Справа № 804/5873/14
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Київ К/800/47624/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2014 року

у справі № 804/5873/14

за позовом Науково-виробничого фермерського господарства «Компанія Маїс»

до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Науково-виробниче фермерське господарство «Компанія Маїс» звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 року у справі № 804/5873/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2014 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 343/10/04-12-15-61 від 11.03.2014 року про відмову у підтвердженні Науково-виробничому фермерському господарству «Компанія Маїс» статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2014 рік. Зобов'язано Дніпропетровську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області підтвердити Науково-виробничому фермерському господарству «Компанія Маїс» статус платника сільськогосподарського податку на 2014 рік шляхом видачі довідки про підтвердження такого статусу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 19.02.2014 року позивачем, з метою підтвердження статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2014 рік, подано засобами електронного зв'язку до Дніпропетровської об'єднаної Державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області документи, а саме: звітну податкову декларацію фіксованого сільськогосподарського податку на 2014 рік з додатком, розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва за 2013 рік, відомості про наявність земельних ділянок.

Листом Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області від 11.03.2014 року № 343/10/04-12-15-61 відмовлено позивачу у набутті статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2014 рік, у зв'язку із наявністю у позивача станом на 01.01.2014 року податкового боргу в сумі 310, 00 грн.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанції прийшли до висновку щодо неправомірної відмови податкового органу у набутті статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2014 рік позивачем, згідно рішення від 11.03.2014 року № 343/10/04-12-15-61.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм податкового законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій.

Відповідно до п. 301.1 ст. 301 Податкового кодексу України платниками податку з урахуванням обмежень, встановлених пунктом 301.6 цієї статті, можуть бути сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Згідно із п. 308.1 ст. 308 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для набуття і підтвердження статусу платника податку щороку, до 20 лютого, подають станом на 1 січня поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок.

Пунктом 308.3 ст. 308 Податкового кодексу України передбачено, що довідка про набуття або підтвердження статусу платника податку видається протягом 10 робочих днів з дати подання сільськогосподарським товаровиробником податкової декларації або заяви контролюючим органом за місцезнаходженням такого платника (місцем перебування на податковому обліку).

Підпунктом 301.6.3 п. 301.6 ст. 301 Податкового кодексу України встановлено, що не може бути зареєстрований як платник податку суб'єкт господарювання, який станом на 1 січня базового (звітного) року має податковий борг, за винятком безнадійного податкового боргу, який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до п. 308.6 ст. 308 Податкового кодексу України реєстрація сільськогосподарського товаровиробника платником податку скасовується: у разі подання платником податку письмової заяви щодо добровільного зняття з такої реєстрації; за рішенням контролюючого органу: а) якщо такий платник податку ліквідується, у тому числі шляхом злиття, приєднання або перетворення; б) у разі встановлення за результатами документальної перевірки недотримання платником податку положень статті 301 цієї глави. При цьому такий платник податку зобов'язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування починаючи з наступного місяця після місяця, у якому було встановлено таке порушення.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що законодавством визначено випадки, за яких суб'єкт господарювання є платником фіксованого сільськогосподарського податку: набуття статусу платника такого виду податку та підтвердження статусу платника податку.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач фактично звернувся про підтвердження такого статусу, оскільки він у попередньому році був зареєстрований платником фіксованого сільськогосподарського податку, у зв'язку з чим в даному випадку виникли правовідносини саме з підтвердження статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку.

Крім того, з урахуванням положень п. 308.6 ст. 308 Податкового кодексу України, скасування реєстрації платника фіксованого сільськогосподарського податку проводиться за результатами документальної перевірки недотримання платником податку положень Податкового кодексу України.

Судами попередніх інстанцій вірно вказано, що обмеження, встановлені п. 301.6 ст. 301 Податкового Кодексу України стосуються відносин, які виникають при реєстрації особи платником податку, тобто при набутті статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку.

За умови наявності у позивача статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку обов'язковою умовою для непідтвердження такого статусу є проведення податковим органом перевірки дотримання положень ст. 301 Податкового кодексу України, і можливості скасування реєстрації платником податку тільки за наслідками цієї перевірки, як це передбачено пп. 308.6.2 п. 308.6 ст. 308 Податкового кодексу України.

При цьому судами встановлено, що відповідачем не надано доказів проведення документальної перевірки позивача щодо недотримання платником податку положень ст. 301 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідачем не надано доказів, що сума 310, 00 грн. є узгодженою та має статус податкового боргу.

Таким чином, судами першої та апеляційної інстанцій зроблено правильний висновок щодо неправомірної відмови відповідем позивачу у підтвердженні статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2014 рік.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та встановлених обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судами першої та апеляційної інстанцій ухвалено законні і обґрунтовані рішення, які постановлені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2014 року у справі № 804/5873/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук