Справа № 806/1511/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

"24" листопада 2015 р. № К/800/42397/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Сіроша М.В., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуОСОБА_1
на постановуЖитомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2015
та ухвалуЖитомирського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015
у справі №806/1511/15
за позовомОСОБА_1
доУправління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області, Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, Коростенського управління Державної казначейської служби України Житомирської області
провизнання дій неправомірними та зобов'язання повернути стягнуті кошти,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2015, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015 у даній справі, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області щодо стягнення з його пенсії військового збору; та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області повернути йому стягнуті кошти у вигляді військового збору за весь період.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що постанова та ухвала були прийняті з порушенням норм матеріального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені та Коростенському районі Житомирської області, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Заперечення на касаційну скаргу від інших відповідачів не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням відсутності клопотань усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області із заявою, в якій просив роз'яснити на яких підставах з його пенсії відраховується військовий збір (копія заяви відсутня в матеріалах справи).

Листом від 23.02.2015 №3149/02 Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області повідомило позивача, що пенсія нараховується та виплачується, відповідно до чинного законодавства. З 01.01.2015 Законом України №71-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» встановлено, що пенсії підлягають оподаткуванню (якщо їх розмір включаючи суму індексації нарахованої відповідно до закону) перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (1248х3) в розрахунку на місяць, встановленої на 01.01.2015 звітного податкового року - у частині такого перевищення мінімальної заробітної плати згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік».

Відмова в задоволенні позовних вимог судами попередніх інстанцій мотивована тим, що утримуючи з 01.01.2015 з суми, встановленого перевищення пенсії, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір пенсійний орган діяв виключно у межах вимог податкового законодавства, які у відповідності до вимог статті 152 Конституції України не визнані неконституційними, а згідно вимог статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, що є обов'язковим для виконання.

Окрім того, суди відзначили, що положення Податкового кодексу України не суперечать статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не звужують права і свободи позивача, передбачені пунктом 18 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки оподаткуванню підлягає виключно сума перевищення, а не сума пенсії (довічного грошового утримання).

Разом з тим, суд касаційної інстанції вважає висновки судів першої та апеляційної інстанції передчасними, та такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи, при цьому колегія суддів виходить з наступного.

За змістом частин 4, 5 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд вживає передбачені законом заходи для витребування належних доказів із власної ініціативи.

Згідно з пунктом 4 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі. Дотримання цього принципу вимагає від суду, який розглядає адміністративну справу, встановлення фактичних обставин справи, навіть якщо на них немає посилання сторін в їх доводах чи запереченнях, з витребуванням відповідних доказів в тому числі із власної ініціативи, що обумовлюється публічним характером спору в адміністративній справі.

Під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (стаття 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскаржувані рішення судів вказаним вимогам не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та отримує пенсію як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи. З 01.01.2015 Пенсійним фондом з позивача утримано 16,5 % (15 % податок на доходи фізичних осіб та 1,5 % - військовий збір) з суми пенсії позивача, що перевищує 3654,00 грн., а саме: 512,61 грн. х 15% х 1,5% у розмірі 84,58 грн.

Отже, вирішуючи спір по суті, попередні судові інстанції, посилаючись на положення Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VІІІ від 28.12.2014, яким внесені зміни до Податкового кодексу України, що набули чинності з 01.01.2015, а також на вимоги підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пункту 168.3 статті 168, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та статті 8 Закону України від 28.12.2014 №80-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2015 рік», дійшли висновку, що утримання з 01.01.2015 податку на доходи фізичних осіб та збору на суму перевищення пенсії повністю узгоджується із наведеними вище приписами Податкового кодексу України.

В той же час, позивач в апеляційній скарзі наголошував на тому, що військовий збір утримується з нього з березня 2014 року, а не з 01.01.2015. В позовних вимогах позивач зазначав, що не погоджується з утриманням військового збору за весь період. Але суд першої інстанції не з'ясував за який саме період, та не витребував відповідні докази на підтвердження цих обставин від позивача та відповідача. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про розмір пенсії позивача з березня 2014 р., та утримання, відсутня також заява позивача до Пенсійного Фонду, на який надавалась відповідь. Тобто, позовні вимоги позивача за період з березня 2014 р. по 31.12.2014 р. судами попередніх інстанцій не розглянуто.

Суд апеляційної інстанції вказаним доводам правової оцінки також не надав, не встановив чи відповідають вони дійсності, що виключає можливість перевірки касаційним судом правильності судових актів, а відтак ці обставини підлягають дослідженню при новому розгляді справи.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судів, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність його висновків в цілому по суті спору.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, що входять до предмета доказування, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та в залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами першої та апеляційної інстанції на підставі належних та допустимих доказів не було з'ясовано належним чином обставини справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 04.08.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09.09.2015 скасувати та направити справу на новий розгляд до Житомирського окружного адміністративного суду.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
М.В.Сірош