Справа № 805/4540/15-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кірієнко В.О.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року справа №805/4540/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Казначеєва Е.Г., суддів Васильєвої І.А., Жаботинської С.В., секретаря судового засідання Святодух О.Б., за участю представника позивача Кавун І.О., третьої особи ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року у справі № 805/4540/15-а (головуючий І інстанції Кірієнко В.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402» до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міжобласних маршрутах загального користування, третя особа Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування рішення №15, скасування наказу №223, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - відповідач-1), Комітету з проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міжобласних маршрутах загального користування (далі - відповідач-2), за участю третьої особи Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, визнання протиправним та скасування рішення №15, скасування наказу №223, зобов'язання вчинити певні дії (а.с.5-9).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог (а.с.117-119).

Позивач не погодившись з прийнятим судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що ФОП ОСОБА_3 для участі у конкурсі з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), подано ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом, яка є недійсною в силу приписів частини 10 статті 16 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» 01 червня 2000 року № 1775-III (чинним на час проведення конкурсу). Таким чином, на думку позивача, відповідачем-2 було незаконно допущено до участі у конкурсі ФОП ОСОБА_3, а тому рішення про визначення переможцем за об'єктом конкурсу № 15 ФОП ОСОБА_3 та наказ №223 відповідача-1 від 05.06.2015року в частині прийняття рішення щодо визначення ФОП ОСОБА_3 переможцем конкурсу на самостійне виконання рейсів 333/334 маршруту Бердянськ-Дніпропетровськ є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Третя особа та його представник у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважають, що рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу не обґрунтованою та такою що підлягає залишенню без задоволення.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників та третьої особи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

16 лютого 2015 року на офіційному сайті Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті було розміщено оголошення про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), який відбудеться 29.04.2015 року.

Позивачем та ФОП ОСОБА_3 для участі у конкурсі за об'єктом конкурсу № 15, рейс 333/334 за маршрутом Бердянськ-Дніпропетровськ подано документи передбачені Законом № 2344-ІІІ та Порядком № 1081.

29 квітня 2015 року відбувся конкурс з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласний маршрут), в тому числі за об'єктом конкурсу № 15, рейс 333/334 за маршрутом Бердянськ-Дніпропетровськ.

Відповідно до витягу з протоколу № 40 засідання конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які входять за межі території області (міжобласний маршрут) від 29.04.2015 року, затверджено результати оцінювання пропозицій перевізників-претендентів за бальною системою у відповідності до кількості набраних балів (22 бали) та визнано переможцем конкурсу ФОП ОСОБА_3 на самостійне виконання рейсів 333/334 маршруту Бердянськ-Дніпропетровськ. Визнано таким, що зайняв друге місце ТОВ «Автотранссервіс» (20 балів). Позивач відповідно до цього витягу з протоколу зайняв третє місце (17 балів) (а.с.97-99).

Наказом Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекція) № 223 від 05 червня 2015 року, відповідно до ст. 31, 44 Закону України «Про автомобільний транспорт» 5 квітня 2001 року № 2344-III, п. 49-51, 53 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2008 р. № 1081 (далі - Порядок № 1081), введено в дію рішення, прийняті на засіданні конкурсного комітету з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на міжміському і приміському маршрутах загального користування, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут) 29 квітня 2015 року (а.с.94).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд на підставі наявних у справі даних встановив, що під час проведення конкурсів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування на міжміському і приміському маршрутах загального користування відповідачами дотримано вимоги чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 року № 1081 «Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування».

Закон України «Про автомобільний транспорт» 5 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закону № 2344-ІІІ) визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Стаття 7 Закону № 2344-ІІІ визначає, що забезпечення організації пасажирських перевезень на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), покладається на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Так, у відповідності до частини 1 статті 43 Закону № 2344-ІІІ визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах.

Статтею 45 Закону № 2344-ІІІ, передбачено вимоги до автомобільних перевізників, які допускаються до участі в конкурсі, та встановлено, що у конкурсі на визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній кількості сертифіковані автобуси відповідного класу, відповідають вимогам, викладеним у статті 34 цього Закону.

