Справа № 813/3092/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Справа № 813/3092/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурнафтогазсервіс» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю Бурнафтогазсервіс (надалі позивач, ТзОВ «Бурнафтогазсервіс») звернулось у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Державної податкової інспекції у Личаківському районі міста Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (надалі відповідач, ДПІ у Личаківському районі) в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.01.15р. № 000004/22-04.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача є в наявності всі належним чином оформлені первинні документи, що підтверджують реальність господарських операцій з ТзОВ «Сантехресурс», ТзОВ «НП «Хіміч», ТзОВ «Г.Н.Т. ОСОБА_3». Вказані документи відповідачем не були враховані. Висновок про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтується виключно на припущеннях про відсутність факту поставки товарно-матеріальних цінностей, без обєктивного аналізу господарських операцій, первинних документів та документів податкової звітності. Окрім того вказує, що контролюючий орган в акті перевірки безпідставно вказує на порушення позивачем вимог наказу Міністерства статистики України «Про затвердження типових форм первинного обліку» № 352 від 29.12.95р., оскільки вказаний нормативний акт не затверджений Міністерством юстиції України. Фактично облік основних засобів здійснювався позивачем згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 92 від 27.04.2000р., Методичними рекомендаціями з бухгалтерського обліку основних засобів, затвердженими наказом міністерства фінансів України від 30.09.03р. № 561 та Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобовязань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженою наказом Міністерства фінансів України № 291 від 30.11.99р.

В основу висновків про допущені позивачем порушення покладено лише твердження про те, що підприємства-контрагенти мають ознаки сумнівності, зокрема такі як відсутність за місцезнаходженням та неможливість проведення з ними зустрічних звірок з метою підтвердження даних податкової звітності. Вважає, що такі висновки відповідача є безпідставними та нічим не підтверджені, не можуть бути покладені в основу порушення позивачем податкового законодавства та нікчемності правочинів. Крім того, позивач вказує, що акти про неможливість проведення зустрічних звірок у контрагентів позивача не можуть бути належними доказами порушення останнім вимог податкового законодавства.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, з підстав зазначених в позовній заяві. Просить адміністративний позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 13.01.15р. № 000004/22-04.

Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зазначила, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем за результатами виявлених перевіркою порушень вимог податкового законодавства при проведенні господарських операцій позивачем з ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3». Перевіркою встановлено, що ТзОВ «Г.Н.Т. ОСОБА_4 груп» не могло поставляти позивачу товарно-матеріальні цінності, оскільки в нього відсутні основні фонди, транспорт, трудові ресурси, а отже його діяльність спрямована на надання податкової вигоди третім особам та штучне формування валових витрат та податкового кредиту. Вказане підтверджується актом ДПІ у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві від 16.05.14р. № 1388/26-55-22-07/38703613 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Г.Н.Т. ОСОБА_4 груп» щодо підтвердження господарських відносин із платниками податків». Крім цього вказала, що в позивача відсутні товарно-транспортні накладні та дорожні листи, які б підтверджували перевезення придбаного у вказаного контрагента генератора.

З цих підстав просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

На підставі направлення від 05.12.14р. № 979, виданого ДПІ у Личаківському районі м. Львова та наказу від 05.12.14р. № 820, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань ДПІ у Личаківському районі м. Львова ОСОБА_5 на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України проведена позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» з питань правомірності формування податкового зобовязання та податкового кредиту по деклараціях з ПДВ за травень, червень, липень 2014 року.

Результати перевірки оформлені актом № 530/22-04/38821770 від 18.12.14р.

Перевіркою встановлено порушення ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» вимог:

- п.186.1 ст.186, п.198.1, п.198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено податковий кредит на суму 173218 грн., в тому числі за травень 2014 року на суму 38665 грн., червень 2014 року на суму 87670 грн., липень 2014 року на суму 46883 грн.;

- п.п. 14.1.185, п.п. 14.1.191 п. 14.1 ст.14; п.185.1, п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податкові зобовязання на загальну суму 134553 грн., в тому числі за червень 2014 року на суму 90837 грн., липень 2014 року на суму 43716 грн.

На підставі даного акта ДПІ у Личаківському районі м. Львова винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 000004/22-04 від 13.01.14р., яким ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 48331 грн., в тому числі 38665 грн. за основним платежем та 9666 грн. за штрафними санкціями.

Судом встановлено, що таке податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем за результатами виявлених перевіркою порушень податкового законодавства при проведенні господарських операцій з ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3». Суть порушення полягає у тому, що, на думку податкового органу, господарські операції позивача з вказаним контрагентом фактично не відбувались, відтак позивачем безпідставно сформовано податковий кредит за такими операціями.

Відповідачем при формуванні висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства використано акт ДПІ у Печерському районі м.Києва № 1388/26-55-22-07/38703613 від 16.05.14р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.02.14р. по 30.04.14р.». Відповідно до зазначеного акту податковий орган вказує, що всі правочини, укладені цим підприємством з контрагентами порушують публічний порядок, суперечать інтересам держави та суспільства, вчинені удавано з метою ухилення від сплати податків третіх осіб. При цьому, до таких висновків податковий орган дійшов у зв'язку з тим, що ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» не знаходиться за юридичною адресою.

Крім того, в акті перевірки позивача, податковий орган вказує, що у ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» відсутні документи, що підтверджують введення в експлуатацію придбаних у ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» основних засобів та документи, що підтверджують подальше їх використання в господарській діяльності. З цих підстав відповідач дійшов висновку про завищення позивачем податкового кредиту по ПДВ у травні 2014 року.

З приводу вказаних порушень судом встановлено наступне:

01.04.14р. між ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» (Покупець) та ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» укладено договір купівлі-продажу товарів № 14-14. Додатком № 1 від 01.04.15р. до вказаного договору сторонами погоджено асортимент, кількість та ціну товарів, які позивач мав намір придбати у цього контрагента.

На виконання умов договору Продавець - ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» передав у власність Покупцю - ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» генератор дизельний ДГС-25 (АД20-Т/400М2) загальною вартістю 231987 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-54/5 від 14.05.14р., № РН-55/5 від 20.05.14р. та податковими накладними № 54 від 14.05.14р., № 55 від 20.05.14р. Оплата за вказаний генератор проведена позивачем в повному обсязі, що підтверджується висновками акту перевірки та наявними у справі копіями платіжних доручень № 37 від 14.05.14р. та № 46 від 20.05.14р.

Доставка генератора здійснювалась в розібраному вигляді автомобілем марки Мерседес ДНЗ ВС3456ЕН (автомобільний перевізник ОСОБА_6П.), що підтверджується товарно-транспортними накладними № Р001 від 14.05.14р. та №Р002 від 20.05.14р.

Згідно з наказом директора ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» № 5-ОЗ від 20.05.14р. придбаний у ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» дизельний генератор ДГС-25 введено в експлуатацію та передано за місцем будівництва свердловини Славецька-11. На будівництво свердловини № 11 Славецька Чеканської площі позивачем укладено з ПрАТ «Газінвест» договір підряду № 08-10-13 від 18.11.13р. Використання позивачем генератора в процесі будівництва вказаної свердловини підтверджується також долученою до матеріалів справи копією акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 20.05.14р.

Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку (який є основою будь-якого іншого обліку) господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Відповідно до ст.1 зазначеного Закону, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. № 88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Суд зазначає, що первинні документи, якими позивач доводить здійснення господарської операції з ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3», оформлені належним чином, такі містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів.

З висновків акту перевірки судом встановлено, що згідно з даними системи автоматизованого співставлення розшифровок податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів на рівні ГУ ДФС України розбіжність в складі податкового кредиту ТзОВ «Бурнафтогазсервіс» по розрахунках з ТзОВ ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» відсутня.

При наданні оцінки спірним правовідносинам суд керувався наступними нормами податкового законодавства.

З 01 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з п. 198.1. ст. 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

-дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

-дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За положеннями п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 201.1. ст. 201 ПК України передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Згідно з п. 201.4. ст. 201 ПК України податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов'язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу (п.201.6 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.7. ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.95р., господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

За змістом п. 2 цього ж Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Вирішуючи спір, суд керується принципом законності та виходить з положень Конституції України, відповідно до частини 2 статті 19 якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За положеннями Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Сумнівність господарських операцій позивача з ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» обґрунтовується податковим органом висновками акту ДПІ у Печерському районі м.Києва № 1388/26-55-22-07/38703613 від 16.05.14р. «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 01.02.14р. по 30.04.14р.» та відсутністю документів, які підтверджують використання позивачем генератора в господарській діяльності.

З цього приводу суд зазначає, що вказаний акт про неможливість проведення зустрічної звірки не охоплює періоду коли відбулась поставка генератора ДГС-25 (травень 2014 року), а тому не береться судом до уваги.

Оцінюючи висновки акту перевірки та доводи представників сторін, суд надає перевагу письмовим доказам (первинним документам) та поясненням позивача, а також враховує, що про реальність господарських операцій позивача з його контрагентом свідчить той факт, що придбаний від ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» дизельний генератор ДГС-25 був реально облікований підприємством та використовувався у власній господарській діяльності, що підтверджується належними та допустимими доказами. Достовірних фактів, які б викликали сумнів в реальності придання такого у суду немає.

Суд критично оцінює посилання представника відповідача на ту обставину, що у ТзОВ «Г.ОСОБА_4 ОСОБА_3» не було достатньої кількості матеріальних, трудових ресурсів та транспортних засобів для виконання договору, що на його думку свідчить про відсутність фактів поставки товарів, оскільки вказані висновки не знайшли свого підтвердження належними і допустимими доказами по справі.

Таким чином, на переконання суду, відповідачем не доведено недобросовісності дій цього підприємства, чи наявності мети на уникнення від оподаткування операцій з позивачем.

З огляду на вище викладене та з врахуванням встановлених обставин справи суд вважає, що викладені в акті перевірки від 18.12.14р. № 530/22-04/38821770 висновки податкового органу про порушення позивачем норм ПК України є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження зібраними у справі належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов про визнання протиправним та скасування прийнятого на підставі таких висновків податкового повідомлення-рішення є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Суд враховує, що згідно з п.10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного судуУкраїни № 7 від 20.05.2013р. "Про судове рішення в адміністративній справі", в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Скасування акта суб'єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.

Судові витрати у розмірі 182 гривень 70 коп. відповідно до ст. 94 КАС України слід стягнути на користь позивача.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № 000004/22-04 від 13.01.2015р.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Личаківському районі м.Львова Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бурнафтогазсервіс» судовий збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві) гривні 70 коп.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.