Справа № 2а-18340/10/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2011-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 лютого 2011 року 14:39 № 2а-18340/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., при секретарі судового засідання Безсчасній Я.С., за участю представників: позивача ОСОБА_1 (довіреність від 01.12.2010р. № б/н), ОСОБА_2 (довіреність від 01.12.2010р. № б/н), відповідача ОСОБА_3 (довіреність від 09.07.2010р. № 3596/9/10-013), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ - Формат»
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва
про визнання нечинними рішень та зобовязання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Світ Формат»заявлені вимоги (з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 12.01.2011р.) до ДПІ у Дніпровському районі м. Києва про визнання нечинними рішень про відмову в прийнятті податкових декларацій від 12.05.2010р. № 12010/10/28-011, від 21.05.2010р. № 13364/10/28-011, від 18.06.2010р. № 15697/10/15-411, від 21.06.2010р. № 15700/10/28-011, від 22.06.2010 № 15788/10/28-011, від 01.07.2010р. № 17086/10/15-411, від 21.07.2010р. № 19217/10/28-011, від 27.07.2010р. № 19246/10/28-011, від 03.08.2010р. № 20170/10/280-011, від 21.08.2010р. № 22493/10/280-011, від 21.09.2010р. № 27086/10/28-011, від 14.10.2010 № 28878/10/28-011; зобовязання прийняти податкові декларації з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2010 року, за перше півріччя 2010 року, декларації з податку на додану вартість за квітень, червень, липень, серпень та вересень 2010 року; зобовязання внести інформацію щодо податкових декларацій з податку на додану вартість у Систему автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що неприйняття податкової звітності позивача, оформленої належним чином, суперечать вимогам Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та Наказу «Про затвердження форми податкової декларації та порядку її заповнення і подання», а підстави, з яких податкова звітність не прийнята є неправомірними, оскільки направлені до податкового органу податкові декларації містять усі обовязкові реквізити: підписані відповідними посадовими особами і скріплені печаткою підприємства.

Відповідач проти позову заперечував. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що податкові декларації позивача не були визнані податковим органом як податкова звітність, оскільки подані позивачем декларації не відповідали вимогам законодавства.

В судових засіданнях представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

ТОВ «Світ-Формат»перебуває на обліку як платник податків в ДПІ у Дніпровському районі м. Києва.

ТОВ «Світ-Формат»були подані до ДПІ у Дніпровському районі м. Києва податкові декларації з податку на прибуток за перший квартал 2010 року, за півріччя 2010 року, з податку на додану вартість за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2010 року.

ДПІ у Дніпровському районі міста Києва листами не визнала вищезазначені подані декларації як податкові звіти, оскільки вони не відповідають вимогам діючого законодавства, зокрема: листом № 13364/10/28-011 від 21.05.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на додану вартість за квітень 2010 року не визнана як податкова звітність, з огляду на те, що у заголовній частині декларації (поле) не відображено повної інформації (поле 4) (відповідно до реєстраційних даних); листом № 12010/10/28-011 від 12.05.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на прибуток підприємств за І квартал 2010 року не визнана як податкова звітність з огляду на те, що у заголовній частині декларації (поле 3) не відображено повну назву підприємства (відповідно до установчих документів; листом № 20170/10/28-011 від 03.08.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на прибуток підприємств за півріччя 2010 року не визнана як податкова звітність з огляду на те, що подана декларація не відповідає вимогам Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємств, затвердженого наказом ДПА України № 143 від 29.03.2009р. (зі змінами та доповненнями), а саме: декларація заповняється таким чином, що забезпечує вільне читання тексту (цифр) та збереження цих записів протягом установленого терміну зберігання звітності (друкованим способом, чорнильними або кульковими ручками у синьому або чорному кольорі). Заповнення олівцем не дозволяється. У декларації не повинно бути підчисток, помарок, виправлень та дописок і закреслень (крім передбачених формою декларації). У декларації не повинні міститься текст та цифри, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження аркушів, їх потертості, залиття чорнилом чи іншою рідиною; листом № 15788/10/28-011 від 22.06.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на додану вартість за травень 2010 року не визнана як податкова звітність, з огляду на те, що декларація подана без заповнення або прокреслення всіх рядків декларації; листом № 19217/10/28-011 від 21.07.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на додану вартість за червень 2010 року не визнана як податкова звітність з огляду на те, що декларація подана без заповнення або прокреслення всіх рядків декларації; листом № 22493/10/28-011 від 21.08.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на додану вартість за липень 2010 року не визнана як податкова звітність з огляду на те, що декларація подана без заповнення або прокреслень всіх рядків декларації, а також не визначено період за який подається податкова декларація; листом № 27086/10/28-011 від 21.09.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на додану вартість за серпень 2010 року не визнана як податкова звітність з огляду на те, що декларація подана без заповнення або прокреслення всіх рядків декларації; листом № 15700/10/28-011 від 21.06.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на додану вартість за квітень 2010 року та декларація з податку на прибуток за І квартал 2010 року не визнані як податкова звітність, з огляду на те, що декларації подані без заповнення або прокреслення всіх рядків декларації; листом № 19246/10/28-011 від 27.07.2010р. повідомлено позивача, що декларація з податку на додану вартість за квітень та травень 2010 року не визнані як податкова звітність, з огляду на те, що декларації подані без заповнення або прокреслення всіх рядків декларації; листом № 288878/10/28-011 від 14.10.2010р. повідомлено позивача, що подані декларації з податку на додану вартість за квітень, травень, червень, липень, серпень та вересень 2010 року не визнані як податкові звіти, з огляду на те, що подані декларації без заповнення або прокреслення всіх рядків декларації.