До участі в конкурсі не допускаються автомобільні перевізники, які: визнані банкрутами або щодо яких порушено справу про банкрутство чи ліквідацію як суб'єкта господарювання; подали до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію; не відповідають вимогам статті 34 цього Закону; передбачають використовувати на маршрутах автобуси, переобладнані з вантажних транспортних засобів.

Частинами 1 і 12 статті 44 цього Закону визначено, що організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2008 року № 1081 затверджений Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування (далі - Порядок № 1081), в якому визначено процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування. Порядок є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Відповідно до Порядку № 1081 умови конкурсу - встановлені організатором (обов'язкові та додаткові) умови перевезень пасажирів, які повинні виконувати автомобільні перевізники, визначені на відповідному об'єкті конкурсу.

Конкурсний комітет - постійний або тимчасовий орган, утворений організатором для розгляду конкурсних пропозицій та прийняття рішення про визначення переможця конкурсу (п.2 Порядку № 1081).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1081, Укртрансінспекція є організатором на міжміському і приміському маршрутах, які виходять за межі території області (міжобласний маршрут).

За приписами пункту 29 Порядку № 1081, для участі у конкурсі автомобільний перевізник подає на кожний об'єкт конкурсу окремо заяву за формою, визначеною згідно з додатками 1 або 2, і такі документи: нотаріально завірену копію ліцензії на право надання послуг з перевезень пасажирів (може подаватися в одному примірнику, якщо перевізник-претендент бере участь у кількох конкурсах, які проводяться на одному засіданні); перелік транспортних засобів, які пропонуються до використання на автобусному маршруті, із зазначенням марки, моделі, пасажиромісткості (з відміткою "з місцем водія/без місця водія"), VIN-коду транспортного засобу, державного номерного знака, року випуску транспортного засобу; копії ліцензійних карток на кожний автобус, який пропонується до використання на автобусному маршруті; 5) документ, що підтверджує внесення плати за участь у конкурсі, із зазначенням дати проведення конкурсу; 6) копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів або тимчасових реєстраційних талонів автобусів, що пропонуються до використання на маршруті; 7) копію документа, що підтверджує проведення процедури санації (за умови проведення санації); 8) перелік транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями, які пропонуються для роботи на автобусному маршруті, або письмова інформація про їх відсутність; 9) анкету відповідно до пункту 32 цього Порядку; 10) копія штатного розпису, податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за останні повні два квартали.

Комплектність поданих документів перевіряє в міру їх надходження організатор.

Пунктом 14 Порядку № 1081 передбачено, що на робочий орган покладаються функції з підготовки матеріалів для проведення конкурсу, їх аналізу та оцінки відповідності конкурсних пропозицій перевізника претендента умовам конкурсу, підготовки паспортів маршрутів та матеріалів для подальшого встановлення відносин між організатором та автомобільним перевізником переможцем конкурсу.

Пунктом 12 Порядку № 1081 визначено, що конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який: 1) подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію; 2) визнаний банкрутом або щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (за винятком того, стосовно якого проводиться процедура санації), або який перебуває у стадії ліквідації; 3) не відповідає вимогам статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт"; 4) не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов'язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення; 5) має несплачені штрафні санкції, накладені Укртрансінспекцією, або водії якого мають несплачені штрафи, накладені відповідно до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неоскаржені у судовому порядку (що були накладені не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення конкурсу); 6) подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до п. 37 Порядку № 1081, достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу.

Відповідно до пункту 41 Порядку № 1081, під час проведення конкурсу представники організатора та органів державного контролю, які входять до складу конкурсного комітету, відповідно до їх компетенції надають інформацію про діяльність перевізника - претендента. Представники органів державного контролю несуть персональну відповідальність за достовірність поданої інформації відповідно до законодавства.

