Справа № 804/10274/15
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2015-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Юркова Е.О.
при секретарі - Шпота Я.С.
за за участю: представник позивача - ОСОБА_1
представники відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічного підприємства «Альянс» до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічного підприємства «Альянс» до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року прийняте Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - технічного підприємства «Альянс»;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 08.05.2015 року прийняте Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - технічного підприємства «Альянс»;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_3 від 08.05.2015 року прийняте Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - технічного підприємства «Альянс».
В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставність та необґрунтованість висновків акту № 527/22-05/30916849 від 10.04.2015 року документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічного підприємства «Альянс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 01.04.2014 року та акту № 526/22-05/30916849 від 10.04.2015 року про не надання документів, на підставі яких прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, які винесено без урахування фактичних обставин справи та в порушення приписів податкового законодавства.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, обґрунтовуючи свої доводи висновками, викладеними в акті перевірки № 527/22-05/30916849 від 10.04.2015 року, яким встановлено завищення позивачем складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування та заниження податку на прибуток на загальну суму 5 475 778 грн. за 2012-2013 роки, а також податкового кредиту за рахунок включення до його складу сум ПДВ по господарським операціям з надання послуг, які не направлені на реальне настання правових наслідків та заниження ПДВ на загальну суму 2 131 955 грн. за 2012-2013 роки. Таким чином, представники відповідача вважають оскаржувані податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті у відповідності до норм податкового законодавства, а тому у задоволенні позову просили відмовити.
Вислухавши представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявності підстав для його задоволення.
Видами діяльності позивача за КВЕД є: виробництво електророзподільної та контрольної апаратури; оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням; технічні випробування та дослідження; інші професійна, наукова та технічна діяльність; ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування; установлення та монтаж машин і устаткування.
Вказаною перевіркою встановлено:
1. п.п. 14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.135.1 п.135.2 п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.10 ст.137, п.п. 138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 5 475 778 грн., у тому числі:
- у 2012 році на суму 4 913 152 грн.,
- у 2013 році на суму 562 626 грн.
2. порушення п.198.1, п.198.2, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 131 955 грн., у тому числі по періодам:
- за травень 2012 року на суму 86 189 грн.;
- за червень 2012 року на суму 1 050 910 грн.;
- за липень 2012 року на суму 47 960 грн.;
- за вересень 2012 року на суму 3 310 грн.;
- з!а грудень 2012 року на суму 173 470 грн.;
- за січень 2013 року на суму 19 043 грн.;
- за лютий 2013 року на суму 41 674 грн.;
- за березень 2013 року на суму 2 566 грн.;
- за квітень 2013 року на суму 84 174 грн.;
- за травень 2013 року на суму 144 грн.;
- за червень 2013 року на суму 824 грн.;
- за липень 2013 року на суму 5 075 грн.;
- за серпень 2013 року на суму 116 685 грн.;
- за вересень 2013 року на суму 85 130 грн.;
- за жовтень 2013 року на суму 137 579 грн.;
- за листопад 2013 року на суму 277 222 грн.
За результатами перевірки податковим органом був складений акт № 527/22-05/30916849 від 10.04.2015 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ ВТП «Альянс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2011 року по 01.04.2014 року».
Також 10.04.2015 року Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська складено акт № 526/22-05/30916849 «Про не надання документів». В обґрунтування акту зазначено про не надання ТОВ ВТП «Альянс» в повному обсязі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та пояснення на питання, які виникли в ході перевірки.
На підставі ОСОБА_2 перевірки 526/22-05/30916849 від 10.04.2015 року Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська було винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року, яким ТОВ ВТП «Альянс» було нараховано суму грошового зобовязання за платежем: адміністративні штрафи та інші санкції в розмірі 510 грн.;
На підставі ОСОБА_2 перевірки № 527/22-05/30916849 від 10.04.2015 року Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська було винесено:
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_2 від 08.05.2015 року, яким ТОВ ВТП «Альянс» було нараховано суму грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість, за основним платежем в сумі 2 131 955 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 1 065 977,50 грн.;
- податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_3 від 08.05.2015 року, яким ТОВ ВТП «Альянс» було нараховано суму грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, за основним платежем в сумі 5 475 778 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 2 737 889 грн.
