Справа № 808/3961/15
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 808/3961/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Нечипуренка О.М., за участю секретаря Резніченко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

За позовом: Комунальної установи "Дніпрорудненської міської лікарні Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області"

до Василівської міжрайонної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Запорізькій області

про визнання нечинними окремих положень Акту ревізії та скасування вимоги від 15.07.2015, -

за участі представників сторін:

від позивача - Сорокін В.В. (довіреність № 07 від 06.10.2015)

від відповідача - Вандишева Т.Г. (довіреність № 08-00-17-17/6981 від 03.11.2015),

Єзерницька Ю.К. (довіреність № 08-00-17-17/32 від 05.01.2015)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунальної установи "Дніпрорудненської міської лікарні Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області" до Василівської міжрайонної державної фінансової інспекції про визнання нечинними окремих положень Акту ревізії від 23.06.2015 фінансово-господарської діяльності Комунальної установи "Дніпрорудненської міської лікарні Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області" за період з 01.02.2012 по 31.03.2015, в частині встановлення порушень фінансової дисципліни, що призвели до втрат на загальну суму 210772,04 грн.

Ухвалою суду від 24.07.2015 відкрито провадження у адміністративній справі № 808/3961/15 та призначено до судового розгляду на 10.08.2015.

В судовому засіданні 10.08.2015 позивач подав заяву про зміну позовних вимог, та просить суд поряд із первісними вимогами, скасувати обов'язкову вимогу Василівської міжрайонної державної фінансової інспекції №006-11/775 від 15.07.2015 щодо усунення порушень виявлених ревізією.

Уточнення прийнято судом до розгляду та провадження у справі зупинено, за клопотанням сторін. Судовий розгляд призначено на 03.11.2015.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі,з підстав зазначених в позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення позову, просить позов задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що позивачем бланки особистих медичних книжок протягом 2012 - 2014 р.р. не придбавались, тому правові підстави для відшкодування Позивачу працівниками підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності вартості зазначених бланків відсутні.

Постановою Кабінетом Міністрів України № 559 від 23.05.2001, якою затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, порядок проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок, не передбачено інших відшкодувань, зокрема бюджетними установами витрат, які здійснив заклад охорони здоров'я, пов'язані з проведенням обов'язкових медичних оглядів працівників бюджетних установ та організацій.

Таким чином, відсутні правові підстави: для стягнення з бюджетних установ витрат, понесених Позивачем та ненадання Позивачем послуг з проведення медичних оглядів працівників бюджетних установ в залежності від фінансування лікувального закладу.

З огляду на вказані обставини, представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі і визнати нечинними окремі положення Акту ревізії та скасувати вимогу від 15.07.2015.

Представники відповідача проти позову заперечили, надали письмові заперечення та додаткові обґрунтування до заперечень, просили у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів вказували на те, що відповідно до п.п.6.1.8 Статуту Лікарні, затвердженого рішенням Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 24.11.2011 №65, Лікарня має право надавати платні послугу згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001 №559, обов'язкові медичні огляди проводяться за рахунок роботодавців.

Абзацом 2 пункту 2 Порядку №559 передбачено, що витрати закладів та установ охорони здоров'я, пов'язані з проведенням обов'язкових медичних оглядів працівників бюджетних установ та організацій, покриваються за рахунок коштів, передбачених кошторисом на утримання відповідного закладу та установи охорони здоров'я.

Однак, наведеною нормою лише встановлюється за рахунок яких коштів покриваються відповідні витрати закладів та установ і не встановлюється, що відповідні послуги надаються безоплатно.

В даному випадку ці кошти відповідно до ст. 13 Бюджетного кодексу України є коштами спеціального фонду кошторису, які повинні використовуватися на покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю.

В обґрунтування своєї позиції відповідач наголошував на обґрунтованості висновків ревізії та відповідно правомірності вимог щодо усунення порушень, направлених позивачу. Тому просив відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході судового розгляду здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу "Камертон".

У засіданні 03.11.2015, судом, відповідно до ст. 160 КАС України, сторонам проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Разом з тим судом оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Проаналізувавши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд вирішує справи на підстав Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно - правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підставами для визнання незаконними (нечинними) актів в судовому порядку є невідповідність їх вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємств чи організації - позивача у справі.

Згідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №2939 (далі - Закон №2939), головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та іншій: активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов'язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб'єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням законодавства на всіх стадіях бюджетного процесу щодо державного і місцевих бюджетів, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб'єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 вказаної норми державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування.

Частиною 1 ст. 4 Закону №2939 передбачено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Так, відповідно до пункту п. 7.3.2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Запорізькій області на II квартал 2015 року Василівської МДФІ проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності Комунальної установи "Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області" за період з 01.02.2012 по 31.03.2015.

Результати ревізії оформлено актом від 23.06.2015 № 006-20/2, який підписано посадовими особами Лікарні із запереченнями.

Ревізією правильності, повноти, своєчасності нарахування оплати за проведені Лікарнею попередні та періодичні медичні огляди з винесенням висновку в санітарну книжку працівників підприємств, установ, організацій (далі - Замовник), проведеною суцільним способом за весь період, який підлягав ревізії, шляхом перевірки договорів на надання послуг із проведення періодичних медичних оглядів, графіків їх проведення, списків працівників Замовників, які повинні пройти періодичні профілактичні медичні огляди, листів Замовників; рахунків, актів виконаних робіт; виписок казначейства, доданих до меморіальних ордерів №2, оборотних відомостей, книг "Журнал-головна", Звітів форми №4-їм, Звітів форми №4-2м, Звітів форми №7м, встановлено, що за період з 01.02.2012 по 31.03.2015 бюджетним установам та організаціям зазначені платні послуги надавалися Лікарнею на безоплатній основі без укладання відповідних договорів.

При цьому, п. 8 розд. І Переліку платних послуг, які можуть надаватися в державних та комунальних закладах охорони здоров'я, вищих медичних навчальних закладах та науково-дослідних установах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року №1138 (зі змінами) передбачено, що зазначений вид послуг надається закладами охорони здоров'я на платній основі. А тому, відповідно до ст. 13 БКУ плата за послуги, які надаються бюджетними установами згідно із законодавством є власником надходженнями і затверджується по спеціальному фонду кошторису.

Відповідно до п.п.6.1.8 Статуту Лікарні, затвердженого рішенням Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 24.11.2011 №65, Лікарня має право надавати платні послугу згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року №559 (зі змінами) (далі - Порядок №559), обов'язкові медичні огляди проводяться за рахунок роботодавців.

Абзацом 2 пункту 2 Порядку №559 передбачено, що витрати закладів та установ охорони здоров'я, пов'язані з проведенням обов'язкових медичних оглядів працівників бюджетних установ та організацій, покриваються за рахунок коштів, передбачених кошторисом на утримання відповідного закладу та установи охорони здоров'я.

В даному випадку ці кошти відповідно до ст. 13 БКУ є коштами спеціального фонду кошторису, які повинні використовуватися на покриття витрат, пов'язаних з організацією та наданням послуг що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю.

Абзацом 7 п. 2, п. 22 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджених постановою КМУ від 28.02.2002 №228 (зі змінами), передбачено, що розрахунки, які обґрунтовують показники видатків бюджету або надання кредитів з бюджету, що включаються, є невід'ємною частиною кошторису; показники видатків бюджету та надання кредитів з бюджету, що включаються до проекту кошторису, повинні бути обґрунтовані відповідними розрахунками за кожним кодом економічної класифікації видатків або класифікації кредитування бюджету і деталізовані за видами та кількістю товарів (робіт, послуг) із зазначенням вартості за одиницю.

Проте, перевіркою розрахунків до кошторису Лікарні по КГКВК 080101 по загальному та спеціальному фонду на 2012, 2013, 2014 та 2015 роки планування видатків на проведення медичних оглядів працівників будь-яких установ не встановлено.

Таким чином, внаслідок надання Лікарнею окремим юридичним особам платних медичних послуг з проведення попередніх та періодичних медичних оглядів з винесенням висновку в санітарну книжку на безоплатній основі без укладання відповідних договорів, Лікарнею за період з 01.02.2012 по 31.03.2015 недоотримано доходів від надання платних послуг на загальну суму 210 772,04 грн, в т.ч.: у 2012 році на суму 57 902,24 грн., у 2013 році на суму 60 940,04 грн, у 2014 році на суму 64 088,60 грн та у січні - березні 2015 року на 27 841,16грн, чим порушено п. 8 розд. І Переліку №1138 (зі змінами); п. 2 Порядку №559 (зі змінами) в частині того, що обов'язкові медичні огляди проводяться за рахунок роботодавців, ст. 626 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року №996-ХІУ (зі змінами) "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" в частині того, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції.