Листами повідомленнями від 18 червня 2010 року № 15697/10/15-111 та від 01 липня 2010 року № 17086/10/15-411 ДПІ у Дніпровському районі міста Києва повідомила позивача про необхідність подання податкових декларацій з податку на додану вартість до 20 травня 2010 року та до 21 червня 2010 року.

Відповідно до підпункту 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) прийняття податкової декларації є обовязком контролюючого органу. Податкова декларація приймається без попередньої перевірки зазначених у ній показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування відємного значення обєктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобовязань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Якщо службова (посадова) особа контролюючого органу порушує норми абзацу першого цього підпункту, платник податків зобовязаний до закінчення граничного строку подання декларації надіслати таку декларацію поштою з описом вкладеного та повідомленням про вручення, до якої долучається заява на імя керівника відповідного контролюючого органу, складена у довільній формі, із зазначенням прізвища службової (посадової) особи, яка відмовилася прийняти декларацію, та/або із зазначенням дати такої відмови. При цьому декларація вважається поданою в момент її вручення пошті, а граничний десятиденний строк, встановлений для поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не застосовується.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

Суд трактує зазначені положення таким чином, що податковий орган не має право відмовити у прийнятті податкової декларації. Прийняття податкової декларації є обовязком податкового органу.

Утім, законодавством надано податковому органу право не визнати податкову звітність, отриману і заповнену платником податку всупереч правилам, визначеним у затвердженому порядку її заповнення, у випадку, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, вона не підписана відповідними посадовими особами, не скріплена печаткою платника податку.

Порядок заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затверджений наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 2010 року 1997 року № 166.

Згідно з п. 4.3 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166 (у редакції наказу від 15 червня 2005 року № 213)(в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обовязкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. У цьому разі, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією (письмове звернення надсилається поштою з повідомленням про його вручення) надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право:

- надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу;

- оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження.

В такому випадку податковий орган письмово повідомляє платника про таке невизнання із повідомленням підстави для такого невизнання та пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками. При цьому відповідне письмове звернення податкового органу надсилається поштою з повідомленням про його вручення.

При цьому, письмове повідомлення про невизнання звітності з пропозицією подати нову декларацію відповідно до положень підпункту 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) є формою рішення податкової служби, яке може бути оскаржено в порядку апеляційного узгодження, який, відповідно до п. 1.20 ст. 1 цього ж Закону включає в себе процедури адміністративного або судового оскарження.

У взаємозвязку з вищенаведеним, суд зазначає, що обовязковими реквізитами у правовому розумінні визнаються обовязкові дані, які мають бути в будь-якому документі для визнання його дійсним, таким, що має юридичну силу.

Загальновизнаними елементами обовязкових реквізитів документа у правозастосовній практиці є: назва документа (форми), дата складання, назва особи (платника), яка склала документ, адреса цієї особи, підпис (найменування посади) особи, що подає документ, відтиск печатки (у визначених законом випадках), та інші дані, без яких неможливо ідентифікувати за зовнішніми ознаками документ та особу, яка його склала.

В контексті спірних відносин до цих реквізитів можна віднести й наявність вартісного вираження податкових наслідків вчинення економічних операцій протягом звітного періоду, яка дає можливість обробити наявну в декларації інформацію та ввести її до інформаційної бази податкового органу.

При цьому, перевірка наявності арифметичних помилок щодо цих показників або наявності методологічних помилок не входить до процедури прийняття звітності та перевірки наявності обовязкових реквізитів та здійснюється за окремою процедурою проведення камеральних перевірок (підпункт «в»підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 вищезазначеного Закону), яка проводиться контролюючим органом виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, без проведення будь-яких інших видів перевірок платника податків.

В частині посилань податкового органу на відсутність в деклараціях з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, деклараціях з податку на прибуток за І квартал 2010 року заповнень та прокреслень всіх рядків як на підставу не визнання зазначених деклараціях в рішеннях суд зазначає наступне.

В своїх рішеннях відповідач не визначив у чому конкретно полягає порушення, які саме рядки/графи/розділи декларації не заповнені та не прокреслені.

Як встановлено судом під час розгляду справи, декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року, травень 2010 року, червень 2010 року, липень 2010 року, серпень 2010 року, декларація з податку на прибуток за І квартал 2010 року, копії яких наявні в матеріалах справи, підписані уповноваженою особою позивача, скріплені печаткою та містять інші обовязкові реквізити.