Не погоджуючись із винесеним податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ ВТП «Альянс» в рамках процедури адміністративного оскарження була подана скарга на податкові повідомлення-рішення, за розглядом якої ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено рішення № 6967/10/04-36-10-07-09 від 31.07.2015 року яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 08.05.2015 року та № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року, а скаргу в цій частині без задоволення; збільшено на 27 136,62 грн. (основний платіж 18 091,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 9 045,62 грн.) суму грошового зобовязання з податку на прибуток, визначену у податковому повідомленні-рішенні Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська від 08.05.2015 року № НОМЕР_3, а скаргу платника на визначене податкове повідомленні-рішення без задоволення.
Суд вважає, що висновки зазначені в актах перевірок № 526/22-05/30916849 від 10.04.2015 року та № 527/22-05/30916849 від 10.04.2015 року, а отже і податкові повідомлення-рішення від 08.05.2015 року № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 (з урахуванням рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 6967/10/04-36-10-07-09 від 31.07.2015 року), № НОМЕР_1 є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам справи, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Господарська діяльність здійснюється у загальній економічній сфері, а тому має суто економічні властивості, що неможливо без вартісної оцінки і взаємооцінки, еквівалентності обміну, відповідних обчислень і розрахунків. Тому така ознака результатів господарської діяльності, як цінова визначеність, наявна в абсолютній більшості випадків, хоча в некомерційній господарській діяльності можливе безкоштовне надання результатів останньої.
Розділом ІІІ Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на прибуток підприємств.
Витрати у розумінні Податкового кодексу України - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілом власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, в редакції, яка діяла на час господарських взаємовідносин).
До складу валових витрат що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин), входять: витрати від операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інші витрати, визначені згідно з пунктами 138.5, 138.10 -138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статті 141 цього Кодексу; крім витрат визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Приписами пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Пунктом 138.4. статті 138 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.
Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
За приписами пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Відповідно до п.135.4.ст.135 ПК України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж сума компенсації, отримана в будь-якій формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань, та включає: дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу.
Розділом V Податкового кодексу України врегульовані питання, пов'язані з обчисленням та сплатою податку на додану вартість.
Згідно п.187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше;
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) - податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11статті 201 цього Кодексу.
Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну.
Відповідно до п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (в редакції на момент перевіряємого періоду та виникнення спірних правовідносин) податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, на підтвердження включення сум коштів до складу витрат та сум ПДВ до складу податкового кредиту необхідні документи, оформлені відповідно до вимог, встановлених ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: документи, що підтверджують факт отримання послуг від іншої особи та документи, що підтверджують зв'язок понесених витрат з господарською діяльністю платника податку.
Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:
- неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій;
- здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.
Судом встановлено, що ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) з ТОВ «Антарекс-Плюс» (постачальник) протягом перевіряємого періоду (січень-лютий 2013 року) мало взаємовідносини з приводу придбання товару (модуль вводу дискретних сигналів, вимикач автоматичний, вставка плавка, вакуумний автоматичний вимикач, шина алюмінієва, автоматичний вимикач, захисний екран для лічильників, поворотна ручка, тяги круглі та аксесуари та інші комплектуючі), на підставі договору №7859 від 05.07.2012 року (том 9 а.с.47).
На виконання вказаного договору сторонами складені специфікації №№ 1-9, ТОВ «Антарекс-Плюс» виписано рахунки на оплату.
Фінансово-господарські операції з постачання ТОВ «Антарекс-Плюс» товару підтверджуються підписаними за фактом виконання договірних зобовязань видатковими накладними та виписаним ТОВ «Антарекс-Плюс» податковими накладними, які залучені до матеріалів справи.
