Справа № 826/8902/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 листопада 2015 року № 826/8902/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, Управління казначейської служби Деснянського району м. Києва
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.01.2015 р. № , зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві, Управління казначейської служби Деснянського району м. Києва, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 30.01.2015 р. № .

2. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві надати позивачу податкову знижку на підставі поданої ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

3. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 суму надмірно сплаченого у 2013 році податку на доходи фізичних осіб у сумі 10 200,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що головним державним ревізором-інспектором Войтковською О.В. на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 26.12.2014 р. № 695/26-52-17-04/НОМЕР_2 винесено податкове повідомлення-рішення від 30.01.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 10 200,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно наданих письмових заперечень проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки позивач не набув права включення податкової знижки за наслідками звітного податкового року суми процентів, фактично сплачених за користування іпотечним житловим кредитом.

Представник відповідача 2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Казначейства. В поданих до суду письмових поясненнях зазначає, що порушень прав позивача не допускало.

Представник відповідача 3 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заперечень або пояснень по суті заявлених позовних вимог не надав.

Враховуючи неявку в судове засідання представників відповідачів, а також те, що судом встановлено відсутність необхідності виклику свідка або експерту у справі, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну перевірку податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1.

За результатами перевірки складено акт від 26.12.2014 р. № 695/26-52-17-04/НОМЕР_2, згідно висновків якого при заповненні податкової декларації встановлено наступні порушення.

Відповідно до ст. 166, п. 166.3 пп. 166.3.8 Податкового кодексу України, згідно якого платник податку - резидент має право включити до податкової знижки суми витрат на сплату видатків на будівництво (придбання) доступного житла визначеного законом, у тому числі на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту, наданого на такі цілі, та процентів за ним.

Право на включення до податкової знижки суми видатків на будівництво (придбання) доступного житла виникає в разі надання державної підтримки на придбання доступного житла, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2009 р. № 140.

В той же час постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 р. № 343 визначено механізм здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом шляхом відшкодування частини процентів за кредитами, отриманими на будівництво (реконструкцію) чи придбання в об'єктах незавершеного будівництва або нереалізованого замовниками в об'єктах житла, прийнятих в експлуатацію після 2009 року.

Таким чином, згідно наданих гр. ОСОБА_1 копій документів, вона придбала житло в межах дії постанови № 343 та має право включити до податкової знижки за наслідками звітного податкового року суму процентів, фактично сплачених за користування іпотечним житловим кредитом.

Однак, відповідно до п. 175.1 ст. 175 Кодексу, таке право виникає в разі, якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житло, визначено платником податку як основне місце його проживання, зокрема, згідно із позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

При цьому, відповідно до абз. 2 п. 175.2 ст. 175 Податкового кодексу України, у разі, якщо будинок (квартиру, кімнату) збудовано за рахунок іпотечного житлового кредиту, частина суми процентів, що включається до податкової знижки платника податку - позичальника іпотечного житлового кредиту, нарахована в перший рік погашення такого кредиту, може бути включена до податкової знижки за результатами звітного податкового року, в якому збудований об'єкт житлової іпотеки переходить у власність платника податку та починає використовуватися як основне місце проживання, з послідовним перенесенням права на включення до податкової знижки наступних щорічних фактично сплачених платником податку сум процентів протягом, передбаченого пунктом 175.4 цієї статті строку дії права на включення частини таких процентів до податкової знижки. При цьому, загальний розмір частини суми процентів, дозволених до включення до податкової знижки, дорівнює добутку суми процентів, фактично сплачених платником податку - позивальником протягом відповідного звітного податкового року, що враховується в погашення, і коефіцієнта, що враховує мінімальну площу житла для визначення податкової знижки, розрахованого відповідно до п. 175.3 цієї статті.

Отже, відповідно до наданих ОСОБА_1 копій документів за рахунок іпотечного житлового кредиту придбаваються майнові права на квартиру АДРЕСА_1, яка визначена основним місцем проживання, згідно із позначкою в паспорті про реєстрацію з 10.07.2014 р., тому вона не може скористатися своїм правом на податкову знижку за наслідками 2013 року, зокрема, за користування іпотечним житловим кредитом.

За результатами перевірки винесено податкове повідомлення-рішення від 30.01.2015 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 10 200,00 грн.

За результатами розгляду заперечення на акт перевірки від 26.12.2014 р. № 695/26-52-17-04/НОМЕР_2, ДПІ у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві надано відповідь від 05.01.2015 р. № 5/6/26-52-17-04-29, яким висновки акту залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

За результатами первинного адміністративного оскарження, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення від 06.04.2015 р. № 950/11/26-15-10-08-16, яким податкове повідомлення-рішення від 30.01.2015 р. № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

За результатами повторного адміністративного оскарження, Державною фіскальною службою України прийнято рішення від 29.04.2015 р. № 4040/4/99-99-10-01-03-14, яким податкове повідомлення-рішення від 30.01.2015 р. № та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Згідно з пп. 14.1.170 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкова знижка для фізичних осіб, які не є суб'єктами господарювання, - документально підтверджена сума (вартість) витрат платника податку - резидента у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг) у резидентів - фізичних або юридичних осіб протягом звітного року, на яку дозволяється зменшення його загального річного оподатковуваного доходу, одержаного за наслідками такого звітного року у вигляді заробітної плати, у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп. пп. 166.1.1, 166.3.1 п. 166.1 ст. 166 цього Кодексу платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати: частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п. 175.1 ст. 175 зазначеного Кодексу платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року. Таке право виникає в разі якщо за рахунок іпотечного житлового кредиту будується чи купується житловий будинок (квартира, кімната), визначений платником податку як основне місце його проживання, зокрема згідно з позначкою в паспорті про реєстрацію за місцезнаходженням такого житла.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання) (пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 ПК України).

Таке право за умовами п. 175.1 ст. 175 Податкового кодексу України виникає у разі, якщо за рахунок такого іпотечного житлового кредиту будується чи придбається житловий будинок (квартира, кімната), визначений таким платником податку як основне місце його проживання.

Разом з тим, наведені законодавчі положення не дають підстави для висновку про залежність права платника на податковий кредит з реєстрацією місця проживання за адресою розташування житла, що придбається за рахунок кредитних коштів. Закон пов'язує право на використання податкової пільги у вигляді права на податковий кредит з частини фактично сплачених протягом звітного податкового року сум процентів за іпотечним житловим кредитом з такою умовою, як визначення платником податку житлового будинку (квартири, кімнати), що будується чи придбавається, як основне місце його проживання.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, вільний вибір місця проживання громадян України на території України не пов'язаний з обов'язковою умовою реєстрації в цьому місці проживання; тому реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією та законами України, зокрема, права на отримання податкової знижки.

Вказана позиція узгоджується із позицією, викладеної в постанові Вищого адміністративного суду України від 15.05.2013 р. (К/9991/13484/11).

З метою стабілізації будівництва, підвищення платоспроможності населення, забезпечення реалізації житлових прав громадян, які потребують державної підтримки, стимулювання розвитку будівельної та суміжних галузей в умовах світової фінансової кризи прийнято Закон України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» від 25 грудня 2008 року N 800-VI (надалі - Закон N 800-VI).

За визначенням частини першої та другої статті 4 названого Закону доступне житло - збудовані і ті, що будуються за державної підтримки, житлові будинки (комплекси) та квартири.

Державна підтримка будівництва доступного житла полягає у сплаті державою 30 відсотків вартості будівництва (придбання) доступного житла та/або наданні пільгового іпотечного житлового кредиту.

Право на отримання державної підтримки надається громадянам, які потребують поліпшення житлових умов відповідно до законодавства.

Пільговий іпотечний житловий кредит - фінансовий кредит, що надається громадянинові для будівництва або придбання доступного житла уповноваженим банком, рефінансування якого здійснює Державна іпотечна установа або Національний банк України, чи фінансовою установою - виконавцем державної цільової програми будівництва (придбання) доступного житла (ч. 4 вказаної статті).

Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону N 800-VI державна підтримка будівництва (придбання) доступного житла здійснюється за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів.

Кошти, передбачені у державному бюджеті на надання державної підтримки, використовуються з урахуванням оптимізації кількості бюджетних програм шляхом концентрації видатків за єдиним головним розпорядником бюджетних коштів, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет на 2012 рік» Міністерству регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України передбачаються видатки за бюджетною програмою КПКВК 2751470 «Здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов».

Статтею 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння іпотечному кредитуванню» від 5 липня 2012 року N 5059-VI визначено, що фінансування об'єктів незавершеного будівництва, що здійснюється за бюджетними програмами, які передбачають надання громадянам державної підтримки для будівництва (придбання) житла, зокрема шляхом сплати частини його вартості, надання пільгового іпотечного кредиту, компенсації процентів, сплачуваних банкам та/або іншим фінансовим установам за кредитами, отриманими на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла, може здійснюватися шляхом укладення між замовниками будівництва (власниками, управителями) та громадянами договорів купівлі-продажу майнових прав.

Механізм забезпечення громадян доступним житлом відповідно до Державної цільової соціально-економічної програми будівництва (придбання) доступного житла на 2010 - 2017 роки, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. N 1249 (Офіційний вісник України, 2009 р., N 92, ст. 3108) визначено Порядком забезпечення громадян доступним житлом, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2009 р. N 140 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 р. N 568).

Водночас, механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "Надання державної підтримки для будівництва (придбання) доступного житла" (далі - бюджетні кошти) визначено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для надання державної підтримки для будівництва (придбання) доступного житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 2012 р. N 193.

Механізм здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом відшкодування частини процентів за кредитами, отриманими на будівництво (реконструкцію) чи придбання в об'єктах незавершеного будівництва або не реалізованого замовниками (управителями) в об'єктах, прийнятих в експлуатацію після 2007 року житла (квартири в багатоквартирних житлових будинках, індивідуальні житлові будинки або майнові права на них) (далі - часткова компенсація процентів) визначено Порядком здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 р. N 343.

Отже, вищенаведеними правовими актами визначено статус доступного житла у разі його придбання шляхом здешевлення вартості іпотечних кредитів, що надаються громадянам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, разом із сім'єю у складі 5 осіб перебувала на квартирному обліку з 01.12.1989 р., що підтверджується довідкою Відділу обліку та розподілу житлової площі Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 13.07.2012 № 706.

Довідкою Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від 07.05.2015 р. № 1513 підтверджується, що ОСОБА_1 внесена до реєстру громадян, які приймають участь у Програмі «Здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 р. № 343. В рамках вказаної програми був придбаний об'єкт за адресою: АДРЕСА_1.

В рамках іпотечної програми, між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 85/М2-100і майнових прав від 25.07.2012 р. За вказаним договором продавець передає у власність, а покупець приймає у власність майнові права на квартиру № 100 у житловому будинку будівельна адреса: житловий будинок № 2 вздовж вулиці Милославської у Деснянському районі м. Києва, на умовах та в порядку, визначених цим договором.

У зв'язку з отриманням покупцем кредиту у банку, уточненням площі за фактичними обмірами та отриманням технічного паспорту квартири № 100 у житловому будинку № 2-Б на вул. Милославській (будівельна адреса: житловий будинок № 2 вздовж вулиці Милославської) у Деснянському районі м. Києва між позивачем та КП з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» укладено дві додаткові угоди № 1 і 2 до договору купівлі-продажу від 25.07.2012 р. № 85/М2-100і.

В подальшому, 07.08.2012 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» було укладено кредитний договір № 40-Ф/12-08, відповідно до умов якого позивачу надається кредит на придбання майнових прав на квартиру № 100 у житловому будинку 2 вздовж вулиці Милославська в Деснянському районі м. Києва.

