Справа № 804/15294/15
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

28 жовтня 2015 р. Справа № 804/15294/15

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В., дослідивши у м. Дніпропетровську матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення вх. № 3132 від 15.07.2015 року про відмову ОСОБА_1 в приватизації квартири АДРЕСА_1.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 КАС Українисправа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, вказана норма права передбачає два критерії для відмежування справ адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є субєктний та предметний склад. Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є те, що вонаповинна містити публічно-правовий спір.

В даному випадку, між сторонами виник спір, предметом якого є протиправні дії та рішення КЕВ м. Дніпропетровська щодо відмови в передачі в приватну власність квартири.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, належить до житлових прав громадян.

Отже, спір у цій справі не повязаний із захистом прав, свобод чи інтересів в сфері публічно-правових відносин, а випливає зі змісту житлових прав, які позивач вважає порушеними.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального Кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. При цьому, згідно із п. 10 ч. 1 ст. 16 Цивільного Процесуального Кодексу України один із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Про необхідність розгляду справ компетентним судом йдеться в постанові Верховного Суду України від 02.12.2014 року (реєстраційний номер 42202901), який зазначив про те, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zandv.Austria від 12.10.1978 року, вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За таких обставин цей спір не є справою адміністративної юрисдикції, а підлягає вирішенню судом загальної юрисдикції за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 804/15294/15 за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2