Справа № 645/9361/15-а
Суддя: Алфьорова Т. М.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/9361/15-а
Провадження № 6-а/645/25/15
УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Алфьорової Т.М.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3,

встановив:

Заявник державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернувся до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якому зазначає, що на примусовому виканні у державної виконавчої служби знаходяться виконавче провадження по виконанню виконавчого лист № 820/780/15 від 13.05.2015 р. виданого Харківським окружним адміністративним суд про стягнення з ОСОБА_3 на користь Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова заборгованості у сумі 1692,00 грн..

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» 25.05.2015 року було відкрито виконавче провадження. У звязку з тим, що у добровільному порядку заборгованість не сплачена тому в порядку ст.5 Закону України „ Про виконавче провадження» просить винести ухвалу про тимчасове обмежити у праві виїзду за межі України боржника.

У відповідності до ч 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Віповідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст.17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За змістом п.18 ч.3 ст.11 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Вирішення судом питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України врегульовано статтею 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде встановлено протилежне.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань покладених на нього рішенням є оціночним поняттям.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявність навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця від 25.05.2015р відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь УПФУ в Фрунзенському районі м. Харкова заборгованості у сумі 1692,00 грн. підставі виконавчого листа виданого по виконанню виконавчого лист № 820/780/15 від 13.05.2015 р. виданого Харківським окружним адміністративним судом.

Державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів підтверджуючих, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог ст. ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» була направлена на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, а державним виконавцем, на якого покладається тягар доказування, належних та допустимих доказів з приводу цього не надано.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», п. 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання судових рішень судів» від 24 березня 2008 року № 261/2008 р, Законом України «Про порядок виїзду з України та в»їзд в Україну громадян України», п 8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2 про встановлення тимчасового обмеження про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом п»яти днів з дня його проголошення, а особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу протягом п»яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя -