Справа № 216/155/15-а(2-а/216/34/15)
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2015 рокусправа № 216/155/15-а(2-а/216/34/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чумака С. Ю.

суддів: Гімона М.М. Юрко І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради на постанову Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2015 року у справі № 216/155/15-а (2-а/216/34/15) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову компенсацію при встановлені інвалідності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відмову відповідача щодо нарахування та виплати одноразової компенсації при настанні інвалідності ІІ групи, що є різницею між виплатою ІІІ групи інвалідності та ІІ групи інвалідності у розмірі 15 мінімальних заробітних плат на момент виплати протиправною та зобов'язати останнього нарахувати та виплатити одноразову компенсацію у розмірі 15 мінімальних заробітних плат з відрахуванням суми, яка отримана позивачем, а саме 18175,2 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що з 03.07.2014 року він являється інвалідом ІІ групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з виконанням обов'язків внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має право, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на отримання від відповідача різниці у компенсаціях у зв'язку з встановленням інвалідності вищої групи у розмірі 15 мінімальних заробітних плат. Однак дана доплата була проведена відповідачем в значно меншому розмірі ніж встановлено Законом.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Колегія суддів розглянула справу відповідно до вимог ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач є особою, постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії.

19.12.2011 року ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІІ групи внаслідок захворювання яке пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

03.07.2014 року позивачу було встановлено ІІ група інвалідності з визначенням виплати останньому компенсації у розмірі 15 мінімальних заробітних на момент виплати, що є різницею між виплатою ІІІ групи інвалідності та ІІ групи інвалідності.

01.10.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації та виплати компенсації при настанні інвалідності ІІ групи.

З відповіді відповідача від 08.10.2014 року вбачається , що позивачу відмовлено у перерахунку та виплаті одноразової компенсації при настанні інвалідності ІІ групи.

З довідки ОСОБА_1 дізнався, що у липні 2014 року останньому здійснено нарахування компенсації у розмірі 94,8 грн., яку перераховано на рахунок позивача у жовтні 2014 року.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При вирішенні справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується, зокрема, в таких розмірах:

інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат;

інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат;

інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат;

У разі встановлення інвалідності вищої групи інвалідам виплачується різниця у компенсаціях.

Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач має право на отримання компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначену статтею 48 Закону. Вихідним критерієм нарахування даної компенсації є мінімальна заробітна плата, розмір якої визначається на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Станом на 4 липня 2014 року, тобто на час встановлення позивачу інвалідності ІІ групи, вищевказані положення ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не були обмежені жодними іншими законодавчими актами.

Посилання апелянта на положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» є безпідставними, оскільки лише з 2 серпня 2014 року набули законної сили зміни до нього, якими було визначено, що виплати, передбачені, зокрема, статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюються в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вказане не заслуговують на увагу і посилання апелянта на положення постанови КМУ від 28 липня 1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, розміри компенсації, визначені у вказаній постанові, суперечать розмірам, визначеним в Законі, а оскільки останній має вищу юридичну силу по відношенню до підзаконних нормативних актів, то застосуванню при вирішенні спірних правовідносин підлягають саме положення статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови КМУ № 836.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що виплату позивачу компенсацію необхідно здійснити у розмірі, визначеному статтею 48 Закону № 796-XII, тобто із розрахунку 15 мінімальних заробітних плат станом на 4 липня 2014 року.

З огляду на вказане, враховуючи наведені норми законів та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, і вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції має бути залишена без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради апеляційну без задоволення.

Постанову Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 серпня 2015 року у справі № 216/155/15-а (2-а/216/34/15) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції, прийнята в порядку письмового провадження, набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Головуючий: С.Ю. Чумак

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: І.В. Юрко