У зв'язку із веденням в експлуатацію об'єкта будівництва та реєстрацією права власності на предмет іпотеки, 01.07.2014 р. між позивачем та ПАТ «Укргазбанк» укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору від 07.08.2012 р. № 40-Ф/12-08.

Також, 07.08.2012 р. між ПАТ «Укргазбанк» та Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_1 було укладено договір № 66 про надання часткової компенсації процентів. Відповідно до умов цього договору, згідно із Порядком здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов, одержувач від імені держави відшкодовує частину процентів за кредитом, що надається позичальнику на будівництво (реконструкцію) або придбання житла. Кредит надається в порядку та на умовах, визначених кредитним договором від 07.08.2012 р. № 40-Ф/12-08.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі пунктів 3.1 та 3.2 кредитного договору № 40-Ф/12-08 від 07.08.2012 р. позичальник щомісячно здійснює повернення суми кредиту та сплачує проценти за користування кредитними коштами, виходячи з процентної ставки зазначеної в пункті 1.4 цього договору.

Проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальниками згідно умов цього договору та, з урахуванням умов договору про надання часткової компенсації процентів № 66 к від 07.08.2012, зокрема, але не виключно, за рахунок власних коштів у розмірі 3 % річних та за рахунок коштів часткової компенсації процентів, внесених одержувачем бюджетних коштів згідно умов договору про надання часткової компенсації процентів у розмірі 13 % річних.

Крім того, між ОСОБА_1 та ПАТ «Укргазбанк» укладено договір іпотеки майнових прав на нерухоме майно без оформлення заставної.

Сплата позивачем протягом 2013 р. витрат на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту та процентів за ним у сумі 68 000,00 грн. підтверджується квитанціями: від 03.01.2013 р. № 4455_4 на суму 5600,00 грн., від 08.02.2013 р. № 6042_3 на суму 5700,00 грн., від 06.03.2013 р. № 6042_3 на суму 5300,00 грн., від 01.04.2013 р. № 6042_8 на суму 5800,00 грн., від 13.05.2013 р. № 6042_3 на суму 6000,00 грн., від 03.06.2013 р. № 6042_4 на суму 6400,00 грн., від 15.07.2013 р. № 4455_5 на суму 7000,00 грн., від 01.08.2013 р. № 4455_3 на суму 5000,00 грн., від 05.09.2013 р. № 4455_1 на суму 5200,00 грн., від 03.10.2013 р. № 4455_9 на суму 5200,00 грн., від 04.11.2013 р. № 4455_7 на суму 5400,00 грн., від 04.12.2013 р. № 4455_2 на суму 5400,00 грн.

Отже, ОСОБА_1 було придбано квартиру (об'єкт інвестування) № 100 у будинку № 2-Б по вул. Милославській у Деснянському районі м. Києва за державною програмою «Здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов» (КПКВК 2751470), що реалізується в рамках постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 р. № 343.

Згідно із ч. 11 ст. 4 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» визначено, що умови здешевлення вартості будівництва доступного житла також створюються шляхом зменшення податкового навантаження на громадян через поширення механізму податкового кредиту на видатки, понесені ними для будівництва (придбання) доступного житла.

Підпунктами 166.1.1, 166.1.2 п. 166.1 ст. 166 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку має право на податкову знижку за наслідками звітного податкового року. Підстави для нарахування податкової знижки із зазначенням конкретних сум відображаються платником податку у річній податковій декларації, яка подається по 31 грудня включно наступного за звітним податкового року.

До податкової знижки включаються фактично здійснені протягом звітного податкового року платником податку витрати, підтверджені відповідними платіжними та розрахунковими документами, зокрема квитанціями, фіскальними або товарними чеками, прибутковими касовими ордерами, копіями договорів, що ідентифікують продавця товарів (робіт, послуг) і їх покупця (отримувача). У зазначених документах обов'язково повинно бути відображено вартість таких товарів (робіт, послуг) і строк їх продажу (виконання, надання) (пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166 Податкового кодексу України).