Придбаний у ТОВ «Антарекс-Плюс» товар було відображено у бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать складені прибуткові ордери на товар, копії яких залучені до матеріалів справи.
Також судом встановлено, що 17.04.2013 року між ТОВ «Антарекс-Плюс» та ТОВ «Торговий дім «Керамін-плюс» (новий кредитор) укладено договір уступки права вимоги, за умовами якого ТОВ «Антарекс-Плюс» (первісний кредитор), відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору, в межах яких новий кредитор стає кредитором ТОВ ВТП «Альянс» за договором №7859 від 05.07.2012 року. Відповідно до вказаного договору до нового кредитора переходить право вимагати від ТОВ ВТП «Альянс» належного та реального виконання обовязків по сплаті грошової суми у розмірі 319 373,09 грн.
ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) з ТОВ «Фортуна-Контракт» (постачальник) протягом перевіряємого періоду (березень, квітень, липень, серпень 2013 року) мало взаємовідносини з приводу придбання товару (ригель під тягову систему, основа плавкої вставки, кришка різьбова, автоматичний вимикач, мідна шина, шафа, монтажна панель та інші комплектуючі) на підставі договору поставки №11/03-13 від 11.03.2013 року (том 6 а.с.106-107).
На виконання вказаного договору сторонами складені специфікації №№ 1-9, ТОВ «Фортуна-Контракт» виписано рахунки на оплату.
Фінансово-господарські операції з постачання ТОВ «Фортуна-Контракт» товару підтверджуються виписаними ТОВ «Фортуна-Контракт» за фактом виконання договірних зобовязань видатковими накладними та податковими накладними, які залучені до матеріалів справи.
Транспортування придбаного товару здійснено ТОВ ВТП «Альянс», про що свідчать складені товарно-транспортні накладні за кожною партією товару, копії яких залучені до матеріалів справи.
Придбаний у ТОВ «Фортуна-Контракт» товар було відображено у бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать складені прибуткові ордери на товар, копії яких залучені до матеріалів справи.
Також, ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) з ТОВ «ОСОБА_4А.» (постачальник) протягом перевіряємого періоду (квітень 2013 року) мало взаємовідносини з приводу придбання товару (вертикальний профіль, автоматичний вимикач) на підставі укладеного договору купівлі-продажу №29 від 02.04.2013 року (том 8 а.с.67).
На виконання вказаного договору сторонами складені специфікації №№ 1-5, ТОВ «ОСОБА_4А.» виписано рахунки на оплату.
Фінансово-господарські операції з постачання ТОВ «ОСОБА_4А.» товару підтверджуються виписаними ТОВ «ОСОБА_4А.» за фактом виконання договірних зобовязань видатковими накладними та податковими накладними, які залучені до матеріалів справи.
Транспортування придбаного товару здійснено ТОВ ВТП «Альянс», про що свідчать складені товарно-транспортні накладні за кожною партією товару, копії яких залучені до матеріалів справи.
Придбаний у ТОВ «ОСОБА_4А.» товар було відображено у бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать складені прибуткові ордери на товар, копії яких залучені до матеріалів справи.
Також ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) з ТОВ «Інтервенто» (постачальник) протягом перевіряємого періоду (травень, червень, липень, серпень 2013 року) мало взаємовідносини з приводу придбання товару (лист оцинкований в асортименті, лист х/к ), про що свідчать оформлені рахунки-фактури, видаткові накладні на придбання товару та виписані за фактом постачання товару податкові накладні (том 6 а.с.102-105).
Придбаний у ТОВ «Інтервенто» товар було відображено у бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать складені прибуткові ордери на товар, копії яких залучені до матеріалів справи.
Крім того ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) з ТОВ «Суми Імпекс» (постачальник) протягом перевіряємого періоду (серпень, вересень 2013 року) мало взаємовідносини з приводу придбання товару (щит закритого виконання, шафа ШНВА, шафа керування, щит силовий розподільчий), на підставі укладеного договору поставки №18 від 22.08.2013р. (том 8 а.с.14).
На виконання вказаного договору сторонами складені специфікації №№ 1-5, ТОВ «Суми Імпекс» виписано рахунки на оплату.
Фінансово-господарські операції з постачання ТОВ «Суми Імпекс» товару підтверджуються виписаними ТОВ «Суми Імпекс» за фактом виконання договірних зобовязань видатковими накладними та податковими накладними, які залучені до матеріалів справи.
Транспортування придбаного товару здійснено ТОВ ВТП «Альянс», про що свідчать складені товарно-транспортні накладні за кожною партією товару, копії яких залучені до матеріалів справи.
Придбаний у ТОВ «Суми Імпекс» товар було відображено у бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать складені прибуткові ордери на товар, копії яких залучені до матеріалів справи.
З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2013 року між ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) та ТОВ «Торговий дім Білецьких» укладено договір купівлі-продажу №259, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцеві електрокомплектуючі та електрообладнання. (том 4 а.с. 130-131).
На виконання вказаного договору ТОВ «Торговий дім Білецьких» виписано на адресу покупця рахунки на оплату товару по замовленням №1020 від 30.10.2013р., № 782 від 27.09.2013р., № 914 від 30.09.2013р.
За фактом постачання товару сторонами підписані видаткові накладні та постачальником виписано податкові накладні на товар, копії яких наявні в матеріалах справи.
Транспортування придбаного товару здійснено ТОВ «Торговий дім Білецьких», про що свідчать складені товарно-транспортні накладні за кожною партією товару, копії яких залучені до матеріалів справи.
Придбаний у ТОВ «Торговий дім Білецьких» товар (контактор, автоматичний вимикач, клема пружина, реле, перетворювач частоти, повітряний автоматичний вимикач, електромагнітний контактор, пристрій механічного блокування та інші комплектуючі) було відображено у бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать складені прибуткові ордери на товар, копії яких залучені до матеріалів справи.
Також ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) з ПП «Іраіда» (постачальник) протягом перевіряємого періоду (листопад 2013 року) мало взаємовідносини з приводу придбання товару (контактор, автоматичний вимикач, монтажна панель, шафа модульна пуста, двері металеві та інші комплектуючі), на підставі договору поставки №39 від 04.11.2013 року (том 7 а.с.142).
На виконання вказаного договору сторонами складені специфікації №№ 1-3, ТОВ «Іраіда» виписано рахунки на оплату.
Фінансово-господарські операції з постачання ПП «Іраіда» товару підтверджуються виписаними ПП «Іраіда» за фактом виконання договірних зобовязань видатковими накладними та податковими накладними, які залучені до матеріалів справи.
Придбаний у ПП «Іраіда» товар було відображено у бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать складені прибуткові ордери на товар, копії яких залучені до матеріалів справи.
З матеріалів справи слідує, що протягом перевіряємого періоду ТОВ ВТП «Альянс» мало взаємовідносини з ТОВ «Лафіс Трейд» з приводу придбання товару (модуль релейного зєднання, пристрій діагностування, шафа центральної сигналізації, шафа керування, щит власних потреб), про що свідчать складені ТОВ «Лафіс Трейд» рахунки на оплату та складені за фактом постачання товару податкові накладні на товар, копії яких наявні в матеріалах справи (том 4 а.с.102-127).
Також, між ТОВ ВТП «Альянс» (замовник) та ТОВ «Маритен» (виконавець) 15.05.2014 року укладено договір № 150512 на обслуговування обладнання кондиціонування повітря, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобовязання з сервісного обслуговування обладнання кондиціонування повітря (кондиціонер спліт) у приміщеннях замовника. Сервісне обслуговування включає: зовнішній огляд обладання, контроль запуску та встановлення режимів роботи, обовязкове чищення повітряних фільтрів, дозаправку обладнання фреоном, чищення обладнання, чищення випарників та конденсаторів, чищення дренажів.
На підставі укладеного договору ТОВ «Маритен» були оформлені рахунки-фактури на виконання послуг.
Фінансово-господарські операції з надання ТОВ «Маритен» послуг з обслуговування обладнання кондиціонування повітря підтверджуються виписаною ТОВ «Маритен» за фактом виконання договірних зобовязань податковою накладною №213 від 15.05.2012 року.
У звязку з ненаданням ТОВ «Маритен» актів виконаних робіт, витрати за умовами вказаного договору були понесені ТОВ ВТП «Альянс» за рахунок власного прибутку.
30.05.2012 року між ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) та ТОВ «Нові технології ДОН» укладено договір поставки №3005, за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупцеві товар, визначений в специфікації та накладній на поставку (том 5 а.с. 17).
На виконання вказаного договору сторонами складено специфікацію №1 на товар (автоматичний вимикач в асортименті, корпус, панель, лист х/к в асортименті).
Фінансово-господарські операції за вказаних договором підтверджуються: накладними на товар та виписаними ТОВ «Нові технології ДОН» за фактом виконання договірних зобовязань податковими накладними, які залучені до матеріалів справи.
Транспортування придбаного товару здійснено ТОВ ВТП «Альянс», про що свідчать складені товарно-транспортні накладні за кожною партією товару, копії яких залучені до матеріалів справи.
Придбаний у ТОВ «Нові технології ДОН» товар було відображено у бухгалтерському обліку позивача, про що свідчать довідки інвентаризації товарів на складі.
ТОВ ВТП «Альянс» (покупець) з ПП «Джевел Стайл» (постачальник) протягом перевіряємого періоду (січень - жовтень 2012 року) мало взаємовідносини з приводу придбання товару на підставі договору поставки №2001196 від 20.01.2012 року.
На виконання вказаного договору ПП «Джевел Стайл» виписано рахунки на оплату.
Фінансово-господарські операції з постачання ПП «Джевел Стайл» товару підтверджуються виписаними ПП «Джевел Стайл» за фактом виконання договірних зобовязань видатковими накладними та податковими накладними, які залучені до матеріалів справи.
Транспортування придбаного товару здійснено ТОВ ВТП «Альянс», про що свідчать складені товарно-транспортні накладні за кожною партією товару, копії яких залучені до матеріалів справи.
Судом встановлено, що 01.10.2012 року між ПП «Джевел Стайл» та ТОВ «Пріор Груп» (новий кредитор) укладено договір № 102012/у уступки права вимоги, за умовами якого ПП «Джевел Стайл» (первісний кредитор), відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредитору. Відповідно до вказаного договору до нового кредитора переходить право вимагати від ТОВ ВТП «Альянс» належного та реального виконання обовязків по сплаті грошової суми у розмірі 143 651,30 грн.
В подальшому придбаний у вище наведених контрагентів-постачальників товар був використаний позивачем у господарській діяльності (виробництво електророзподільної та контрольної апаратури; ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування) та реалізований на адресу контрагентів-покупців як самостійній товар (електрокомплектуючі) або у складі виробленої та реалізованої продукції: ТОВ «Український завод великогабаритних шин», ТОВ «Сігнет-Центр», ТОВ «Електросистеми України», Українсько-Латвійське ТОВ з іноземними інвестиціями «БАДМ, ЛТД», ТОВ «Мясна фабрика «Фаворит плюс», ПАТ «ОСОБА_5 Просессінг», ПрАТ «Агрегат-Ресурс», ДП З іноземними інвестиціями «Капро», ТОВ «Прайм-Енерго», ТОВ «Лідер Електрик», ПП «Енерсіс Дніпропетровськ», ДП «Мекомсервіс», ТОВ «Фірма АЕК», ПАТ «Дніпровський крохмало-патоковий комбінат», ТОВ «Лесото», ТОВ «Водоочисні технології», ТОВ «Гідромех-Інжиніринг», ТОВ «Спеціалізована компанія «Електромонтаж-444», ТОВ «Мерм-Електро», ПБК «Укрмонолітспецбуд», ПрАТ «Комінмет», ПАТ «Дніпродзержинський коксохімічний завод Євраз», ПАТ «Миронівський хлібопродукт», ПП НВФ «Елекс», ТОВ «Інфоком, ЛТД», ТОВ ВКБ «Променергомонтаж», ТОВ «Союз-Континент», ТОВ «Системи та пристрої автоматизації», про що свідчать залучені до матеріалів справи договори на постачання товару, видаткові та податкові накладні.
Стосовно зауваження Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська про надання позивачем товарно-транспортних накладних не в повному обсязі, слід вказати, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, а відтак визначає взаємовідносини по виконанню перевезення вантажів для обліку транспортної роботи.
Таким чином, оскільки, транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, чи наявності у таких документах недоліків, не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість.
Сама по собі наявність чи відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформлені не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших документів вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язання платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.
Такі твердження також викладені в листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 2 1936/11/13-11.
За таких обставин, висновки про існування у платника податків порушень законодавства з питань оподаткування, не відповідають дійсності та суперечать законодавству з питань оподаткування.
Відповідно до ст.ст. 46-49 Податкового кодексу України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповід альність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Отже, норми Податкового кодексу України в якості підстави для не включення до складу валових витрат передбачають тільки випадки повної відсутності будь-яких розрахункових, платіжних та інших документів, передбачених законодавством.
Будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, первинні документи, якими оформлені операції з постачання на адресу ТОВ ВТП «Альянс» товару, складені належним чином та відповідають вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Будь-яких заперечень з цього приводу відповідачем не надано.
З наданих позивачем доказів вбачається, що укладені ТОВ ВТП «Альянс» правочини мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними.
З акту перевірки № 527/22-05/30916849 від 10.04.2015 року вбачається, що відповідач посилається на податкову інформацію відносно контрагентів позивача ТОВ «Торговий дім Білецьких», ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Такара-Д», ТОВ «Інтер Аркс», ТОВ «Техномет», ТОВ «Антарекс-Плюс», ТОВ «Фортуна-Контракт», ТОВ «ОСОБА_4А.», ТОВ «Суми Імпекс», ПП «Іраіда», ТОВ «Лафіс Трейд», ТОВ «Нові технології ДОН», ПП «Джевел Стайл» щодо відсутності за місцем знаходження, недостатньої кількості працівників, відсутність матеріальних ресурсів, виробничої бази, складських приміщень, відсутність звітностей з податку на додану вартість, невідповідність придбаного та реалізованого товару/послуг.
Проте суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено залежності виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання та не встановлює обов'язку для підприємства здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов'язань сплати податку до бюджету контрагентами.
Також, стосовно доводів податкового органу щодо сумнівності факту здійснення контрагентами позивача зобовязань за укладеними договорами, що були зроблені за результатами аналізу інформаційних баз податкового органу, аналізу даних податкової звітності та інформації з зовнішніх джерел, а також твердження щодо відсутності основних фондів, трудових ресурсів, виробничих потужностей, транспортних засобів, сировини та матеріалів, суд зазначає наступне.
Чинним законодавством не передбачено необхідної кількості трудових ресурсів, зареєстрованих власних основних фондів, виробничих потужностей, транспортних засобів, сировини та матеріалів, що була би достатньою для фізичної та технічної можливості виконання умов наведених договорів, що виключає залежність даних умов та реальності виконання договірних зобовязань.
Посилання відповідача на те, що платник не мав фактичної (реальної) господарської діяльності з названими контрагентами, з огляду на відсутність за місцем знаходження, не можуть слугувати достатнім свідченням безтоварності розглядуваних операцій та недобросовісності позивача як платника податків. Основні та транспортні засоби необов'язково повинні перебувати у власності суб'єкта господарювання, позаяк можуть бути орендовані або взяті у лізинг у третіх осіб, а необхідні для виконання операцій особи можуть бути залучені платником за цивільно-правовими договорами. Крім того, неперебування контрагентів за місцем реєстрації не є свідченням неможливості провадження ними діяльності за іншою адресою.
Належних доказів відсутності вище перелічених контрагентів позивача у період, що перевірявся, за місцем реєстрації відповідачем не надано.
Таким чином, суд приходить до висновку, що правовідносини за спірними правочинами в повній мірі відображені в бухгалтерському та податковому обліку позивача, тобто позивачем дотримано принцип превалювання сутності над формою, який закріплений в ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми).
Відповідно до ст. 215 Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 № 435 (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) - у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно із ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановлений законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За вимогами цивільного законодавства існує презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). До оспорюваних правочинів належить зокрема фіктивний правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим право чином (фіктивний правочин). Фіктивний правочин визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.12.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; правочини. спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб.
Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
Відповідачем не доведено, а судом не встановлено, наявності мети, завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, а також існування умислу у позивача чи його контрагентів, як обов'язкової ознаки для визнання правочину недійсним та застосування адміністративно-господарських санкцій. Хоча факт порушення публічного порядку повинен бути доведеним певними засобами доказування.
Інший підхід потенційно надасть можливість посадовим особам державних органів на власний розсуд оголошувати будь-який правочин недійсним (нікчемним) без звернення до суду, що не є правильним виходячи з загальних засад судочинства.
При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Також в своєму акті № 527/22-05/30916849 від 10.04.2015 року відповідач посилається на акти перевірок ДПІ у Московському районі м.Харкова від 20.09.2013 року № 102/20-34-22-01/38493298 перевірки ТОВ «ОСОБА_4А.» щодо підтвердження реальності здійснення господарських відносин їх реальності та повноти відображення в обліку за квітень 2013 року», ДПІ у Печерському районі м.Києва від 20.05.2014 року № 1427/26-55-22-08/30055514 про неможливість проведення зустрічної звірки ПП «Іраіда» щодо підтвердження господарських операцій за листопад 2013 року, проте щодо такого використання вказаної інформації суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до роз'яснення Вищою арбітражного суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» від 26.01.2000р. N 02-5/35 акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.
Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.
Нормативний акт це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.
Зазначене вище підтверджено також п. 3 листа Вищого господарського суду від 24.07.2001 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних та інших органів», в якому також зазначено, що «акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин».
У зв'язку з цим, акти перевірок контрагентів позивача, на підставі яких відповідачем було зроблено висновок про порушення позивачем норм діючого законодавства не можна застосовувати до ТОВ ВТП «Альянс», оскільки вони (ОСОБА_2 перевірки) не мають обов'язкового характеру для данного суб'єкта господарювання.
Крім того, згідно листа Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11від 02.06.2011р. - «не є обов'язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов'язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюги яких декларувався рухтоварів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом».
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що на момент здійснення досліджених правовідносин підприємства - контрагенти позивача ТОВ «Торговий дім Білецьких», ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Такара-Д», ТОВ «Інтер Аркс», ТОВ «Техномет», ТОВ «Антарекс-Плюс», ТОВ «Фортуна-Контракт», ТОВ «ОСОБА_4А.», ТОВ «Суми Імпекс», ТОВ «Іраіда», ТОВ «Лафіс Трейд», ТОВ «Нові технології ДОН», ПП «Джевел Стайл» були зареєстровані як юридичні особи, що відповідачем не спростовано.
Враховуючи наявність у позивача належним чином оформлених первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання товару (електродеталей в асортименті) отже і належне формування та декларування доходу, правомірне формування податкового кредиту за рахунок сплаченого ПДВ по господарським операціям з придбання товару у ТОВ «Торговий дім Білецьких», ТОВ «Інтервенто», ТОВ «Такара-Д», ТОВ «Інтер Аркс», ТОВ «Техномет», ТОВ «Антарекс-Плюс», ТОВ «Фортуна-Контракт», ТОВ «ОСОБА_4А.», ТОВ «Суми Імпекс», ТОВ «Іраіда», ТОВ «Лафіс Трейд», ТОВ «Нові технології ДОН», ПП «Джевел Стайл» та свідчать про належне виконання договорів, а тому висновок відповідача про завищення позивачем складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування та заниження податку на прибуток на загальну суму 5 475 778 грн. за 2012-2013 роки, а також податкового кредиту за рахунок включення до його складу сум ПДВ по господарським операціям з надання послуг, які не направлені на реальне настання правових наслідків та заниження ПДВ на загальну суму 2 131 955 грн. за 2012-2013 роки, що призвело до порушень п.п. 14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.135.1 п.135.2 п.п.135.5.4 п.135.5 ст.135, п.137.10 ст.137, п.п. 138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.п.138.10.2, п.п.138.10.3, п.п.138.10.4 п.138.10 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток всього на суму 5 475 778 грн. та порушень п.198.1, п.198.2, п. 198.6 ст. 198, п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 131 955 грн. не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
В судовому засіданні був повністю доведений представником позивача факт вчинення господарських операцій, за наслідками яких виникло право позивача на формування податкового кредиту, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Окремо суд зауважує, що у відповідності до пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, у редакції станом на момент проведення перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.
Також, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) зазначено, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.
Також, щодо винесеного податкового повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року, яким ТОВ ВТП «Альянс» було нараховано суму грошового зобовязання за адміністративними штрафами та іншими санкціями в розмірі 510 грн. суд зазначає наступне.
Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому великий платник податків зобов'язаний також надати в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб копії документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів (якщо такі документи створюються ним в електронній формі), не пізніше робочого дня, наступного за днем початку документальної виїзної планової, позапланової перевірки, документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
Аналізуючи матеріали справи суд доходить висновку, що позивачем в ході проведення перевірки в повному обсязі були надані всі документи на підтвердження своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, ТОВ ВТП «Альянс» були надані всі наявні документи, пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства.
З урахуванням вищезазначеного, з огляду на надання ТОВ ВТП «Альянс» в повному обсязі документів, пов'язаних з предметом перевірки, суд доходить висновку що податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року, яким ТОВ ВТП «Альянс» було нараховано суму грошового зобовязання за адміністративними штрафами та іншими санкціями в розмірі 510 грн., податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_2 від 08.05.2015 року, яким ТОВ ВТП «Альянс» було нараховано суму грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість, за основним платежем в сумі 2 131 955 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 1 065 977,50 грн., а також податкове повідомлення-рішення форми «Р» № НОМЕР_3 від 08.05.2015 року, яким ТОВ ВТП «Альянс» було нараховано суму грошового зобовязання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств, за основним платежем в сумі 5 475 778 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в розмірі 2 737 889 грн., з урахуванням збільшення рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 6967/10/04-36-10-07-09 від 31.07.2015 року на 27 136,62 грн. суми грошового зобовязання з податку на прибуток (основний платіж 18 091,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 9 045,62 грн.), - прийняті Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з порушенням використаного повноваження з метою, з якою це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без врахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення; не добросовісно та не розсудливо, а тому підлягають скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій та рішень.
Позивачем під час подання адміністративного позову сплачено судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1607 від 14.08.2015р.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, згідно із ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. присуджується на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічного підприємства «Альянс» до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 08.05.2015 року прийняте Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - технічного підприємства «Альянс».
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 08.05.2015 року прийняте Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - технічного підприємства «Альянс».
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_3 від 08.05.2015 року прийняте Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - технічного підприємства «Альянс», з урахуванням рішенням ГУ ДФС у Дніпропетровській області № 6967/10/04-36-10-07-09 від 31.07.2015 року про збільшення на 27 136,62 грн. суми грошового зобовязання з податку на прибуток (основний платіж 18 091,00 грн., штрафні (фінансові) санкції 9 045,62 грн.).
Копію постанови направити сторонам по справі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та в строки, встановленні статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови викладений протягом пяти днів.

Суддя (підпис) ОСОБА_6