Аналізуючи положення вищевказаного Порядку, слід зробити висновок, що достовірність інформації, викладеної у заяві та документах перевізника-претендента перевіряється організатором та робочим органом не пізніше ніж за два дні до проведення конкурсу.

Конкурсному комітету, який відповідає за підготовку та проведення конкурсу, надано право не допускати до участі в конкурсі автомобільних перевізників, які, зокрема, подали до участі в конкурсі документи, що містять недостовірну інформацію.

Таким чином, перевізник допускається до участі у конкурсі по результатам перевірки його відомостей організатором та робочим органом, і рішення про допуск (чи не допуск) перевізника до участі у конкурсі має бути прийнято конкурсним комітетом до початку проведення конкурсу.

З матеріалів справи вбачається, що подані фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 для участі у конкурсі документи повністю відповідають вимогам Закону № 2344-ІІІ та Порядку № 1081. Крім того, відповідачі зазначили, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 було подано всі необхідні та дійсні документи для участі в конкурсі 29.04.2015 року.

Щодо тверджень апелянта про подання ФОП ОСОБА_3 недостовірної інформації, а саме ліцензії Серія НОМЕР_1, яка на момент проведення є недійсною в силу приписів частини 10 статті 16 Закону № 1775-III, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статей 1 та 3 Закону № 1775-III, ліцензія - документ державного зразка, який засвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку у разі його встановлення Кабінетом Міністрів України за умови виконання ліцензійних умов.

Орган ліцензування - орган виконавчої влади, визначений Кабінетом Міністрів України, уповноважений законом державний колегіальний орган, спеціально уповноважений виконавчий орган рад для ліцензування певних видів господарської діяльності.

Ліцензія є єдиним документом дозвільного характеру, який дає право на зайняття певним видом господарської діяльності, що відповідно до законодавства підлягає обмеженню.

Відповідно до пункту 1.3 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 02.07.2010 року № 427, органом ліцензування, уповноваженим на здійснення ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", є Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Територіальні органи Укртрансінспекції в областях, Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) здійснюють функції з підготовки документів для видачі та переоформлення ліцензій з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним транспортом (далі - ліцензія), видачі дублікатів та копій ліцензій, визнання недійсними та анулювання ліцензій і подають їх на розгляд Укртрансінспекції.

Згідно статті 6 Закону № 1775-III, орган ліцензування зокрема видає та переоформлює ліцензії, видає дублікати ліцензій на певний вид господарської діяльності, приймає рішення про визнання ліцензій недійсними.

Відповідно до статті 13 Закону № 1775-III, у ліцензії зазначаються зокрема місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця.

Так, статтею 16 Закону № 1775-III, встановлено, що підставами для переоформлення ліцензії є, зокрема, зміна місця проживання фізичної особи-підприємця.

У разі виникнення підстав для переоформлення ліцензії ліцензіат зобов'язаний протягом десяти робочих днів подати органу ліцензування заяву про переоформлення ліцензії разом з ліцензією, що підлягає переоформленню, та відповідними документами або їх нотаріально засвідченими копіями, які підтверджують зазначені зміни.

Орган ліцензування протягом трьох робочих днів з дати надходження заяви про переоформлення ліцензії та документів, що додаються до неї, зобов'язаний видати переоформлену на новому бланку ліцензію з урахуванням змін, зазначених у заяві про переоформлення ліцензії.

Не переоформлена в установлений строк ліцензія є недійсною.

Відповідно до ст. 19 Закону № 1775-III, орган ліцензування після надходження заяви про видачу ліцензії формує ліцензійну справу щодо кожного суб'єкта, в якій зберігаються документи, що подаються суб'єктом господарювання для видачі, переоформлення ліцензії, видачі дублікатів ліцензії, документи, пов'язані із зміною даних в документах, що додаються до заяви про видачу ліцензії, а також копії рішень органу ліцензування про видачу, переоформлення та анулювання ліцензії, про видачу дублікатів ліцензії, розпорядження про усунення порушень ліцензійних умов.

