Справа № 2а-159/11/0970
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2011-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2011 р. Справа № 2a-159/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Кишинського М.І.

при секретарі Дякун М.М.

за участю представників сторпін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: кушнір О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Житлово-експлуатаційної організації № 8

до відповідача: Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську

про визнання недійсним та скасування рішення №5180, №5181, №5182, №5183, №5184, №5185 від 10.12.10р. та вимоги №Ю-1408/6 від 06.12.10р,-

ВСТАНОВИВ:

13.01.2011 року житлово-експлуатаційна організація № 8 (надаліпозивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську (надалівідповідач) про визнання недійсним та скасування рішення №5180, №5181, №5182, №5183, №5184, №5185 від 10.12.10 року та вимоги №Ю-1408/6 від 06.12.10 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем винесено вимогу про сплату боргу №Ю1408/6 від 06.12.10 року на суму 997710,89 грн. та рішення про застосування фінансових санкцій №5180, №5181, №5182, №5183, №5184, №5185 від 10.12.10 року, згідно яких до позивача застосовано штрафні санкції та пеню за період з 21.12.2009 року по 07.12.2010 року. Позивач не погоджується з даним рішенням, оскільки під час прийняття акту відповідачем не досліджено фактів отримання позивачем коштів на оплату праці, так як єдиним критерієм своєчасності оплати страхових внесків є одночасність їх сплати з отриманням підприємством коштів на оплату праці. Зазначив, що відповідач подвійно здійснив нарахування пені та штрафу, оскільки при винесені оскаржуваних рішень відповідачем допущено порушення порядку застосування штрафних санкцій, так як дані рішення прийняті не окремо за кожний звітний період. Вважає, що оскаржуванні рішення та вимога про сплату боргу винесені з порушенням норм чинного законодавства, а тому є незаконними та підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги з підстав викладених в адміністративному позові підтримав повністю. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, надавши суду письмове заперечення на адміністративний позов, яке мотивоване тим, що у відповідності до п.п.4.2.1. п.4.2. п.4 «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів» від 19.01.2002 року №24 зобов'язання, самостійно визначені платником, нараховуються в особових рахунках шляхом автоматичного перенесення даних з електронної бази звітності. Нарахування зобов'язань, що самостійно визначені платником, проводиться у графах "Належить до сплати згідно розрахунку" за даними розрахунку зобов'язання зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Так, позивачем за спірний період надавалися розрахунки суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в яких позивач самостійно нарахував суму страхових внесків, які вносилися відповідачем до карток особового рахунку позивача. Однак, згідно розрахунків фінансових санкцій та пені по особовому рахунку позивача вбачається, що позивачем несвоєчасно сплачувались страхові внески до Пенсійного фонду України. Вважає, що відповідачем правомірно винесено оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій та пені, так як позивачем несвоєчасно сплачувальсь страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. При цьому, пояснив суду, що позивачем несвоєчасно сплачувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, в звязку з чим відповідачем надіслано вимогу про сплату боргу та винесено оскаржувані рішення про застосування штрафних санкцій та пені.

Розглянувши позовну заяву та заперечення, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до змісту статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до статті 1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особисубєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно частини 3 статті 18 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (надаліЗакон) страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 17 даного Закону страхувальник зобовязаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до частини 6 статті 20 даного Закону страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Частиною 2 статті 20 даного Закону передбачено, що обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до п.п.4.2.1. п.п.4.2. п.4 «Порядку ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження платежів зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів» зобов'язання, самостійно визначені платником, нараховуються в особових рахунках шляхом автоматичного перенесення даних з електронної бази звітності. Нарахування зобов'язань, що самостійно визначені платником, проводиться у графах "Належить до сплати згідно розрахунку" за даними розрахунку зобов'язання зі сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування (місячного або квартального).

Як вбачається з розрахунків фінансових санкцій та пені по особовому рахунку страхувальника (позивача), позивач сплачував страхові внески за період з грудня 2009 року по грудень 2010 року з порушенням строку передбаченого частиною 6 статті 20 Закону. За несвоєчасну сплату страхових внесків до позивача згідно рішень №5180, №5181, №5182, №5183, №5184, №5185 від 10.12.2010 року застосовано штрафні санкції та нараховано пеню.

Відповідно до змісту п.п.9.3.2. п.9 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

Згідно пункту 2 частини 9 статті 106 Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Частиною 3 статті 106 Закону передбачено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Щодо посилання позивача на той факт, що відповідачем в акті не досліджено фактів отримання позивачем коштів на оплату праці, оскільки єдиним критерієм своєчасності сплати страхових внесків є одночасність з отриманням отримання коштів на оплату праці, то суд такі доводи не приймає до уваги, оскільки у відповідності до пункту 6 статті 19 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески нараховуються страхувальниками незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також незалежно від того, чи були зазначені суми фактично виплачені після нарахування їх до сплати. Крім того, згідно частини 12 статті 20 вищезазначеного Закону страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Посилання позивача на ту обставину, що відповідач подвійно здійснив нарахування пені та штрафу, оскільки при винесені оскаржуваних ним рішень, допущено порушення порядку застосування штрафних санкцій, які нараховані не окремо за кожний звітний період в судовому засіданні не підтвердились. Як встановлено судом, оскаржувані рішення приймалися за той самий період, однак із інших сум, які позивач частково сплачував (зараховував) кошти по сплаті страхових внесків, штрафних санкцій та пені, а тому подвійного нарахування штрафних санкцій та пені не було.

Як вбачається з матеріалів справи та доведених в судовому засіданні обставин, оспорювані позивачем рішення та вимога про сплату недоїмки винесені відповідачем правомірно, а тому підстав для визнання їх нечинними не має. За таких обставин в задоволенні позову позивачу слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: Кишинський М.І.

Постанова складена в повному обсязі 09.03.2011 року.