Справа № 826/14937/15
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретаря судового засідання Самсонової М.М., за участю представників позивача Туман Н.В., Фатьянова Р.О., представників відповідача Білана О.П., Гайдукова В.О., Опально Л.В., Слівінського М.О., Вашетіна Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників до Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

27.07.2015 року Міжрегіональне головного управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників звернувся до суду з позовом до Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом»), з урахуванням уточнень (а.с.23), просить стягнути частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань), що вилучається до бюджету у сумі 4 238 714 975, 60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як державне підприємство, зобов'язаний перераховувати до державного бюджету частину чистого прибутку, і внаслідок того, що відповідач самостійно не сплатив заборгованість, вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2015 р. позовні вимоги задоволено повністю: стягнуто з ДП «НАЕК «Енергоатом» частину чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань), що вилучається до бюджету, у сумі 4 238 714 975, 60 грн. на розрахунковий рахунок № 9011 УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва в ГУ ДКС України у м. Києві, МФО 820019, за платежем: частина чистого прибутку (доходу), що вилучається до бюджету, код платежу 21010100.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у податкового органу є повноваження щодо здійснення контролю за правильністю та своєчасністю надходження до державного та місцевих бюджетів частин чистого прибутку (доходу) господарських організацій, і, оскільки така сума не була сплачена після 11.03.2015р., заборгованість підлягає стягненню.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2015 р., як таку, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову про відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги фактично самостійно визначив повноваження податкового органу, що є прямим порушенням вимог ст. 19 Конституції України. Обов'язок ДП «НАЕК «Енергоатом» сплатити спірний платіж виникає лише за наявності фінансових ресурсів у підприємства.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи апеляційної скарги, представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова суду скасуванню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ДП «НАЕК «Енергоатом» перебуває на податковому обліку у Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників.

25.02.2015 року ДП «НАЕК «Енергоатом» подано до позивача «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями, де у рядку 09 «Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті (р.07 - р. 08)» ним самостійно визначено платіж в сумі 4 758 636 276, 00 грн.(т.1 а.с.15)

Згідно даних облікової картки платника податку - ДП «НАЕК «Енергоатом» станом на 14.07.2015 року за підприємством, з урахуванням наявної в нього переплати за попередні періоди, рахується заборгованість зі сплати чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об'єднань), що вилучається до бюджету, у сумі 4 238 714 975, 60 грн., яка виникла у зв'язку з несплатою ним зобов'язань, самостійно нарахованим ним в поданій до податкового органу звітності.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 8 ПК України визначає види податків та зборів. В Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Статтею 9 ПК України встановлено, що до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.

Відповідно до п. 9.3. вказаної статті зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Згідно п. 9.4. цієї ж статті установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

Перелік місцевих податків та зборів перелічений у статті 10 ПК України.

До місцевих податків належать: податок на майно; єдиний податок. До місцевих зборів належать: збір за місця для паркування транспортних засобів; туристичний збір.

Згідно п. 10.5. цієї статті зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.

Стаття 19-1 ПК України визначає функції контролюючих органів.

Статтею 20 ПК України передбачені права контролюючих органів.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 ПК України контролюючими органами є органи доходів і зборів є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Пунктом 41.2. ст. 41 ПК України передбачено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до п. 41.3. ст. 41 ПК України повноваження і функції контролюючих органів визначаються цим Кодексом, Митним кодексом України та законами України. Розмежування повноважень і функціональних обов'язків контролюючих органів визначається законодавством України.

Згідно п. 41.4. ст. 41 ПК України інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, у тому числі на запит правоохоронних органів.

З урахуванням вказаних норм Податкового кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта, що частина чистого прибутку (доходу) державних підприємств не є податковим платежем, заслуговують уваги.

Визначення данного платежу як обов'язкового платежу до бюджету встановлено ст. 29 Бюджетного кодексу України.

Обов'язок сплачувати даний платіж державними підприємствами визначений ст. 111 Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

Відповідно до статті 11-1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», державні унітарні підприємства (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів», державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, а також державних підприємств «Міжнародний дитячий центр «Артек» і «Український дитячий центр «Молода гвардія») та їх об'єднання зобов'язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України:

- у розмірі 30 відсотків - державні унітарні підприємства, що є суб'єктами природних монополій, та державні унітарні підприємства, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 мільйонів гривень;

- у розмірі 15 відсотків - інші державні унітарні підприємства.

Відповідно до статті 29 Бюджетного кодексу України та статей 5 і 11-1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» Кабінет Міністрів України Постановою від 23 лютого 2011 року № 138 затвердив Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями.

Пунктами 1 та 3 цього Порядку вбачається, що частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об'єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів», державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, а також державних підприємств «Міжнародний державний центр «Артек» і «Український дитячий центр «Молода гвардія») до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі:

- 30 відсотків - державними підприємствами, що є суб'єктами природних монополій, та державними підприємствами, плановий розрахунковий обсяг чистого прибутку яких перевищує 50 млн. гривень;

- 15 відсотків - іншими державними унітарними підприємствами.

Пунктом 20.1.34 статті 20 ПК України передбачено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Як вже зазначалось, сплата частини чистого прибутку (доходу) державних підприємств не є податковим платежем, внаслідок чого, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення про стягнення суми заборгованості, суд першої інстанції помилкового застосував положення підпункту 20.1.34 ПК України, які передбачають право податкового органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків.

Отже, колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції, що Постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 16.02. 2011 року надано право позивачу звертатися до суду з позовом про стягнення несплаченої своєчасно частини чистого прибутку державних підприємств.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на нормі закону.

Посилання суду першої інстанції на позицію Вищого адміністративного суду України висловлену в ухвалі від 23.01.2014 р. при розгляді справи № К/9991/50087/11 є помилковим, оскільки при розгляді зазначеної справи були встановлені інші обставини, а саме відповідний позов подавався на підставі Податкових повідомлень-рішень, які відсутні у даній справі. Крім того, предметом розгляду справи К/9991/50087/11 не було питання щодо наявності повноважень податкового органу на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення частини чистого прибутку (доходу) державних підприємств.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для її скасування, та прийняття нової постанови про відмову у задоволені позовних вимог.

Повний текст постанови виготовлено 23.11.2015р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2015 р., задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2015 р. у справі за адміністративним позовом Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників до Державного підприємства "Національна Атомна Енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення коштів, скасувати.

У задоволені позовних вимог Міжрегіональному головному управлінню ДФС - Центральному офісу з обслуговування великих платників про стягнення коштів, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Епель О.В.