Орган ліцензування формує і веде ліцензійний реєстр з певного виду господарської діяльності.

До ліцензійного реєстру заносяться зокрема підстави, дата і номер рішення про визнання ліцензії недійсною.

Аналізуючи вищезазначені норми, колегія суддів дійшла до висновку, що не переоформлення ліцензій, зокрема, у разі зміни місця проживання фізичної особи-підприємця, є підставою для прийняття рішення про визнання ліцензії недійсною.

Також, з аналізу наведених норм вбачається, що орган ліцензування - Укртрансінспекція, який в даному випадку є також організатором конкурсу, надано право у певних випадках передбачених законодавством, приймати рішення щодо визнання недійсним ліцензії (анулювання ліцензій), зокрема у разу не переоформлення ліцензії в установлений строк. Зазначене рішення після прийняття вноситься до відповідного ліцензійного реєстру.

Відповідно до ліцензії Серія НОМЕР_1 на право здійснення робіт з внутрішнього перевезення пасажирів автобусами та міжнародні перевезення пасажирів автобусами, виданої ОСОБА_3 15 червня 2011 року, місце проживання фізичної особи зазначено: АДРЕСА_2, строк дії ліцензії - з 15.06.2011 року та необмежений (а.с.22). Відповідно до електронного витягу з ліцензійної справи, вказана ліцензія не скасована та є дійсною (а.с.100)

В матеріалах справи не містяться будь-які документальних доказів, які б підтвердили визнання вищевказаної ліцензії недійсною, тобто, відсутні докази подання ФОП ОСОБА_3 недостовірної інформації щодо дійсності ліцензії.

Колегія суддів зазначає, що визнання ліцензії недійсною є виключною компетенцією відповідного органу, а відповідачі, один з яких є органом ліцензування та організатором конкурсу, в межах своїх повноважень перевірив подані до конкурсу документи та зазначену в них інформацію, у тому числі і зазначену ліцензію, та не знайшли підстав вважати інформацію недостовірною.

Колегія суддів не приймає посилання апелянта на внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо місця проживання ФОП ОСОБА_3, оскільки, як вбачається із приписів Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців, відповідно, термін місце проживання ФОП зазначений в ньому вживається саме для цілей державної реєстрації фізичних осіб - підприємців, а тому не може застосовуватись до відносин у сфері ліцензування у випадку тимчасової зміни місця перебування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

За приписами статті 2 зазначеного закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі - Закон № 1382) встановлено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла.

Документами, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.

Відповідно до статті 6 Закону № 1382, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавець не ототожнює поняття місце проживання особи та місце її перебування.

З копії паспорту ОСОБА_3 серія НОМЕР_2, вбачається, що останній зареєстрований з 02.03.1984 року за адресою: АДРЕСА_2, про що свідчить штамп Микитівського РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області. Відмітка про зняття з вказаного місця реєстрації відсутня. В паспорті міститься відмітка про зареєстроване місце перебування з 18.12.2014 року по 18.06.2015 року та з 28.07.2015 року по 28.01.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.111-112).

Тобто, фактично зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 не змінювалось та залишилось: АДРЕСА_2. Вказана особа лише скористалась правом визначеним Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на тим часу зміну місця перебування та здійснила реєстрацію тимчасового місця перебування.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що ФОП ОСОБА_3 подав недостовірну інформацію, оскільки відповідачами, з урахуванням наявної інформації було здійснено перевірку всіх поданих документів та відомостей зазначених в них, зауважень щодо їх повноти та достовірності не було і останній на законних підставах був допущений до участі в конкурсі.

Крім того, позивачем не доведено якими діями або бездіяльністю відповідача та третьої особи порушено право позивача.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог матеріального права, висновки суду відповідають обставинам справи, що є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 р. у справі № 805/4540/15-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2015 року у справі № 805/4540/15-а залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст складено та підписано колегією суддів 25 листопада 2015 року.

Головуючий суддя Е.Г.Казначеєв

Судді І.А. Васильєва

С.В. Жаботинська