Справа № 820/10499/15
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 листопада 2015 р. № 820/10499/15

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Тітова О.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Костіної А.В.,

пр. позивача - ОСОБА_1,

пр. позивача - ОСОБА_2,

пр. відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом самозайнятої особи ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд:

-повністю скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.05.2015 року № НОМЕР_1;

-повністю скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.08.2015 року № НОМЕР_2;

-повністю скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 року № Ф-;

-повністю скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.05.2015 року № НОМЕР_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що в період з 23 березня 2015 року по 03 квітня 2015 року заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області ОСОБА_5 проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності самозайнятої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року. За результатами перевірки складений ОСОБА_1 від 10.04.2015 р. № 1030/20-31-17-02-08/НОМЕР_4 Про результати документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4.

На підставі ОСОБА_1 перевірки були прийняті податкове повідомлення рішення від 07.05.2015 року № НОМЕР_5, податкове повідомлення рішення від 07.05.2015 року № НОМЕР_1, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 року № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.05.2015 року № НОМЕР_3.

Позивач не погодився з висновками акту перевірки та прийнятими на його підставі податковим повідомлення рішенням від 07.05.2015 року № НОМЕР_1, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 року № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.05.2015 року № НОМЕР_3, та оскаржив їх до Головного управління ДФС у Харківській області:

Головне управління ДФС у Харківській області винесло рішення про результати розгляду скарги № 728/М/20-40-10-04-14 від 16.06.2015 року, яким скаргу Позивача залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 року № Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.05.2015 року № НОМЕР_3 без змін.

Також Головне управління ДФС у Харківській області винесло рішення про результати розгляду скарги №911/М/20-40-10-04-14 від 01.07.2015 року, яким скаргу Позивача залишено без задоволення, податкове повідомлення рішення від 07.05.2015 року № НОМЕР_1 залишено без змін, але було збільшено суму грошового зобов'язання, яка визначена в податковому повідомленні-рішенні від 07.05.2015 року № НОМЕР_1 у загальному розмірі 1 493, 51 грн. (основний платіж 1 194,81 грн., штрафні санкції 298,7 грн.).

На підставі такого рішення (рішення ГУ ДФС у Харківській області №911/М/20-40-10-04-14 від 01.07.2015 року) Державною податковою інспекцією у Київському районі м. Харкова було винесене податкове повідомлення-рішення від 03.08.2015 року № НОМЕР_2.

Оскарження до Головного управління ДФС у Харківській області не тільки не змінило негативних наслідків для Позивача, а ще й погіршила такі наслідки. Тому Позивач звернувся зі скаргами до Державної фіскальної служби України, але в межах одного і того податкового органу не вдалось досягти справедливості.

Вважаючи що вказані рішення податкового органу були прийняті всупереч вимогам чинного законодавства позивач звернувся до суду.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили задовольнити його.

Представник Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проти позову заперечував та просив залишити його без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого.

В судовому засіданні було встановлено, що в період з 23 березня 2015 року по 03 квітня 2015 року заступником начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області ОСОБА_5 проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності самозайнятої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року. За результатами перевірки складений ОСОБА_1 від 10.04.2015 р. № 1030/20-31-17-02-08/НОМЕР_4 Про результати документальної планової виїзної перевірки самозайнятої особи приватного нотаріуса ОСОБА_4.

В розділі ІІІ «Висновки» ОСОБА_1 перевірки встановлені порушення:

- п. 178.3 ст.178 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено оподатковуваний (чистий) дохід у 2012 р. на суму 69690,00 грн. Відповідно до п. 167.1 ст. 167, п. 178.2 ст.178 податок на доходи фізичних осіб за 2012 р., що підлягає сплаті за наслідками проведеної перевірки, визначений у сумі 10453,50 грн.;

- абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, ч.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» 13 змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування всього у розмірі 94 591,03 грн., в т.ч. у 2012 р. на суму 54 541,46 грн., у 2013 р. на суму 70 049,57грн.;

- п.п. «б» п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями:: не надання інформації про суми доходів, сплачених фізичним особам - суб'єктам підприємницької діяльності у Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку за формою № 1 -ДФ.

За результатами вказаної перевірки 07 травня 2015 року ДПІ у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області була виставлена Вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- на суму 124591 грн. 03 коп., прийняте Рішення № 2 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 15186 грн. 18 коп., та прийняте Податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 на суму грошового зобовязання 13066 грн. 88 коп. Крім того 03.08.2015 року ДПІ у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області було прийняте Податкове повідомлення рішення форми Р № НОМЕР_2, на суму грошового зобовязання 1493,67 грн. 51 коп., за платежем: податок на доходи фізичних осіб (код платежу 11010500).

Відповідно до ст. 178.3 ПКУ приватні нотаріуси як особи, що провадять незалежну професійну діяльність, мають право на вирахування з суми доходу до оподаткування документально підтверджених витрат, необхідних для провадження їх незалежної професійної діяльності.

З метою забезпечення дотримання принципів оподаткування, передбачених статтею 4 ПКУ, Міністерством юстиції України затверджено лист від 23.02.2012 року №13.1-17/74 Щодо переліку витрат приватного нотаріуса яким пропонується брати до уваги при оподаткуванні доходів приватних нотаріусів перелік витрат приватного нотаріуса, які пов'язані з організацією нотаріальної діяльності, випливають з вимог законодавства та повинні бути враховані в податковому обліку.

Згідно до вищезазначеного листа Міністерства юстиції України до переліку витрат відносять інші необхідні витрати приватних нотаріусів, пов'язані з організацією їх роботи.

Відповідно до розділу XIV Правил ведення нотаріального діловодства, які затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року № 3253/5, одним із обов'язків приватного нотаріуса є архівне зберігання нотаріальних документів та отримання витягів майнового стану при проведенні нотаріальних (реєстраційних) дій з майном громадян, організацій, установ, тощо.

Таким чином суд вважає, що Позивач мав право включати витрати за отриманими архівними послугами до витратної частини податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік на загальну суму 8 250,00 грн., та включати витрати за отриманими послугами з обслуговування веб-сайту до витратної частини податкової декларації про майновий стан та доходи за 2012 рік на загальну суму 61440, 00 грн.

Нормативно-правовим документом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, є Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» (далі - Закон 2464), статтею 2 якого закріплено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Частиною другою статті 2 Закону визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Статтею 9 Закону № 2464 визначено порядок обчислення і сплати єдиного внеску, згідно якого платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 Закону, зобовязані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, для яких звітним періодом є календарний рік». П.5 ст. 4 Закону № 2464 платником єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно займаються незалежною професійною діяльністю, зокрема юридичною практикою, в тому числі нотаріальною діяльністю.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2464 був виданий наказ Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 454 «Про затвердження Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в пункті 3.4 якого зазначено, що фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 1 травня року, наступного за звітним періодом.

Таким чином, звітним періодом для фізичних осіб, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, в тому числі нотаріальною діяльністю - є календарний рік.

Згідно з п. 4 ст. 178 п.4 ПКУ фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року, який відповідно до ст. 34 ПКУ є податковим періодом.

Відповідно до ст. 46 ПКУ податкова декларація, розрахунок це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобовязання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Форма податкової декларації була затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 11.12.2013 № 793, в якій в розділі IV «Доходи отриманні фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність» вказуються суми доходу, витрат та податку за себе для зазначених осіб за календарний рік.

Таким чином, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі «усього» таблиці 3 додатка 5 до Порядку № 454 має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Цей висновок підтверджується наказом Міністерства доходів та зборів від 09.09.2013 № 455 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в якому зазначено: «платники, визначені підпунктом 4 п. 2.1 розділу II Інструкції (фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно) сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток)» (підпункт 3 п. 4.5 розділу IV Інструкції).

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 1.1. ст.1 ПКУ визначено, що цей кодекс регулює відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Разом з тим, відповідно до п. 1.3 цієї ж статті, ПКУ не регулює погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.1 ст. 13 Закону №2464 органи доходів і зборів мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску, а також інші відомості, необхідні для виконання органами доходів і зборів функцій, передбачених цим Законом а також проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Як випливає із приписів п. 14.1.226 ст. 14 ПКУ, самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою підприємцем та використовує найману працю не більш, як чотирьох фізичних осіб.

З урахуванням викладеного вище, приватний нотаріус є фізичною особою, а в трактуванні ПКУ та Закону № 2464 самозайнятою особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, та не є суб`єктом, що зобов`язаний надавати відомості про нарахування, обчислення і сплату єдиного внеску органам доходів і зборів та не підлягає перевірці ними з цього приводу.

Відповідно до абзаці другого п. 75.1 Податкового кодексу України, камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Таким чином, проведення посадовою особою ДПІ у Київському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області планової документальної виїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування єдиного соціального внеску є перевищенням такою особою своїх службових повноважень.

Щодо відповідальності платника податків, передбаченої п. 119.2 ст. 119 ПКУ, за неподання податкової звітності про суми доходів, сплачених фізичним особам підприємцям - суд зазначає наступне:

Форму Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) затверджено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 № 49, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за № 228/25005. Цим же наказом затверджено Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (далі Порядок).

Відповідно до п.18.1 ст. 18 ПКУ, податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов'язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

Відповідно до п.14.1.180 ст. 14 ПКУ, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.1.2 Порядку, дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Таким чином, податковим агентом визнається особа, яка не лише виплачує дохід фізичній особі, але й нараховує, утримує та сплачує податок до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Відповідно до п. 177.8 ст. 177 ПКУ, під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб'єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб'єкта підприємницької діяльності.

Тобто, самозайнята особа є податковим агентом у відношенні до фізичної особи підприємця і відповідно, повинна подавати ф. 1-ДФ, лише у випадку, коли самозайнята особа виплачує дохід фізичній особі-підприємцю, та нараховує, утримує і сплачує податок до бюджету з цього доходу.

Враховуючи те, що у позивача відсутній обовязок подавати зазначену довідку, то у податкового органу немає підстав для притягнення платника податків до відповідальності за порушення вимог складання такої довідки.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на загальних засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправності рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 160 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов самозайнятої особи ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.05.2015 року № НОМЕР_1.

Скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.08.2015 року № НОМЕР_2.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.05.2015 року № Ф-.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.05.2015 року № НОМЕР_3.

Стягнути з Державного бюджету України на користь самозайнятої особи ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_4) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1543 (одна тисяча п'ятсот сорок три) грн. 39 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 10 листопада 2015 року.

Суддя Тітов О.М.