Справа № 815/6901/14
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/24584/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулись до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації про визнання протиправними дій щодо відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 49 років для сінокосіння за адресою: Вилківська міська рада (за межами населеного пункту), Кілійський район, Одеська область та про зобов'язання Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації погодити зазначений проект землеустрою.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2015 року позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2015 року скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 03.03.2015 року, у позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_3 подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 06.04.2012 року розпорядженням Кілійської районної державної адміністрації від 12.04.2012 року №237 їм надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2621 га в довгострокову оренду терміном на 49 років для сінокосіння із земель державної власності за межами населеного пункту на території Вилківської міської ради.

На виконання зазначеного розпорядження та за замовленням позивачів ПП «Український проектний центр» виготовив проект землеустрою щодо відведення в оренду вказаної земельної ділянки.

Зазначений проект землеустрою ПП «Український проектний центр» подав на погодження до Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації, проте проект землеустрою було двічі відхилено від узгодження.

Після усунення відповідних зауважень, ПП «Український проектний центр» втретє було подано на погодження до вказаного Департаменту.

Висновком Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації № 6546/08-9/7073 від 30.09.2014 року було відмовлено у погодженні проекту землеустрою, оскільки зауваження попередніх висновків не були усунуті у повному обсязі, а саме: відсутнє рішення органу виконавчої влади - Одеської обласної державної адміністрації про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відсутня копія клопотання (заяви) громадян ОСОБА_5, ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади - Одеської обласної державної адміністрації про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 6 статті 186-1 ЗК України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною 3 статті 50 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, зокрема, рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом).

Спір у цій справі виник у зв'язку з різним розумінням сторін вимоги наведеної норми щодо належного органу, який надає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спірних правовідносинах.

Колегія суддів вважає, що дозвіл на розробку проекту землеустрою у даному випадку була уповноважена надавати обласна державна адміністрація, а не районна.

Відповідно до частини 3 статті 122 ЗК України (у редакції, чинній на час надання дозволу на розробку проекту землеустрою) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, зокрема, для сільськогосподарського використання.

Згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України обласні державні адміністрації передають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначав, що спірна земельна ділянка призначена для сільськогосподарського використання, тому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо її відведення надає районна державна адміністрація.

Проте, колегія суддів з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Згідно класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, землі з цільовим призначенням «для сінокосіння» (код 10.06) віднесено до земель водного фонду. Натомість до земель сільськогосподарського призначення віднесено землі «для сінокосіння і випасання худоби» (код 01.08).

Як встановлено у цій справі спірна земельна ділянка за цільовим призначенням віднесена до земель для сінокосіння, а тому згідно класифікації видів цільового призначення земель, належить до земель водного фонду.

Належність вказаної ділянки до земель для сінокосіння (земель водного фонду, код 10.06) підтверджується проектом землеустрою, довідкою відділу Держкомзему у Кілійському районі Одеської області (за даними форми 6-зем) від 04.07.2012 року № 11-11-6/1245, висновком відділу Держкомзему у Кілійському районі Одеської області від 01.08.2013 року № 11-11-4/3189.

Згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо надання в оренду ділянок із земель водного фонду надає обласна державна адміністрація.

За таких обставин, дозвіл на розробку проекту землеустрою у даному випадку була уповноважена надавати обласна державна адміністрація, а не районна, а тому відповідач обґрунтовано відмовив у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для призначення справи до розгляду в судовому засіданні відсутні.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені статей 225 - 229 Кодексу адміністративного судочинства України як підстави для зміни, скасування судового рішення, залишення позовної заяви без розгляду або закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06.05.2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: