Справа № 826/2873/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

16 листопада 2015 року № 826/2873/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: під головуванням судді Келеберди В. І. суддів Данилишина В. М., Качура І. А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" в особі Представництва Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії"
до Державної авіаційної служби України

провизнання протиправним та скасування постанови №2417
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява відкритого акціонерного товариства «Аерофлот-російські авіалінії» в особі представництва ВАТ Аерофлот-російські авіалінії" (далі також - ВАТ «Аерофлот-російські авіалінії», позивач) до Державної авіаційної служби України (далі також - Державіаслужба України, відповідач), в якій позивач, зокрема, просив визнати нечинною та скасувати Постанову № 2417 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації від 23.01.2015 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувану Постанову прийнято на підставі Протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 22.01.2015 року, дії при складанні якого є предметом судового оскарження у зв'язку з порушенням вимог Порядку накладення і стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 року № 637. Крім того, позивач посилався на відсутність факту правопорушення у галузі цивільної авіації.

Ухвалою суду від 11.03.2015 року зупинено провадження у справі №826/2873/15 до набрання законної сили рішенням у справі №826/2729/15 за позовом ВАТ «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання протиправними дії щодо складання протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 22.01.2015р.

Ухвалою суду від 21.09.2015 поновлено провадження у справі та призначено справу до вирішення в судовому засіданні.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач заперечував проти позовних вимог, проте письмових заперечень суду не надав. В якості безпідставності позовних вимог представник відповідача в судовому засіданні наголошував на відсутності порушених прав позивача, посилаючись на Постанову № 21 про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації від 06.03.2015 року, якою скасовано оскаржувану постанову.

В судовому засіданні з урахуванням положень частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2015 року Державною авіаційною службою України складено Постанову № 2417 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації. Оскаржувана постанова складена на підставі протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 22.01.2015 року в якому встановлено порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL 1911 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що є порушенням статті 30 Повітряного кодексу України, пунктів 94 та 118 Постанови КМУ України від 29.03.2002 № 401.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним та просить його скасувати у зв'язку з чим звернувся до суду за захистом порушених прав.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до ч. 2 статті 4 Повітряного кодексу України (далі - Повітряний кодекс, ПК України) державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов'язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 статті 16 ПК України, державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.

Статтею 23 Повітряного кодексу організація використання повітряного простору України - це комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов'язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України. Організація використання повітряного простору України передбачає, зокрема: забезпечення дозвільного порядку використання повітряного простору України та/або забезпечення інформацією щодо використання повітряного простору України; забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору України у певних районах. Порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 29 Повітряного кодексу використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України, крім випадків, передбачених пунктами 1 - 5 частини другої статті 24 цього Кодексу. У разі виконання польотів цивільних повітряних суден та літальних апаратів поза межами контрольованого повітряного простору України заявка на використання повітряного простору України не подається, за винятком випадків, зазначених у Положенні про використання повітряного простору України.

За приписами статті 30 використання повітряного простору України або його окремої частини може бути частково або повністю обмежено уповноваженим органом з питань цивільної авіації та органами об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України.

Обслуговування повітряного руху в районах польотної інформації, диспетчерських районах, диспетчерських зонах, на маршрутах обслуговування повітряного руху, у тому числі в повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху міжнародними договорами України покладена на Україну (крім зон та аеродромів, де обслуговування повітряного руху здійснюється відповідними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування), організується та здійснюється в порядку, встановленому Положенням про використання повітряного простору України (ч.1. ст.. 33 Повітряного кодексу).

Для виконання польоту необхідно отримати від уповноваженого органу з питань цивільної авіації дозвіл на виліт цивільного повітряного судна з аеродрому України, приліт повітряного судна до аеродрому України або на проліт територією України, за винятком випадків, установлених авіаційними правилами України. Порядок подання запиту щодо видачі такого дозволу, умови та порядок його видачі встановлюються авіаційними правилами України (ч. 6., 7. ст.. 46 Повітряного кодексу).

Як встановлено судом, 22 січня 2015 року державним інспектором, було проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмах Украероцентру № 241547, 251122, 290441.

В результаті перевірки встановлено, що повітряні судна позивача здійснювали польоти з порушенням порядку використання повітряного простору України, незважаючи на заборону використання повітряного простору, чим порушили статтю 30 Повітряного кодексу України, пункти 94 та 118 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року №401 "Про затвердження Положення про використання повітряного простору України (далі по тексту - Положення № 401), що і було зафіксовано шляхом складання протоколів про правопорушення у галузі цивільної авіації.

За правилами абзацу 4 пункту 1 частини 1 статті 127 Повітряного кодексу України за правопорушення в галузі цивільної авіації до юридичних осіб - суб'єктів авіаційної діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафувід п'яти до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у разі експлуатації повітряного судна без документів, що дають право виконувати польоти, або з порушенням строку дії таких документів чи встановлених ними вимог.

Як вказувалось вище, на підставі протоколу про правопорушення у галузі цивільної авіації від 22.01.2015 року в якому встановлено порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL 1911 без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України відповідачем винесено Постанову № 2417 від 23.01.2015, якою на позивача накладено штраф у сумі 136 000, 00 грн.

При цьому як вбачається з матеріалів справи Постановою Окружного адміністративного суду від 24.04.2015 року у справі № 826/2729/15 за позовом Відкритого акціонерного товариства "Аерофлот - російські авіалінії" до Державної авіаційної служби України про визнання дій протиправними щодо складання протоколів № 2416 - №2424 про правопорушення у галузі цивільної авіації від 22 січня 2015 року та зобов'язати відповідача скасувати зазначені протоколи відмовлено у задоволенні повністю повністю. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 року Постанову Окружного адміністративного суду від 24.04.2015 залишено без змін.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки судове рішення у справі № 826/2729/15 набрало законної сили, яким встановлено правомірність прийнятого відповідачем рішення у формі протоколів № 2416 - № 2424 про правопорушення у галузі цивільної авіації від 22 січня 2015 року на підставі якого Державіаслужбою України винесено оскаржувану постанову № 2417, суд приходить до висновку про необґрунтованість підстав незаконності постанови від 23.01.2015 на які посилається позивач.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов'язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Державної авіаційної служби про закриття провадження у справі про правопорушення у галузі цивільної авіації від 06.03.2015 року № 21 скасовано постанову від 22.01.2015 року № 2417 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації, що позивачем не заперечувалось.

Оскільки, станом на момент вирішення справи, відповідачем скасовано оскаржувану постанову суд приходить до висновку про відсутність порушених прав позивача оскаржуваною постановою.

Відповідно до статті 161 КАС України, під час прийняття постанови суд вирішує наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів та висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Суддя В. І. Келеберда

Судді В. М. Данилишин

І. А. Качур