Водночас, в силу приписів пп. 14.1.170 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, витрати платника податку фактично здійснення ним за наслідками звітного податкового року повинні бути документально підтверджені.

Відповідно до пп. 166.3.8 п. 166.3 ст. 166 Податкового кодексу України суми витрат платника податку на сплату видатків на будівництво (придбання) доступного житла, визначеного законом, у тому числі на погашення пільгового іпотечного житлового кредиту, наданого на такі цілі, та процентів за ним.

Аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що до видатків на будівництво (придбання) доступного житла відноситься погашення пільгового іпотечного житлового кредиту, наданого на такі цілі, та процентів за ним.

Загальна сума податкової знижки, нарахована платнику податку в звітному податковому році, не може перевищувати суми річного загального оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого як заробітна плата, зменшена з урахуванням положень пункту 164.6 статті 164 цього Кодексу (пп. 166.4.2 п. 166 ст. 166 Податкового кодексу України).

Разом з тим, відповідно до п. 164.6 ст. 164 Податкового кодексу України під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов'язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Відповідно до довідки Державного університету телекомунікацій від 12.05.2015 р. № 377 загальна сума доходу ОСОБА_1 за період роботи з січня 2013 року по грудень 2013 року складає 95 855,02 грн., сума отриманого єдиного соціального внеску складає 3450,79 грн., а податку на доходи фізичних осіб - 13 860,63 грн.

Таким чином, сума річного загального оподатковуваного доходу в 2013 році, нарахованого як заробітна плата, зменшена на суму єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування становить 92 404,23 грн.

При цьому, сума документально підтверджених витрат, дозволених до включення до податкової знижки, складає 68 000,00 грн.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість висновку відповідача, який пов'язує право позивача на отримання податкової знижки, зокрема, за користування іпотечним кредитом, із періодом її виникнення та датою поставлення позначки в паспорті про реєстрацію за основним місцем проживання.

Отже, виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, які свідчать, що позивач скористався своїм правом на отримання пільгового житла за державною програмою «Здешевлення вартості іпотечних кредитів для забезпечення доступним житлом громадян, які потребують поліпшення житлових умов» в рамках Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 №343, зокрема, беручи до уваги встановлений судом факт понесення позивачем витрат, які дозволені до включення до податкової знижки у сумі 68 000,00 грн., суд приходить до висновку, що сума податку, на яку зменшуються податкові зобов'язання складає 10 200,00 грн., а, отже, збільшення відповідачем позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 10 200,00 грн. на підставі податкового повідомлення-рішення від 30.01.2015 р. № є протиправним, а тому останнє є таким, що підлягає скасуванню.

Оскільки судом визнано протиправним нарахування позивачу грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 10 200,00 грн., відтак, суд вважає за необхідно зобов'язати Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві надати позивачу податкову знижку на підставі поданої ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 суми надмірно сплаченого у 2013 році податку на доходи фізичних осіб у сумі 10 200,00 грн., оскільки вважає її передчасною з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Як вбачається з п. 179.8 ст. 178 Податкового кодексу України сума, що має бути повернена платнику податку, зараховується на його банківський рахунок, відкритий у будь-якому комерційному банку, або надсилається поштовим переказом на адресу, зазначену в декларації, протягом 60 календарних днів після надходження такої податкової декларації.

Відповідно до вимог п. 43.3 ст. 43 Податкового кодексу України обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Цією ж статтею передбачено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.

Як встановлено судом, із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, позивач до відповідача не звертався, а тому враховуючи, відсутність висновку відповідача щодо повернення надмірно сплачених коштів, підстави для стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві на користь ОСОБА_1 суми надмірно сплаченого у 2013 році податку на доходи фізичних осіб у сумі 10 200,00 грн. відсутні.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими частково, відповідно суд приходить до висновку про їх часткове задоволення.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 158-165, 167, 254 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 30.01.2015 р. № .

3. Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві надати позивачу податкову знижку на підставі поданої ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Судові витрати в сумі 182,70 грн. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук