. ПДВ 927 908,18 грн.

Листом від 21.10.2014 р. №146/10-А ТОВ «Азонтес» повідомив позивача про те, що нафтопродукти, які придбані позивачем за договором №НП-183 від 21.10.2014 р. знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час.

26.10.2014 р. між позивачем, ТОВ «Тетрагруп» (в якості покупця) та ТОВ «Азонтес» (в якості постачальника) був укладений письмовий правочин у формі договору поставки нафтопродуктів №НП-195, предметом якого є поставка нафтопродуктів.

Між сторонами 30.01.2015 р., 26.10.2014 р. №00227 були укладені додаткові угоди до вищевказаного договору.

В межах згаданого правочину був складений наступний акт приймання передачі нафтопродуктів до договору поставки нафтопродуктів №НП-195 від 26.10.2014 р., а саме: №00227 від 31.10.2014 р. на суму 6 339 597,82 грн., в т.ч. ПДВ 1 056 616,30 грн.

Листом від 26.10.2014 р. №147/10-А ТОВ «Азонтес» повідомив позивача про те, що нафтопродукти, які придбані позивачем за договором №НП-195 від 26.10.2014 р. знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт» та можуть бути отримані в будь-який час.

Відповідно до умов вищевказаних договорів, постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити нафтопродукти згідно умов договору. Даними договорами передбачено, що товар поставляється покупцю партіями. протягом поточного місяця, в кількості та за ціною, визначеними у кожній додатковій угоді до договору, на умовах: EXW- резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «ДніпронаФтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів, та/або АЗС Покупця (ІНКОТЕРМС-2010).

Як на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, постачальником по договорах поставок було видано податкові накладні.

Також судом встановлено, що постачальник після підписання договорів, своїми листами, доводив до відома, що нафтопродукти, придбані позивачем згідно договорів поставок знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», у якого можуть бути отримані нафтопродукти в будь-який час на протязі дії вищевказаних договорів, та про те що ПАТ «Дніпронафтопродукт» повідомлений про перехід права власності на товар.

ТОВ «ТЕТРАГРУП», придбавши нафтопродукти на складі ПАТ «Дніпронафтопродукт», у вище зазначеного постачальника, який зберігав нафтопродукти на складах ПАТ «Дніпронафтопродукт», згідно укладеного договору зберігання, мало можливість отримати свій власний товар зі складу останнього.

Також суд зазначає, що судом встановлено, що оскільки, ТОВ «ТЕТРАГРУП» не має власного резервуарного парку для зберігання великих партій власних нафтопродуктів, такі нафтопродукти передавались на зберігання до ПАТ «Дніпронафтопродукт» згідно договору зберігання №4204 від 01.07.2014 року, укладеного між ПАТ «Дніпронафтопродукт» (Зберігач) та ТОВ «ТЕТРАГРУП» (Поклажодавець), в порядку та на умовах якого Зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності, які передаються Поклажодавцем, і повернути їх Поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою. Згідно п.1.2 даного Договору, Зберігач має право здійснювати відпуск Товару зі складів третіх осіб, які знаходяться в договірних відносинах зі Сторонами цього Договору. Також, за умовами даного договору нафтопродукти, які передані на зберігання, не переходять у власність зберігача.

Фізичне переміщення товару за Договорами поставки №НП-225 від 01.09.2014 р., №НП-242 від 08.09.2014 р., №НП-270 від 22.09.2014 р., №НП-141 від 01.10.2014 р., №НП-162 від 15.10.2014 р., №НП-183 від 21.10.2014 р., №НП-195 від 26.10.2014 р. підтверджується товарно-транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти): які додаються до матеріалів справи за вересень 2014 року та жовтень 2014 року (Т. 1 л.с. 131-250, т.2 л.с. 1-107 шт.).

В подальшому придбаний товар було реалізовано контрагенту покупцю ТОВ ВТФ «Авіас» на підставі договору поставки №П-14190 від 12.06.2014 р., та підтверджується актами приймання передачі товару, податковими накладними.

