Справа № 2а/0470/4258/11
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

"05" листопада 2015 р. м. Київ К/800/7605/15

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М., (доповідач),

суддів: Бутенка В.І., Заїки М.М.,

за участю секретаря судового засідання Крапивки Л.А., позивача ОСОБА_1, розглянувши в касаційному порядку у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Криворізького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - КРВ ГУ МВС) про відшкодування компенсації за відпрацьований понаднормовий час, стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою позивача на судові рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2011 року, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

стягнути 44436,86 грн. компенсації за понаднормово відпрацьований робочий час, включаючи компенсацію втраченого доходу у відповідності до приросту індексу інфляції на квітень 2011 року;

відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Посилався на наявність у роботодавця заборгованості по оплаті праці з 2005 року по 2008 рік та безпідставність невиплати коштів.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 9 серпня 2011 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії КРВ ГУ МВС щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за несення служби в понадурочний та нічний час з 01.01.2005 року по 12.08.2008 року, зобов'язано здійснити розрахунок і виплатити компенсацію за цей період. Стягнуто 3000 грн. моральної шкоди.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд рішенням від 3 лютого 2015 року постанову окружного скасував і ухвалив нову про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі. Вказує на те, що судами неналежним чином з'ясовані обставини справи, не взято до уваги той факт, що в процесі розгляду справи представник КРВ ГУ МВС не заперечував про чергування ним понаднормово.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, позивачем підтримані в судовому засіданні.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що докази надані позивачем про роботу в надурочний час, зокрема, журнал прийому-передачі чергувань № 667 за період з 29 липня 2006 року по 29 березня 2007 року, постова відомість за № 662 розпочатої 8 квітня 2006 року і закінченої 17 травня 2007 року, є недопустимими, оскільки отримані з порушенням порядку їх зібрання.

Такий висновок суперечить обставинам справи та нормам КАС України. Правила допустимості доказів наведені у статті 70 КАС України. Відповідно до частин третьої та четвертої цієї норми, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає сумніву.

Виходячи з положень вказаної норми, недопустимі є докази:

- одержані з порушенням з порушенням порядку, встановленого законом;

- докази, які походять із інших засобів доказування, ніж ті, що визначені законом для підтвердження певних обставин.

Недопустимі докази за частиною третьою вище згаданої норми можна поділити на:

- докази, одержані з порушенням порядку, встановленого нормами матеріального права ( наприклад, запис телефонної розмови, який проводився без рішення суду);

- докази одержані з порушенням норм процесуального права ( наприклад, показання свідка без попередження його про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази).

Апеляційний суд у своєму рішенні не зазначив, які норми закону (матеріального, процесуального) порушено при одержанні доказів - журналу прийому-передачі чергувань № 667, постової відомості № 662., що свідчить про незаконність рішення.

Недотримання норм процесуального права, допущені апеляційним судом, призвело до не дослідження доказів, наданих позивачем, що унеможливлює суд касаційної інстанції відповідно до статті 220 КАС України досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в судовому рішенні.

З урахуванням зазначених обставин та норм права, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених частиною другою статті 227 КАС України (порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи).

Приймаючи до уваги, що порушення допущені судом апеляційної інстанції, тому підлягає скасуванню рішення саме цього суду з направленням справи на новий розгляд до апеляційної інстанції.

При новому розгляді, з посиланням на норми закону, визначитися в належності та допустимості доказів наданих позивачем. Перевірити доводи, викладені в касаційній скарзі, і на підставі зібраних доказів вирішити спір. При цьому, необхідно врахувати положення частини другої статті 11 КАС України, згідно якої суд може вийти за межі позовних вимог у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх, про захист яких вони просять. Окрім того, за правилами частини другої статті 162 КАС України суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини та громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

На підставі наведеного, керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2015 року з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

М.М. Заїка