Справа № 461/5248/15-а, 2а-461/298/15
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Справа № 876/9369/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. м. Львова від 25 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Львівське комунальне підприємство «Снопківське» про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

08.05.2015 року позивач - ОСОБА_2 звернулося з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Львівське комунальне підприємство «Снопківське», в якому просить скасувати наказ відповідача від 19.01.2015 року №2 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з розширенням гр. ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 за рахунок влаштування зимового саду та консольного балкону».

Постановою Галицького районного суду м. м. Львова від 25 серпня 2015 року позов задоволено. Скасовано наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 2 від 19.01.2015 р. «Про затвердження містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з розширенням гр. ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 за рахунок влаштування зимового саду та консольного балкону».

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_2 являється співвласником квартири АДРЕСА_1, де проживає з сім'єю. Будинок складається з двох квартир, має внутрішній дворик спільного користування. ОСОБА_1 являється власником квартири № 2 цього будинку. Будинок розташований на схилі. ОСОБА_2, як співвласник квартири АДРЕСА_1, згоди на здійснення добудови зимового саду не надавав, категорично заперечує проти цього. Рішення про виділення земельної ділянки для здійснення добудови відповідними органами місцевого самоврядування не приймалось.

Суд першої інстанції звертає увагу на те, що в затверджених оспорюваним наказом Містобудівних умовах та обмеженнях п.5 зазначено про відсутність у ОСОБА_1 документу, який підтверджує право власності або користування земельною ділянкою під забудову. З посиланням на Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 року № 109 «Про затвердження Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст» зазначено про можливість надання містобудівних умов та обмежень і без цих документів.

Згідно проектної документації, окрім сходів в добудові, передбачено ще й чотири стовпа-опори, що виключає можливість видання містобудівних умов та обмежень без відповідного документа про право власності чи користування земельною ділянкою.

Таким чином, з врахуванням того, що ОСОБА_1 не володів відповідними документами про право власності чи користування частиною прибудинкової території, на якій планувалась забудова, наданню містобудівних умов та обмежень повинен передувати питання про відведення для будівництва земельної ділянки.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду м. м. Львова від 25 серпня 2015 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що позивач звернувся до суду із позовом про захист свого права власності та права на розпорядження спільними приміщеннями у будинку АДРЕСА_1 а це вже спір про право, захист якого передбачено положеннями цивільного законодавства України. Таким чином даний спір виник не у сфері публічно-правових відносин, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Стверджує, що у даній справі оскаржуваний наказ Департаменту містобудування затверджував містобудівні умови на реконструкцію з розширенням квартири АДРЕСА_1 за рахунок влаштування зимового саду та консольного балкону. Більше того, балкон та зимовий сад мали бути влаштовані виключно консольного типу та повинні прилягати до стіни квартири № 1 і жодним чином не зачіпати спільних приміщень (коридор, сходова клітка тощо).

Апелянт не погоджується з твердження суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не надавав згоди на добудову зимового саду, оскільки за проектом реконструкції квартири не передбачається жодної добудови зимового саду, а повинно бути влаштовано балкон консольного типу, частина якого після засклення буде називатись «зимовим садом». Від називання частини балкону «зимовим садом» функціональне призначення балкону не змінилось.

Також, твердження суду першої інстанції про протиправність дій відповідача та видачу оскаржуваного наказу без документу про право власності на земельну ділянку не відповідає положенням чинного законодавства. Більше того, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що в ході реконструкції квартири буде змінено зовнішні геометричні розміри фундаментів, адже проект реконструкції не передбачає жодного влаштування фундаменту. Проектовані балкон та зимовий сад будуть консольного типу, тобто влаштовані над поверхнею землі і жодним елементом не будуть спиратись на земельну ділянку.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 проживає разом із сім'єю у будинку № 60, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та являється власником квартири № 2. ОСОБА_1 являється власником квартири № 1 цього будинку. Вказаний жилий будинок складається з двох квартир, та має внутрішній дворик спільного користування.

29 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту містобудування Львівської міської ради із заявою про отримання містобудівних умов та обмежень щодо здійснення реконструкції його квартири, що по АДРЕСА_1 з розширенням за рахунок влаштування зимового саду та консольного балкону.

Наказом Департаменту містобудування Львівської міської ради від 19.01.2015 року №2 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з розширенням гр.ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 за рахунок влаштування зимового саду та консольного балкону» затверджено містобудівні умови та обмеження на реконструкцію з розширенням гр. ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 за рахунок влаштування зимового саду та консольного балкону.

Підпунктом 2.2 пункту 2 наказу зобов'язано громадянина ОСОБА_1 розробити проектну документацію у спеціалізованій проектній організації або архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат та провести її експертизу згідно чинного законодавства.

Згідно наявної в справі проектної документації через заплановані зимовий сад і балкон передбачається вихід у внутрішній дворик загального користування із сходами, які своєю основою лягають на частину прибудинкової території на відстань 2.8 м від стіни будинку. Крім сходів, в добудові передбачено ще й чотири стовпа-опори.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні і спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини визначає Закон України «Про основи містобудування».

В силу ст.5 Закону України «Про основи містобудування» при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені законні інтереси і вимоги власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Частиною 5 статті 319 ЦК України встановлено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №109 від 07.07.2011 року затверджено Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 22.07.2011 року за №912/19650).

Пунктом 2.2 розділу другого вказаного Порядку вказано, що для отримання містобудівних умов та обмежень необхідно подати засвідчену в установленому порядку копію документу про право власності (користування) земельною ділянкою.

Однак, як встановлено, у ОСОБА_1 відсутні будь-які правовстановлюючі документи на прибудинкову земельну ділянку, на якій планувалась забудова. Рішення про виділення земельної ділянки для здійснення добудови відповідними органами місцевого самоврядування не приймалось. Позивач, як співвласник квартири, згоди на здійснення добудови зимового саду не надавав.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, апеляційний суд вважає суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем безпідставно видано наказ від 19.01.2015 року №2 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень на реконструкцію з розширенням гр. ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 за рахунок влаштування зимового саду та консольного балкону», оскільки в ОСОБА_1 відсутній відповідний документ про право власності чи користування земельною ділянкою.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги позивача та скасовано оспорюваний наказ.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. м. Львова від 25 серпня 2015 року у справі №461/5248/15-а за позовом ОСОБА_2 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_1, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Львівське комунальне підприємство «Снопківське» про скасування наказу - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.11.2015 року.