З приводу вищенаведених порушень заступник головного лікаря з економічних питань ОСОБА_4, яка згідно посадової інструкції готує договори з підприємствами на проведення медичних оглядів, пояснила, що договори з бюджетними установами не були підготовлені у зв'язку з відсутністю інформації.

Внаслідок допущеного порушення Лікарні завдано матеріальної шкоди на загальну суму 210 772,04 гривень.

Згідно з ч. 7 ст. 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" та п.46 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженою Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 р. №550 (далі - Порядок № 550), органам державного фінансового контролю надано право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, та згідно з ч. 2 ст.15 цього Закону, законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Судом встановлено, що Держфінінспекцією в Запорізькій області на адресу Позивача було направлено лист від 15.07.2015 № 006-11/775 "Про обов'язкові вимоги щодо усунення порушень виявлених ревізією" (далі - вимога), яким на усунення зазначеного вище порушення Позивача зобов'язано: опрацювати матеріали ревізії та усунути виявлені порушення законодавства, у тому числі відшкодувати збитки, завдані зазначеними порушеннями, в установленому законодавством порядку; розглянути питання про притягнення працівників установи, винних у зазначених порушеннях до встановленої законом відповідальності.

Для усунення зазначених порушень запропоновано Позивачу стягнути з юридичних осіб, яким протягом 2011-2014 років були надані платні медичні послуги з проведення попередніх та періодичних медичних оглядів на безоплатній основі, збитки завдані Лікарні в сумі 210 772,04 грн. В іншому випадку відшкодувати в повному обсязі за рахунок осіб, винних у недоотриманні доходів, шкоду у загальній сумі 210 772,04 грн. на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Вичерпну інформацію про вжиті заходи з усунення порушень та недоліків разом із завіреними копіями підтверджуючих первинних, розпорядчих та інших документів надати Василівській МДФІ до 15 серпня 2015 року.

Натомість, позивач не погоджується із окремими положеннями Акту ревізії від 23.06.2015, в частині встановлення порушень фінансової дисципліни, що призвели до втрат на загальну суму 210772,04 грн. та просить скасувати вимогу № 006-11/755 від 15.07.2015.

Надаючи правову оцінку рішенню відповідача суд виходить з приписів ч. 3 ст.2 КАС України, відповідно до яких, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституція України, закріплюючи у статті 49 право кожного на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування, у частині третій зазначеної статті встановлює, що в державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно.

В рішенні Конституційного Суду України від 25 листопада 1998 року у справі про платні медичні послуги № 1-29/98 (надалі - Рішення КСУ № 1-29/98) зазначено, що зміст поняття "медична допомога" Конституція не розкриває, однак у медичній науці поняттям "медична допомога" переважно охоплюється лікування, профілактичні заходи, які проводяться при захворюваннях, травмах, пологах, а також медичний огляд та деякі інші види медичних робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров'я" від 19 листопада 1992 року № 2801-XII, зі змінами (надалі - Закон № 2801) профілактичні медичні огляди працівників підприємств, установ і організацій з шкідливими і небезпечними умовами праці організуються з метою охорони здоров'я населення

Крім того, ч. 1 статі 21 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 06 квітня 2000 р. № 1645-111 (далі - Закон № 1645) зазначено, що обов'язкові попередні (до прийняття на роботу) та періодичні профілактичні медичні огляди працівників окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов'язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, проводяться за рахунок роботодавців у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, проведення лікувальним закладом, в даному випадку Позивача медичних оглядів працівників має обов'язковий характер.

Частиною 6 статі 21 Закону № 1645 встановлено, що перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, порядок проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, ч.3 Закону № 2801 встановлено, що перелік категорій населення, які повинні проходити обов'язкові медичні огляди, періодичність, джерела фінансування та порядок цих оглядів визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України 23 травня 2001 р. була прийнята постанова № 559 (далі - Постанова № 559), якою встановлений Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, порядок проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок.

Пунктом 2 Постанови № 559 встановлено, що обов'язкові медичні огляди проводяться за рахунок роботодавців (підприємство, установа, організація або фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, що використовують працю найманих працівників), проте не зазначено, що "незалежно від форми власності".

А абз. 2 пункту 2 Постанови № 559 уточнює, що обов'язкові медичні огляди працівників бюджетних установ та організацій проводяться закладами охорони здоров'я за рахунок коштів, передбачених кошторисом на утримання відповідного закладу охорони здоров'я.

31.10.2011 р. листом № 1149, 28.02.2013 р. № 247, 19.02.2014 № 185 до фінансового управління Василівської районної державної адміністрації Позивачем були направлені проекти бюджету, складені у відповідності до ст. 49 Конституції України на 2012, 2013, 2014 роки відповідно.

Але вказаною Постановою № 559 не передбачено, що у разі відсутності таких коштів у кошторисах закладів охорони здоров'я лікувальна установа може відмовити в наданні послуг з проведення медичних оглядів працівників бюджетних установ та організацій або надати на платній основі за рахунок бюджетних установ та організацій працівники, яких проходять медичний огляд.

В рішенні КСУ № 1-29/98 також зазначено, що посилання лікувального закладу про неможливість надання безоплатної медичної допомоги в державних закладах охорони здоров'я в прямій залежності від їх фінансування є необґрунтованим.

Абз. 3 п. 2 Постанови № 559 зазначено, що працівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності відшкодовують лише вартість бланка особистої медичної книжки закладам та установам охорони здоров'я, які проводитимуть обов'язкові медичні огляди при проходженні попереднього профілактичного медичного огляду до прийняття на роботу, та у разі необхідності отримання нового бланка цієї книжки у зв'язку з його втратою, зіпсуттям або неможливістю подальшого використання чи придбавають зазначений бланк за власні кошти в організаціях, уповноважених реалізувати бланки суворої звітності.

Як свідчать матеріали справи, Позивачем бланки особистих медичних книжок протягом 2012 - 2014 р.р. не придбавались, тому правові підстави для відшкодування Позивачу працівниками підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності вартості зазначених бланків відсутні.

Постановою № 559 не передбачено інших відшкодувань, зокрема бюджетними установами витрат, які здійснив заклад охорони здоров'я, пов'язані з проведенням обов'язкових медичних оглядів працівників бюджетних установ та організацій.

Крім того, пунктом 5.8 наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров'я України "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення" від 05 жовтня 2005 р. № 308/519, посилаючись на Постанову № 559 чітко визначено, що обов'язкові медичні огляди працівників бюджетних закладів та установ проводяться за рахунок коштів, передбачених у кошторисі закладів охорони здоров'я, що їх здійснюють.

Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з бюджетних установ витрат, понесених Позивачем та ненадання Позивачем послуг з проведення медичних оглядів працівників бюджетних установ в залежності від фінансування лікувального закладу.

А, відтак, обов'язкова вимога № 006-11/775 від 15.07.2015 є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача стосовно визнання нечинними окремих положень Акту ревізії, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, акт ревізії - це документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати.

Отже, акт ревізії Комунальної установи "Дніпрорудненська міська лікарня Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області" від 23.06.2015 № 006-20/2 не є нормативним актом, оскільки він не встановлює, не змінює і не скасовує норми права, не носить загальний чи локальний характер і не застосовується неодноразово.

Також цей документ не є правовим актом індивідуальної дії, оскільки не породжує прав і обов'язків у позивача.

Тобто, в зазначеному вище акті не міститься вимог та приписів Держфінінспекції в Запорізькій області, які є обов'язковими для виконання позивачем за цим позовом.

Зазначений документ не може розглядатись як нормативно-правовий акт чи правовий акт індивідуальної дії у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України.

Відповідно до положень КАС України, згідно з яким, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Поняття "справа адміністративної юрисдикції" визначено у ст. 3 КАС України, де під такою справою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Постановою колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 10.09.2013 року по справі № 21-237/а13 Верховний Суд України дійшов до висновків про те, що акт перевірки не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акту, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту.

Викладені в акті обставини можуть бути лише підставою для вжиття Держфінінспекцією в Запорізькій області відповідних заходів, які в подальшому, можуть бути оскаржені до суду, що і було вчинено позивачем шляхом оскарження обов'язкової вимоги.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо визнання нечинними окремих положень акту ревізії є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень. Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності слугує підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві докази позивача є обґрунтованими, та, відповідно, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині скасування вимоги № 006-11/755 від 15.07.2015.

В іншій частині позову суд відмовляє, у зв'язку зі їх необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати обов'язкову вимогу № 006-11/755 від 15.07.2015 Василівської міжрайонної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Запорізькій області щодо усунення порушень виявлених ревізією.

В іншій частині позову відмовити.

Судовий збір у розмірі 421,54 грн. (чотириста двадцять одна гривня 54 коп.) присудити на користь Комунальної установи "Дніпрорудненської міської лікарні Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області" () за рахунок бюджетних асигнувань Василівської міжрайонної державної фінансової інспекції Державної фінансової інспекції в Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції

Суддя О.М. Нечипуренко