Справа № 804/5719/15
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2015 рокусправа № 804/5719/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Уханенка С.А.

суддів: Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Рафтола" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дій,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю "Рафтола" звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за березень 2015 року, а податкову декларацію позивача визнати такою, що прийнята датою її фактичного отримання, а саме 10.04.2015 р.; зобов'язати відповідача відобразити показники податкової декларації позивача з податку на додану вартість за березень 2015 р. з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку позивача.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ "Рафтола" з ПДВ за березень 2015 року. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та товариством з обмеженою відповідальністю "Рафтола" 25 квітня 2013 року укладено договір №3360 про визнання електронних документів, предметом якого є визнання електронних документів, предметом якого є визнання електронних податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

10.04.2015 року товариством з обмеженою відповідальністю "Рафтола" засобами електронного зв'язку було надіслано до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за березень 2015 року.

10.04.2015 р. позивачем була отримана електронна квитанція №1, в якій зазначалось, що документ не прийнято. Виявлено помилки: для платника податків заборонено прийом звітності по електронній пошті. Можливо відсутній договір з ДФСУ.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності доказів з боку відповідача для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів, а також реалізації права на розірвання зазначеного договору в односторонньому порядку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 Податкового кодексу України та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (пункт 48.1 ст.48 Податкового кодексу України).

Обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений Податковим кодексом України статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків. (Пункт 48.2 ст.48 Податкового кодексу України.).

Обов'язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація, визначені пунктом 48.3 ст.48 Податкового кодексу України.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені Податковим кодексом України строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 ст.49 Податкового кодексу України).

Згідно з п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Приписами п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, до яких, зокрема, відноситься найменування контролюючого органу, до якого подається звітність. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Відповідно до п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України, у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобовязаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Таким чином, наведеними нормами права визначено як обов'язок податкового органу щодо прийняття податкової звітності, так і підстави для відмови у прийнятті контролюючим органом податкової декларації.

При цьому, відмова податкового органу у прийнятті податкової звітності оформляється відповідним рішенням.

Таким чином, враховуючи те, що відповідне рішення податкового органу про відмову у прийнятті податкової звітності відсутнє, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання податкової декларації ТОВ «Рафтола» з податку на додану вартість за березень 2015 року такою, що прийнята датою її фактичного отримання, тобто 10.04.2015 р. та про зобов'язання відповідача відобразити показники податкової декларації позивача з податку на додану вартість за березень 2015 р. з додатками в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо відмови в прийнятті податкової декларації позивача з податку на додану вартість за березень 2015 року колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем в односторонньому порядку припинено дію договору № 3360 від 25.04.2015 року про визнання електронних документів у зв'язку із істотним порушенням умов договору, зокрема, у зв'язку із незнаходженням позивача за податковою адресою.

Згідно акту №543/13-1/3700697 від 10.10.2014 р. посадовими особами ДПІ в Ленінському районі встановлено відсутність підприємства та посадових осіб ТОВ «Рафтола» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Воз'єднання, буд.25.

Також складено довідку про встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за №5088 та повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням №202/18-02 від 10.10.2014 р.

Так, відповідно до статті 1 Закону України від 15 травня 2003 року Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

За змістом частин 1, 2 статті 17 цього Закону відомості про юридичну особу або фізичну особу підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі містяться, зокрема, відомості щодо місцезнаходження юридичної особи.

Згідно з вимогами статей 6, 19 зазначеного Закону при зміні місцезнаходження юридичної особи вносяться відповідні зміни до відомостей Єдиного державного реєстру в порядку, встановленому цим Законом. Внесення змін до відомостей про юридичну особу, якщо ці зміни пов'язані із зміною місцезнаходження, є підставою для заміни свідоцтва про державну реєстрацію.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осібпідприємців № 20360646, станом на 31.03.2015 року місцезнаходженням ТОВ «Рафтола»: м. Дніпропетровськ, вул.. Воз'єднання, буд.25.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем не доведено факту зміни місця реєстрації позивача, оскільки за наявними у справі документами, зареєстрованим місцезнаходженням позивача значиться адреса: м. Дніпропетровськ, вул.. Воз єднання, буд.25, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновки податкового органу про відсутність ТОВ «Рафтола» за зареєстрованим місцезнаходженням є необґрунтованими та не могли слугувати підставою для розірвання договору в односторонньому порядку.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що подана ТОВ «Рафтола» податкова декларація з ПДВ за березень 2015 року не відповідає вимогам п.48.3 ПК України (відсутні обов'язкові реквізити), а саме не вірно вказано найменування органу державної податкової служби, до якого подається звіт.

Тобто, в поданій декларації позивачем було зазначено контролюючий орган - ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів, що не відповідає дійсності, так як найменуванням є -ДПІ у Ленінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності найменування податкового органу не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки вони не були підставою неприйняття податкової декларації.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення , а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: С.А. Уханенко

Суддя: І.Ю. Богданенко

Суддя: Ю.М. Дадим