Крім цього судом встановлено, що перевізниками Товару були:

ТОВ «ЕКО-ВЕЙ» на підставі Договору №Е05/14 перевезення вантажів від 01.07.2014 р.;

ПП «Капрая» на підставі Договору №2306-2/14 перевезення вантажів автомобільним транспортом від 23.06.2014 р.;

ТОВ «Кременчукнафтопродуктсервіс» на підставі Договору №56 про перевезення вантажів автомобільним транспортом від 01.06.2014 р..

Зазначені перевізники на підставі вище укладених договорів здійснювали перевезення зі складів зберігання та доставку до кожної АЗС нафтопродуктів, які належали на праві власності ТОВ «ТЕТРАГРУП».

На момент фактичного здійснення господарських операцій контрагент Позивача був включений до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій, перебував на обліку як платник податку, мав свідоцтво платника податку на додану вартість.

На момент дії вищевказаних правочинів основним видом діяльності ТОВ «Тетрагруп» був: 47.30 основний вид діяльності роздрібна торгівля пальним.

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши наведені норми та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що укладені правочини між позивачем та ТОВ «Азонтес» є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, не кім не оскарженими та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених робіт свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні і п.2.4. ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Також суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов'язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вваж є за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Ця позиція узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Суд також вважає за необхідним зазначити, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Азонтес» не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Щодо заниження позивачем податку на прибуток, то суд вважає за необхідним вказати, що згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.134.1.1, п.п.134.1.2 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, у цьому розділі об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначе них згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Згідно з п.п.135.5.4 п.135.5 ст. 135 Податкового кодексу України, інші доходи включають вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Відповідно до п.п.138.1.1. п.138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ, до яких відносяться: а) процентні витрати за кредитно-депозитними операціями, в тому числі за кореспондентськими рахунками та коштами до запитання, цінними паперами власного обігу; б) комісійні витрати, в тому числі за кредитно-депозитними операціями, розрахунково-касове обслуговування, інкасацію та перевезення цінностей, операціями з цінними паперами, операціями на валютному ринку, операціями з довірчого управління; в) від'ємний результат (збиток) від операцій з купівлі/продажу іноземної валюти та банківських металів; г) від'ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов'язань у зв'язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ) суми страхових резервів, сформованих у порядку, передбаченому статтею 159 цього Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; є) витрати з придбання права вимоги на виконання зобов'язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги (факторинг); є) витрати, пов'язані з реалізацією заставленого майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані зі здійсненням банківських операцій та наданням банківських послуг; з) інші витрати, передбачені цим розділом.

Згідно з п.п.138.10.3 п.138.10 ст. 138 Податкового кодексу України, до складу інших витрат включаються: витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг: а) витрати на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; б) витрати на ремонт тари; в) оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; г) витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; ґ) витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; д) витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов'язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); є) витрати на транспортування, перевалку, страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; є) витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; ж) витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; з) інші витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Отже, суд приходить до висновку, що Позивач правомірно на підставі вищенаведених первинних документів включив до складу валових витрат та податкового кредиту витрати по взаємовідносинам з ТОВ «Азонтес» за період з вереснь-жовтень 2014 року..

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 28.07.2015 року винесено Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області з порушенням норм чинного законодавств України, а отже підлягають скасуванню.

Враховуючи вище викладені висновки суду, а також той факт, що вимога Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 6045-25 від 20.08.2015 року була винесена після звернення позивача до суду, а отже згідно положень ст. 59 ПК України борг визначений в зазначені податковій вимозі сформований на підставі оскарженого податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_1 від 28.07.2015 року був неузгодженим, а тому вимога підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають стягненню згідно положень ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРУП" до Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № НОМЕР_1 від 28.07.2015 року.

Скасувати податкову вимогу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області № 6045-25 від 20.08.2015 року.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕТРАГРУП" , судові витрати в частині задоволення позовних вимог у сумі 70 (сімдесят) грн. 03 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо субєкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова у повному обсязі виготовлена 20 листопада 2015 року.

Суддя Спірідонов М.О.