Справа № 1522/25556/12
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 1522/25556/12

Категорія: 5.5 Головуючий в 1 інстанції: Свячена Ю.Б.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Запорожана Д.В.,

- Шеметенко Л.П.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування розпорядження Центральної районної адміністрації Одеської міської ради народних депутатів від 22.09.1997 року № 1195 та розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.12.2007 року № 2534.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2013 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

На вказану постанову ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу. Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм процесуального права та з невірним застосуванням норм матеріального права, оскільки судом було неповно з'ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, що спричинило прийняття необґрунтованої постанови, яка, на думку апелянта, підлягає скасуванню.

В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали вимоги поданої апеляційної скарги.

Представник відповідача та третьої особи заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги та просили залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_3 разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2, а також ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 з 06 квітня 1964 року по 10 листопада 2004 року.

Рішенням Виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів № 10 від 03.01.1986 року ОСОБА_2 було надано дві кімнати площею 22,35 кв.м. окремої кватири АДРЕСА_2 під підсобне, а номер квартири АДРЕСА_2 був знятий з обліку ЖЕО.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.

Розпорядженням Центральної районної адміністрації Виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 1195 від 22.09.1997 року за відповідною заявою ОСОБА_4 їй було передано під відновлення за власний рахунок квартиру АДРЕСА_2, дві житлові кімнати площею 22,35 кв.м.

Проте, розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 04.04.2006 року № 704 та від 19.07.2006 року № 1748 за зверненням позивачки ОСОБА_3 на неї, як на доньку ОСОБА_2, було переоформлено вищевказане нежитлове приміщення квартири АДРЕСА_2 та зобов'язано її утримувати дане підсобне приміщення у належному санітарному стані та укласти договір з КП «ДЄЗ «Арнаутське» на право користування.

Після звернення позивача до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради для внесення змін до вищевказаних розпоряджень у зв'язку з необхідністю зазначення іншої площі квартири АДРЕСА_2, їй стало відомо, що дані розпорядження за зверненням ОСОБА_4 були скасовані розпорядженням № 2534 від 12 грудня 2007 року (а.с.22).

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідачів позивач звернулась до суду з даним повозом.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції виходив з такого, що прийняті відповідачами оскаржувані рішення відповідають чинному на той час законодавству, є правомірними та скасуванню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог пп. 2 п. а ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності; вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності.

Як вбачаться зі змісту оскаржуваного розпорядження Центральної районної адміністрації Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 22.09.1997 року № 1195, вказане рішення щодо передачі ОСОБА_4 під відновлення квартири АДРЕСА_2 було прийнято на підставі заяви та представлених документів ОСОБА_4, а також враховуючи її перебування на квартирному обліку.

Таким чином, вирішення питання щодо передачі ОСОБА_4 приміщення під відновлення квартири відносилось до повноважень Центральної районної адміністрації Виконкому Одеської міської ради народних депутатів, рішення про таку передачу було прийнято відповідачем на підставі, передбачених чинним на той час законодавством, документів, а тому оскаржуване рішення прийнято відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним на той час законодавством, є правомірним та скасуванню не підлягає.

Посилання апелянта на порушення відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення положень ст.ст. 103, 104 Житлового кодексу Української РСР (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) в часині отримання згоди членів сім'ї наймача на зміну договору найму приміщення АДРЕСА_2 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Житловим кодексом врегульовані відносини в сфері порядку отримання приміщень житлового фонду.

Проте, як вбачається зі змісту рішення Виконавчого комітету Центральної районної ради народних депутатів, приміщення АДРЕСА_2, видавалось ОСОБА_2, членом сім'ї якої є позивач, саме під підсобне приміщення, тобто нежитлове, а тому на спірні правовідносини не розповсюджуються зазначені положення положень ст.ст. 103, 104 Житлового кодексу Української РСР (чинного та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) в часині отримання згоди членів сім'ї наймача на зміну договору найму.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваного розпорядження Центральної районної адміністрації Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 22.09.1997 року № 1195.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.12.2007 року № 2534 про скасування розпорядження Приморської рай адміністрації від 04.04.2006 року № 704 та від 19.07.2006 року № 1748, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, на момент прийняття вказаних розпоряджень про переоформлення нежитлового підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на гр. ОСОБА_3 вказане приміщення за розпорядженням Центральної районної адміністрації Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 22.09.1997 року № 1195 було передано ОСОБА_4 під відновлення, а тому відповідач цілком правомірно прийняв вказане рішення скасувавши розпорядження, що суперечили раніше прийнятому розпорядженню та порушували права ОСОБА_4

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення є правомірними, а відтак адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, які засновані на помилковому розумінні та застосуванні апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, апелянт не довів суду належними доказами відповідні обставини, якими обґрунтовано заявлені вимоги. Обставини, на які посилається апелянт в своїй скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не спростовують правильності висновків, які підтверджуються належними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає її без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції ухвалене рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2013 року - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2013 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4, про визнання протиправними та скасування розпорядження - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: Д.В. Запорожан

Суддя: Л.П. Шеметенко