Справа № 808/817/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 листопада 2015 рокусправа № 808/817/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року по справі

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про скасування вимоги про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - Мелітопольська ОДПІ), в якому просить визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-16 від 12.11.2014 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 59 585,75 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №00391702 від 25.11.2014 року в розмірі 28 729,85 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 24.03.2015 року позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача судовий збір в розмірі 182,70 грн.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Мелітопольською ОДПІ подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.41 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 24.10.2014 року по 06.11.2014 року Мелітопольською ОДПІ проведена документальна планова виїзна перевірка позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт №2716/08-32-1702/НОМЕР_1 від 12.11.2014 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України в частині правильності визначення валового доходу та валових витрат за 2011 рік та надані недостовірних (перекручених) даних в декларації про доходи, одержаних на протязі 2011 року стосовно розміру валового доходу та валових витрат; п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження суми єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за самозайняту особу (34,7%) на загальну суму 59 585,75 грн. по періодах лютий, березень, травень - грудень 2011 року та січень - квітень, вересень, листопад 2012 року, березень, червень, липень, жовтень 2013 року.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-16 від 12.11.2014 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 59 585,75 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №00391702 від 25.11.2014 року в розмірі 28 729,85 грн.

Не погодившись з даною вимогою та рішенням позивач оскаржив їх в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарг позивача вимога та рішення залишенні без змін, а скарги позивача без задоволення, після чого зазначені вимога та рішення податкового органу оскаржені позивачем в судовому порядку.

У відповідності до п.177.2 ст.177 ПК України, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У відповідності до п. 177.4. ст.177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.138.1.1 ст.138 ПК України, витратами операційної діяльності є собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем основною діяльністю якого є діяльність посередника у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у період з 01.01.2011 року по 31.12.2013 року здійснював на загальній системі оподаткування господарську діяльність з попередньої закупки оптових партій мінеральних добрив відповідно до договорів з контрагентами ПП ТД «Агрокам» та ПП «Агрохимпос», які в подальшому реалізовані позивачем на протязі календарного року сільськогосподарським виробникам з оплатою в безготівковій формі в різних місяцях календарного року, що підтверджується банківськими виписками, рахунками фактурами, видатковими та податковими накладними.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464 - VI від 08.07.2010 року (далі - Закон №2464 - VI ) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно до п.п.2 ч.1 ст. 7 Закону №2464 - VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Відповідно до п.11 ст. 8 Закону №2464 - VI єдиний внесок для платників, зазначених у п. 4 та 5 ч. 1 ст. 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної п. 2 та 3 ч. 1 ст. 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до п.4.5.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-5 від 27.09.2010 року, обчислення сум єдиного внеску зазначеною категорією платників здійснюється на підставі даних річних податкових декларацій та отриманих від податкових органів відомостей про результати перевірок діяльності таких осіб, що призвели до збільшення або зменшення розміру доходу, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.8 ч.9 ст. 9 Закону №2464 - VI платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Приписами п.11 ст.25 Закону №2464 - VI передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції зокрема за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечувалося сторонами, позивачем подано звіти за 2011, 2012, 2013 роки з єдиного соціального внеску із зазначенням сум доходу, на яку нараховується єдиний внесок, відповідно до сум, вказаних в податкових деклараціях та ним нарахований відсоток передбачений законодавством у розмірі 34,7 % від річного доходу, за результатами перевірки якого щодо сплати податку з доходів фізичних осіб податковим органом порушень не виявлено.

Викладене виключає підстави для винесення відповідачем вимоги №Ф-16 від 12.11.2014 року зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 59 585,75 грн., та винесення рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №00391702 від 25.11.2014 року в розмірі 28 729,85 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції у відповідності до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України правильно стягнув з Державного бюджету України на користь позивача здійснені ним документально підтверджені судові витрати в сумі 182,70 грн.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Мелітопольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 24 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова