Справа № 820/11035/15
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
19 листопада 2015 р. Справа № 820/11035/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.
при секретарі судового засідання Мараєвій О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - Поліщука О.Л.,
представник відповідача - Машталір В.М.,
представника третьої особи - не прибув,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: Дзержинський районний військовий комісаріат міста Харкова про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: Дзержинський районний військовий комісаріат міста Харкова, в якому просить суд зобов`язати Департамент соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 23.10.2015 року про направлення на альтернативну (невійськову) службу.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної адміністрації із заявою про направлення на альтернативну (невійськову) службу. Листом №Н/862/01-44/34 від 28.10.2015 року "Про розгляд звернення" відповідачем відмовлено у розгляді заяви позивача від 23.10.2015 року з посиланням на відсутність документу, який підтверджує істинність релігійних переконань позивача, копії документу про освіту та довідки про склад сім`ї. На думку позивача, така відмова у розгляді заяви обмежує його права та позбавляє можливості проходити альтернативну (невійськову) службу. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Представник відповідача, Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що до заяви від 23.10.2015 року позивачем не надано необхідних документів, зокрема документу, що підтверджує істинність релігійних переконань, довідки про склад сім`ї, копії документу про освіту. Окрім того ОСОБА_1 заяву подано до департаменту з порушенням встановлених законодавством строків. Відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про недоліки заяви, які не дають можливості її розглядати по суті, проте позивачем недоліки не усунуто.
Позивач та представник позивача в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав.
Судом під час судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом 4 курсу денної форми навчання факультету інтегрованих технологій та хімічної техніки Національного Технічного Університету "ХПІ" на планові строки навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року, що підтверджено наявною в матеріалах справи довідкою (а.с. 22).
ОСОБА_1 23.10.2015 року звернувся із письмовою заявою про направлення на альтернативну (невійськову) службу до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної адміністрації (а.с. 21).
На підтвердження викладених у заяві обставин позивачем в додаток до заяви від 23.10.2015 року зазначено: копія паспорта громадянина України, копія довідки НТУ "ХПІ" від 15.10.2015 року.
Листом від 28.10.2015 року №Н-1862/01-44/34 "Про розгляд звернення" за підписом заступника директора Департаменту - начальника управління праці та зайнятості позивачу повідомлено, що у зв`язку з ненаданням ОСОБА_1 повного пакету документів до заяви про направлення на альтернативну (невійськову) службу Департамент не має можливості розглянути питання щодо направлення позивача на альтернативну (невійськову службу). Також позивачу було повідомлено про порушення встановленого законодавством терміну звернення до Департаменту з питань направлення на альтернативну (невійськову) службу.
Суд зазначає, що згідно з приписами ст. 65 Конституції України, що кореспондується з положеннями та ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 року, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з приписами ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року встановлено перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, де зазначено інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.
Відповідно до приписів ст. 35 Конституції України Кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність.
Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.
Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова.
Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.
Статтею 64 Конституції України гарантується, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку цих обмежень.
Пунктом 4 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу".
Таким чином, організаційно-правові засади альтернативної (невійськової) служби, якою відповідно до Конституції України має бути замінене виконання військового обов`язку, якщо його виконання суперечить релігійним переконанням громадянина визначені Законом України "Про альтернативну (невійськову) службу" №1975-XII від 12.12.1991 року.
Згідно до статті 2 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу", право на альтернативну службу мають громадяни України, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і ці громадяни належать до діючих згідно з законодавством України релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю.
Статею 9 Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" для вирішення питання про направлення на альтернативну службу громадяни, зазначені у статті 2 цього Закону, після взяття на військовий облік, але не пізніше ніж за два календарні місяці до початку встановленого законодавством періоду проведення призову на строкову військову службу, особисто подають до відповідного структурного підрозділу місцевої державної адміністрації за місцем проживання мотивовану письмову заяву.
Згідно з пунктом 2 Положення про порядок проходження альтернативної (невійськової) служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.1999 № 2066, громадяни України мають право на альтернативну службу, якщо виконання військового обов`язку суперечить їхнім релігійним переконанням і якщо вони належать до діючих відповідно до законодавства релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю. Перелік таких релігійних організацій затверджується Кабінетом Міністрів України. Цим правом користуються громадяни, які належать до зазначених релігійних організацій, що діють як із зареєстрованим статутом, так і без його реєстрації.
Відповідно до пунктів 4 та 5 зазначеного Порядку для вирішення питання про направлення на альтернативну службу громадянин після взяття на військовий облік, але не пізніше ніж за два календарні місяці до початку встановленого законодавством періоду призову на строкову військову службу особисто подає письмову заяву до відповідного структурного підрозділу місцевої держадміністрації за місцем проживання. Початок проведення призову громадян на строкову військову службу встановлюється на підставі Указу Президента України.
