Справа № 21-711а15
Суддя: Самсін І.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Самсіна І.Л.,
суддів:Барбари В.П., Берднік І.С., Гриціва М.І., Ємця А.А., Жайворонок Т.Є., Колесника П.І., Коротких О.А., Кривенка В.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Потильчака О.І., Терлецького О.О., Шицького І.Б., -

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 5» (далі - КП) до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відділення, АМКУ відповідно), треті особи - ОСОБА_15, департамент житлового господарства Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року Підприємство звернулося до суду із вказаним позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення адміністративної комісії відділення АМКУ від 28 лютого 2012 року № 06-26.20.2/59-11 (далі - Рішення).

Суди попередніх інстанцій встановили, що АМКУ розглянуло справу за ознаками порушення КП законодавства про захист економічної конкуренції щодо завищення розміру плати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по житловому будинку по вул. Коцюбинського, 9 у м. Вінниці, зокрема, завищенню днів прибирання та зменшенню розміру прибудинкової території. Встановлено, що за отримані послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території власники та орендарі нежитлових приміщень мають сплачувати кошти виконавцю робіт, тобто КП. Орендар - приватне підприємство (далі - ПП) «Астра» - відмовився укласти договір про сплату коштів за отримані послуги. Оскільки ПП «Астра» займає площу 100 кв. м, то щомісячно, з березня 2010 року по серпень 2011 року, мешканцям необґрунтовано надлишково нараховано до сплати 630 грн 52 коп. КП взяло до уваги виявлене порушення та зупинило незаконне нарахування плати мешканцям будинку та відшкодувало їм 630 грн 52 коп. та повернуло ПП «Астра» кошти за отримані послуги. По 452 кв. м прибудинкової території послуги з прибирання надаються по режиму прибирання газонів, а плата нараховується як за щоденне підмітання території. Аналогічні дії КП здійснювало протягом 2010-2011 років. На порушення вимог нормативних документів була встановлена плата за прибирання прибудинкової території у січні, березні, квітні, вересні, жовтні 2011 року, де завищені витрати часу на прибирання прибудинкової території, спотворено кількість днів прибирання, тобто воно проводилось через день, а плата встановлена як за щоденне прибирання.

Адміністративна колегія відділення АМКУ прийняла рішення від 28 лютого 2012 року № 17-рш, яким вирішено:

- визнати КП таким, що займало монопольне становище з часткою 100 % на ринку послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в територіальних межах житлового фонду м. Вінниці, який знаходився на його обслуговуванні: з 1 січня по 31 грудня 2010 року - відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28 травня 2009 року № 1157; з 1 серпня 2011 по 31 грудня 2011 року - відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14 липня 2011 року № 1666;

- визнати дії КП щодо включення до плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям будинку № 9 по вул. Коцюбинського у м. Вінниці витрат, які мало відшкодовувати ПП «Астра», та дії щодо безпідставного включення необґрунтованих витрат по прибиранню прибудинкової території, що призвело до застосування завищеної плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, такими, що порушують законодавство про захист економічної конкуренції згідно з частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України від 11 січня 2001 року № 2210-ІІІ «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон № 2210-ІІІ) у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- зобов'язати КП припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, тобто утримуватись від включення до плати за послуги необґрунтованих витрат, про що повідомити відділення АМКУ в 10-денний строк після отримання копії рішення адміністративної колегії;

- за порушення, вказане в пункті 2 рішення, на КП накласти штраф в розмірі 18 000 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 26 червня 2012 року позов задовольнив: визнав протиправним та скасував Рішення.

Вінницький апеляційний адміністративний суд постановою від 26 вересня 2012 року постанову суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення - про часткове задоволення позову: визнав протиправними та скасував пункти 2-4 Рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 28 січня 2015 року відхилив касаційну скаргу відділення АМКУ, а рішення суду апеляційної інстанції залишив без змін.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою касаційного суду, відділення АКМУ звернулося до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Зокрема, у заяві посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції частини другої статті 4 КАС, а також статті 60 Закону № 2210-ІІІ, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви додало копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 1 грудня 2009 року (справа № К-16185/08), 3 травня 2012 року (справа № К-52177/09), 20 травня 2014 року (справа № К/800/54171), 29 січня 2015 року (справа № К/9991/82105/12), 5 лютого 2015 року (справа № К/9991/64312/12) та копії постанов Вищого господарського суду України від 27 листопада 2012 року (справа № 17/42/2012/5003), 30 вересня 2014 року (справа № 916/2092/14), в яких дії суб'єктів господарювання визнані порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Ухвалою Верховного Суду України від 8 червня 2015 року зазначену справу допущено до провадження.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України виходить із такого.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від

12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні статті 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Частиною другою статті 4 КАС установлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів у порядку іншого судочинства, в тому числі господарського.

Такий інший порядок передбачено, зокрема, частиною першою статті 60 Закону № 2210-III, відповідно до якої заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів АМКУ повністю або частково до господарського суду.

З огляду на зміст наведених норм справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів АМКУ підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Це стосується й розгляду справ за позовами органів АМКУ про стягнення з суб'єктів господарювання сум штрафів та пені у зв'язку з порушенням конкурентного законодавства, оскільки таке стягнення здійснюється саме згідно з рішеннями відповідних органів, прийнятими на підставі приписів названих законів України. Водночас і пунктом 3 частини першої статті 12 ГПК встановлено, що справи за заявами органів АМКУ з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, підвідомчі господарським судам. Винятком з цього правила відповідно до положень статті 19 КАС є вирішення справ щодо оскарження рішень АМКУ з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель.

Оскільки оскаржувана ухвала Вищого адміністративного суду України від

28 січня 2015 року, якою залишено без змін рішення суду апеляційної інстанції, прийнята з порушенням встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, то, на думку колегії суддів, рішення у справі, яка розглядається, підлягає скасуванню, а провадження у цій справі - закриттю.

Керуючись статтями 241-243 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 26 червня 2012 року, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2012 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 28 січня 2015 року скасувати. Закрити провадження у справі за позовом міського комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 5» до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, треті особи - ОСОБА_15, департамент житлового господарства Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий І.Л. Самсін
Судді: В.П. Барбара М.І. Гриців Т.Є. Жайворонок О.А. Коротких В.Л. Маринченко О.І. Потильчак О.О. Терлецький І.С. Берднік А.А. Ємець П.І. Колесник В.В. Кривенко П.В. Панталієнко І.Б. Шицький