Справа № 813/4207/15
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року Справа № 813/4207/15

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кузана Р.І.,

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача 2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Львова Львівської області, Виконуючої обовязки начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Львова Львівської області ОСОБА_3 про визнання протиправними дій та скасування наказу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1Є.) звернулась у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Львова Львівської області (надалі відповідач 1, УДКС у Шевченківському районі), Виконуючої обовязки начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Львова Львівської області ОСОБА_3 (надалі відповідач 2, ОСОБА_3Р.), в якому просить:

- визнати незаконною відмову виконуючої обовязки начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ОСОБА_3 у наданні щорічної відпустки ОСОБА_1 згідно з затвердженим графіком;

- визнати недійсним та скасувати наказ Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова від 30.07.15р. № 41 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності»;

- визнати дії виконуючої обовязки начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ОСОБА_3 по притягненню ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності незаконними.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач працює в Управлінні Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області на посаді головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів.

24.07.15р. ОСОБА_4 звернулась до в.о. начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ОСОБА_3 з заявою надати їй чергову щорічну відпустку з 03.07.15р. тривалістю 30 календарних днів, відповідно до затвердженого графіка відпусток на 2015 рік. Однак, відповідач 2 відмовила їй у наданні відпуски у вказаний період, без письмової згоди позивачки перенесла початок відпустки на десять робочих днів, мотивуючи це невиходом із відпустки та перебуванням на лікарняному головного спеціаліста ОСОБА_5 В той самий час іншим працівникам відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області надавались відпустки поза графіком.

Окрім того 30.07.15р. Наказом № 41 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 оголошено догану. Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було не виявлення ОСОБА_1 описок в платіжних дорученнях клієнтів в частині призначення платежів та інші незначні порушення. Вказані недоліки були усунуті негайно, такі не містять складу дисциплінарного проступку, оскільки відсутній шкідливий результат. Вказані платежі, не дивлячись на описки, які вчасно були скореговані, пройшли і були зараховані на відповідні рахунки, що підтверджується Протоколом № 2 наради працівників УДКС у Шевченківському районі від 24.07.15р. Вважає, що такі недоліки в роботі не можуть бути достатніми підставами для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

З урахуванням викладеного просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях, просили позов задовольнити.

Відповідач 2, яка одночасно представляє інтереси відповідача 1 по довіреності, щодо задоволення адміністративного позову заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Зазначила, що згідно з графіком відпусток на 2015 рік, що затверджений 22.12.14р., відпустка ОСОБА_1 була запланована на серпень 2015 року. 24.07.15р. позивач подала заяву про надання їй щорічної основної відпустки терміном 30 календарних днів з 03.08.15р. У звязку з тимчасовою непрацездатністю іншого головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів ОСОБА_5, яка настала під час її перебування у відпустці, з метою забезпечення належного розрахунково-касового обслуговування установ, що знаходяться на обслуговуванні в Управлінні та виконання основних завдань Відділу відповідно до розподілу обовязків між працівниками, ОСОБА_3 було запропоновано ОСОБА_1 змінити дату надання відпустки та відтермінувати її початок на 10 робочих днів. Вважає, що в даному випадку мало місце не перенесення відпустки на інший період, а саме відтермінування дати початку відпустки на період тимчасової непрацездатності іншого працівника відділу, який відповідно до наказу про розподіл обовязків виконував аналогічні функції (завдання), що й позивач. Щорічна основна відпустка була надана позивачу з 17.08.15р. Отже, як свідчить вищевикладене, щорічна основна відпустка надана Позивачу з урахуванням необхідності забезпечення роботи відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів, своєчасного та якісного виконання завдань покладених на відділ.

Що стосується вимоги Позивача про визнання недійсним та скасування наказу Управління від 30.07.15р. № 41 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», відповідач 2 зазначила наступне. 06.07.15р., 08.07.15р., 13.07.15р. та 14.07.15р. головним спеціалістом відділу ОСОБА_1 подавалися до виконання платіжні документи установ неналежно оформлені та з порушенням вимог бюджетного законодавства. Такі документи повинні були бути повернені позивачем розпорядникам без виконання із письмовим попередженням про порушення вимог бюджетного законодавства. Однак позивач, всупереч вимогам посадової інструкції та ст.ст. 49, 118 Бюджетного кодексу України, завізувала такі платіжні документи та передала їх до виконання. Вказані порушення могли спричинити нецільове використання бюджетних коштів та вказують на наявність неналежного контролю зі сторони органів Казначейства в процесі здійснення платежів за платіжними дорученнями розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та клієнтів.

Зважаючи на викладене просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 займає посаду головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Львова Львівської області.

Згідно з графіком надання відпусток працівникам УДКС у Шевченківському районі на 2015 рік щорічна основна відпустка ОСОБА_1 була запланована з 03.08.15р.

24.07.15р. ОСОБА_1 подала заяву на ім`я Виконуючої обовязки начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Львова Львівської області ОСОБА_3, в якій просила надати їй щорічну відпустку тривалістю 30 календарних днів з 03.08.15р.

Згідно з резолюцією ОСОБА_3 на вказаній заяві, такий період відпустки ОСОБА_1 погоджений не був, у звязку з невиходом з відпустки та перебуванням на лікарняному головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів ОСОБА_5 З метою забезпечення належного розрахунково-касового обслуговування установ та у звязку з виробничою необхідністю відділу, початок відпустки ОСОБА_1 відтерміновано на 10 робочих днів.

Відповідно до наказу від 12.08.15р. №23-В «Про надання відпустки ОСОБА_1Є.» головному спеціалісту відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та клієнтів ОСОБА_1 надано основну щорічну відпустку терміном на 30 календарних днів з: 17.08.15р. по 16.09.15р. за робочий рік з 03.04.15р. по 02.04.16р.

Підставою винесення такого наказу була заява ОСОБА_1 від 24.07.15р. та графік відпусток на 2015 рік.

Надаючи правову оцінку доводам позивача та відповідача з приводу позовної вимоги про визнання протиправними дій щодо перенесення щорічної основної відпустки позивача суд керувався наступним.

Спеціальним нормативним актом, який регулює трудові відносини, є Кодекс законів про працю України (надалі - КЗпП України).

В свою чергу державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам визначає Закон України «Про відпустки» від 15.11.96р. №504/96-ВР (далі - Закон України «Про відпустки»).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи.

Статтею 74 КЗпП України передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Порядок надання відпусток регламентується статтею 10 Закону України «Про відпустки» та статтею 79 КЗпП України. Так, черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням із виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом.

При цьому, за приписами статті 80 КЗпП України у разі перенесення щорічної відпустки новий термін її надання встановлюється за згодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом. А саме, щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) у разі, коли надання щорічної відпустки в раніше обумовлений період може несприятливо відбитися на нормальному ході роботи підприємства, установи, організації, та за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році.

Аналогічні норми викладені в частині 3 статті 11 Закону України «Про відпустки».

Отже, право будь-якого працівника на щорічну відпустку згідно з встановленим та затвердженим у встановленому порядку графіком відпусток є гарантоване законом. Перенесення такої відпустки можливо лише у виключних випадках, чітко визначених в законі. При цьому, важливою умовою для перенесення відпустки є письмова згода працівника стосовно такого перенесення.

Судом встановлено, що щорічну основну відпустку ОСОБА_1 перенесено на 10 робочих днів без іі письмової згоди, період перенесення основної відпустки із ОСОБА_1 не узгоджувався, зміни до Графіку надання відпусток на 2015 рік щодо перенесення відпустки позивачу не вносилися. При цьому, таке перенесення відпустки відбулось за рішенням ОСОБА_3 Вказані обставини не спростовано відповідачами.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про протиправність дій виконуючої обовязки начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Львова Львівської області ОСОБА_3 щодо перенесення в серпні 2015 року щорічної основної відпустки ОСОБА_1, а тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасувати наказу Управління державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова від 30.07.15р. № 41 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та визнання дій виконуючої обовязки начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Львова Львівської області ОСОБА_3 по притягненню ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності незаконними судом встановлено наступне.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про державну службу» державна служба ґрунтується на таких основних принципах, крім іншого: професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; персональної відповідальності за виконання службових обов'язків і дисципліни; дотримання прав підприємств, установ і організацій, об'єднань громадян.

Статтею 5 Закону України «Про державну службу» закріплено, що державний службовець повинен: сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників і співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну службу» до основних обов'язків державних службовців належать, крім іншого: недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

За приписами статті 14 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Згідно з статтею 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Дисциплінарні стягнення до працівника застосовуються за порушення трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежного виконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

При цьому роботодавець сам вирішує яке дисциплінарне стягнення застосовувати до працівника.

Управлінням Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Львова Львівської області проведено нараду працівників. За результатами наради складено протокол №2 від 24.07.15р.

Зі змісту вказаного протоколу та наданих сторонами доказів, судом встановлено, що в процесі загального контролю за здійсненням платежів установами, що знаходяться на обслуговуванні в управлінні, було встановлено ряд недоліків в роботі спеціалістів відділу, а саме прийняття документів неналежно оформлених та із невірним призначенням платежу. Так, за період з 06.07.15р. по 14.07.15р. головним спеціалістом ОСОБА_1 прийнято без зауважень всупереч вимогам посадової інструкції та передано на виконання 4 платіжних доручення із невірним, некоректним призначенням платежу що не підтверджує цільового використання коштів, а також заявку на перерахування коштів згідно авансового звіту без печатки установи. Зокрема,

- 06.07.15р. позивачем прийнято та передано до виконання платіжний документ Шевченківської районної адміністрації № 662 від 06.07.15р. на суму 78877,20 грн., де в призначенні платежу було відсутнє посилання на документ, що підтверджує факт взятого та зареєстрованого в обліку фінансового зобовязання установи, що є порушенням абз. 2 п.10.3 та п.п. «в» п.10.7 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 938 від 23.08.12р. (зі змінами і доповненнями).

- 08.07.15р. ОСОБА_1 прийнято та передано до виконання платіжний документ № 545 Комунального закладу Львівської обласної ради Львівського обласного клінічного наркологічного диспансеру на суму 2900 грн. в порушення п.п.»а» п.10.7 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 938 від 23.08.12р. (зі змінами і доповненнями) в призначенні платежу не зазначений вид бюджетних коштів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 11 від 23.01.15р. «Деякі питання надання медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам».

- 13.07.15р. позивачем прийнято та передано до виконання платіжний документ Львівського обласного молодіжного центру № 128 на суму 104,04 грн., в якому в порушення п.п. «а» п.10.7 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 938 від 23.08.12р. невірно зазначена сума в призначенні платежу.

- 14.07.15р. ОСОБА_1 в порушення п.п. «г» п.10.7 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів № 938 від 23.08.12р. прийнято та передано до виконання платіжний документ Комунального закладу Львівської обласної ради Львівського обласного державного клінічного наркологічного диспансеру № 625 на суму 429 грн. (в призначенні платежу відсутнє посилання на економічну сутність платежу відповідно до зазначеного коду економічної класифікації видатків), що вказує на нецільове використання бюджетних коштів. До зазначеного платіжного документа було долучено заявку № 31 від 14.07.15р. на видачу готівки та перерахування коштів на вкладні рахунки на суму 429 грн. у якій відсутня була гербова печатка установи, що є порушенням п.п. «а» п.10.7 Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів.

Копії таких платіжних доручень долучено представником відповідачів до матеріалів справи. Внаслідок втручання начальника відділу в роботу головного спеціаліста та проведеної розяснювальної роботи із розпорядниками коштів, зазначені недоліки в поданих розрахункових та підтвердних документах були усунені протягом операційного дня та проведена їх оплата відповідно до отриманого ліміту.

Відповідно до п.4 Посадової інструкції головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів, головний спеціаліст несе персональну відповідальність за неякісне і несвоєчасне виконання посадових завдань та обовязків. При цьому, посадовою інструкцією покладено на позивача обовязок здійснювати перевірку документів, поданих розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів на оплату та надано право не приймати до виконання документи, що суперечать чинному законодавству або не оформленні належним чином (п.2.5, 3.2 Посадової інструкції).

У звязку з наявністю таких порушень зобовязано Головного спеціаліста відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів ОСОБА_1 надати письмове пояснення щодо допущених недоліків в роботі.

Позивачем не надано письмових пояснень щодо вказаних порушень, про що складено акт про відмову надати пояснення від 29.07.15р. №2.

За результатами проведеної наради прийнято рішення про оголошення догани головному спеціалісту відділу бюджетних надходжень, видатків та обслуговування розпорядників коштів та інших клієнтів ОСОБА_1

З наданих позивачем в судовому засіданні пояснень, судом встановлено, що ОСОБА_1 визнає факт вчинення таких порушень, однак заперечує наявність шкідливих наслідків у звязку з вчиненням таких порушень, оскільки такі були усунуті.

30.07.15р. Управлінням Державної казначейської служби України у Шевченківському районі міста Львова Львівської області винесено наказ № 41 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Згідно з аркушем ознайомлення, позивача із вказаним наказом ознайомлено 30.07.15р.

Вищевказані обставини свідчать, що позивачем під час виконання службових обовязків було допущено помилки, що свідчить про неналежне виконання службових обов'язків ОСОБА_1 Вказана обставина позивачем визнається. Наявність таких порушень свідчить про правомірність застосування роботодавцем дисциплінарного стягнення.

Суд критично оцінює твердження позивача щодо того, що застосування такого дисциплінарного стягнення як догана є неспіврозмірним із вчиненими порушеннями. Суд зазначає, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є факт вчинення самого порушення працівником. Оскільки таке порушення було вчинено, у роботодавця саме з моменту вчинення такого правопорушення виникло право застосування дисциплінарних стягнень. При цьому Законом встановлено, що вид відповідальності визначається керівником підприємства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.п.3, 8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій, бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення

В силу ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Матеріалами справи підтверджено наявність об'єктивних причин для прийняття відповідачем 1 оскаржуваного наказу від 30.07.2015р. № 41 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями. 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії виконуючої обовязки начальника Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Львова Львівської області ОСОБА_3 щодо перенесення в серпні 2015 року щорічної основної відпустки ОСОБА_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Львова Львівської області (79007, м.Львів, вул. Городоцька, 16, ) на користь ОСОБА_1 (Львівська область, камянка-Бузький район, с.Жовтанці, вул. Загаївська, 33) 24 (двадцять чотири) гривні 36 копійок судового збору.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кузан Р.І.