Заява про направлення на альтернативну службу подається у довільній формі із зазначенням мотивів неможливості проходження строкової військової служби та підтвердженням істинності релігійних переконань громадянина. До заяви додаються документи, що підтверджують істинність його релігійних переконань, копія документа про освіту, довідка про склад сім`ї та довідка з місця роботи або навчання.
У разі порушення громадянином установленого строку подання заяви у ній мають бути зазначені причини її несвоєчасного подання.
Пунктами 7 та 8 Положення про порядок проходження альтернативної (невійськової) служби визначено, що заява про направлення на альтернативну службу реєструється в Журналі реєстрації заяв громадян, які звернулися з питання проходження альтернативної (невійськової) служби, що ведеться за зразком згідно з додатком 1.
Відповідний структурний підрозділ місцевої держадміністрації протягом календарного місяця вивчає заяву громадянина про направлення на альтернативну службу і у разі потреби в межах наданих повноважень перевіряє повідомлені заявником дані.
Представником відповідача під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено, що позивачем при поданні заяви про направлення на альтернативну службу не надано документу, що підтверджує істинність релігійних переконань позивача, довідки про склад сім`ї та копій документа про освіту, що унеможливило розгляд зазначеної заяви по суті.
Суд зазначає, що приписами діючого законодавства встановлено порядок вирішення питання про направлення на альтернативну службу громадян, яким визначено необхідний пакет документів, що подається особою для визначення можливості направлення такої особи на альтернативну (невійськову) службу.
Позивачем під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено, що отримання довідок передбачених зазначеним порядком на разі не є можливим для позивача, оскільки він не перебуває в жодній релігійній організації.
Суд зазначає, що ані на момент звернення із заявою, ані на момент судового розгляду справи позивачем не надано документів на підтвердження істинних релігійних переконань, довідки про склад сім`ї та копій документа про освіту.
Визначений порядок направлення на альтернативну (невійськову) службу передбачає подання фізичною особою документів, на підставі яких можливий розгляд даного питання, а відсутність таких документів не дає суб`єкту владних повноважень можливості встановити всі об`єктивно важливі обставини для надання позитивного рішення та подальшого направлення особи на альтернативну (невійськову) службу.
Окрім того судом встановлено, що однією з підстав відмови у розгляді заяви позивача слугувало пропущення строків звернення із даною заявою, з приводу чого суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 17.02.2015 року №88/2015 "Про строки проведення чергових призовів, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у 2015 році" строками проведення чергових призовів громадян України на строкову військову службу у 2015 році визначено квітень - червень та жовтень - листопад.
З огляду заяви наявної в матеріалах справи встановлено, що позивачем у поданій 23.10.2015 року заяві зазначено причини пропуску строку подання заяви про направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також зазначено, що позивач готовий припинити навчання та приступити до проходження невійськової служби.
Суд зазначає, що бажання позивача пройти альтернативну (невійськову) службу є основним аргументом для позитивного вирішення питання направлення на альтернативну службу за наявності інших підстав, які слугують підтвердженням намірів позивача, проте за відсутності законодавчо визначеного переліку документів, які мають бути подані особою для розгляду такого питання є підставою для відмови у розгляді такої заяви.
Від так під час судового розгляду справи суду не надано доказів винесення рішення або вчинення суб`єктом владних повноважень в особі Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації дій направлених на порушення прав позивача або норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини.
Зі змісту рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R/80/2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Суд зауважує, що з приписів норм діючого права виходить неприпустимість підміни судом суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за відповідними критеріями.
Отже, в даному випадку питання розгляду заяви про направлення на альтернативну (невійськову) службу віднесено виключно до компетенції відповідача та не входить до компетенції суду, крім того позивач не позбавлений можливості звернутися до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації повторно після усунення недоліків заяви про направлення на альтернативну (невійськову) службу, а тому позовні вимоги щодо зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 23.10.2015 року про направлення на альтернативну (невійськову) службу є такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статей 11, 71 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин судом не виявлено порушення прав громадянина ОСОБА_1 з боку Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, а отже суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: Дзержинський районний військовий комісаріат міста Харкова про зобов`язання вчинити певні дії.
Положеннями частини 1 статті 11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Розподіл судових витрат здійснити в порядку визначеному ст. 94 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П ОС Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, третя особа: Дзержинський районний військовий комісаріат міста Харкова про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови виготовлено 24 листопада 2015 року.

Суддя підпис Нуруллаєв І.С.
З оригіналом згідно. Оригінал зберігається в матеріалах справи.
Постанова не набрала законної сили.
Суддя Нуруллаєв І.С.