Зазначені декларації забезпечують вільне читання тексту, в них відсутні підчистки, помарки, виправлення та дописки, в них немає тексту або цифр, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження аркушів, їх потертості, залиття чорнилом чи іншою рідиною. Декларації містять заповненими (або прокресленими) всі рядки. Відсутність заповнення інформації про додатки до Декларації нормами вищезазначеного Порядку не передбачено.

Таким чином, податковий орган безпідставно своїми рішеннями від № 15788/10/28-011 від 22.06.2010р., № 19217/10/28-011 від 21.07.2010р., № 22493/10-/28-011 від 21.08.2010р., № 27086/10/28-011 від 21.09.2010р., № 15700/10/28-011 від 21.06.2010р., № 19246/10/28-011 від 27.07.2010р., № 288878/10/28-011 від 14.10.2010р. не визнав зазначені податкові декларації як податкову звітність.

Щодо підстави для не визнання декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року суд її вважає такою, що не відповідає вимогам законодавства, з урахування наступного.

Відповідач в своєму рішенні № 20170/10/28-011 від 03.08.2010р. чітко не вказав в чому саме не відповідала вимогам законодавства декларації з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року.

Наявна в матеріалах справи копія декларації з податку на прибуток підприємств за перше півріччя 2010 року підписана уповноваженою особою позивача, скріплена печаткою та містить інші обовязкові реквізити.

Зазначена декларація забезпечує вільне читання тексту, в ній відсутні підчистки, помарки, виправлення та дописки, в ній немає тексту або цифр, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження аркушів, їх потертості, залиття чорнилом чи іншою рідиною. Декларація містить заповненими (або прокресленими) всі рядки. Відсутність заповнення інформації про додатки до Декларації нормами вищезазначеного Порядку не передбачено.

Враховуючи вищезазначене, відповідач протиправно не визнав декларацію з податку на прибуток підприємства за перше півріччя 2010 року.

В частині доводів відповідача про невідповідність декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року та декларації з податку на прибуток за І квартал 2010 року вимогам законодавства суд виходить з наступного.

Наявні в матеріалах справи декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року та декларації з податку на прибуток за І квартал 2010 року підписані уповноваженою особою позивача, скріплені печаткою та містять інші обовязкові реквізити.

Зазначені декларації забезпечують вільне читання тексту (цифр), виготовлені друкованим способом. У деклараціях не має підчисток, помарок, виправлень та дописок і закреслень. Декларація не містить текст та цифри, які неможливо прочитати внаслідок пошкодження аркушів, їх потертості, залиття чорнилом чи іншою рідиною.

При цьому зазначення скороченої назви товариства у вказаних деклараціях не свідчить про відсутність такого обовязкового реквізиту податкової декларації, як найменування юридичної особи.

Таким чином, відповідач неправомірно не визнав податкові декларації з податку на додану вартість за квітень 2010 року та декларації з податку на прибуток за І квартал 2010 року рішеннями № 13364/1028-011 від 21.05.2010р. та № 12010/10/28-011 від 12.05.2010р.

З огляду на те, що рішення про невизнання податкових декларацій є неправомірними та підлягають скасуванню ДПІ у Дніпровському районі м. Києва зобовязана прийняти зазначені податкові декларації, як цього вимагає позивач в своїх позовних вимогах.

В частині позовних вимог про визнання нечинними рішень ДПІ у Дніпровському районі м. Києва про відмову в прийнятті податкових декларацій від 18 червня 2010 року № 15697/10/15-111 та від 01 липня 2010 року № 17086/10/15-411 суд вважає за необхідне відмовити з огляду на те, що зазначені листи повідомлення від 18 червня 2010 року № 15697/10/15-111 та від 01 липня 2010 року № 17086/10/15-411 не є рішеннями про невизнання податкових декларацій, які приймались в порядку 4.1.2 п. 4.1 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та п. 4.3 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 166 (у редакції наказу від 15 червня 2005 року № 213), тобто не є правовими актами індивідуальної дії, оскільки вони не визначають прав та обовязків, не породжує жодних правових наслідків для позивача, а лише повідомляють про необхідність подання нових декларацій і мають лише інформаційний характер.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог ДПІ у Дніпровському районі м. Києва про зобовязання внести інформацію щодо податкових декларацій з податку на додану вартість у Систему автоматизованого співставлення податкових зобовязань і податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України з огляду на те, що в силу положень підпункту 2.7.3 Наказу Державної податкової адміністрації України «Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобовязань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів»від 18 квітня 2008 року № 266 передача інформації податкової звітності з ПДВ до центральної бази даних податкової звітності державної податкової служби щоденно (у міру обробки документів) здійснюється лише після введення інформації податкової звітності з ПДВ до електронної бази податкової звітності органу ДПС працівником підрозділу ведення та захисту податкової звітності. В подальшому відповідно до підпункту 2.14 зазначеного Наказу інформація податкової звітності з ПДВ, надіслана до центральної бази даних податкової звітності, підлягає розподілу відповідно до вимог Методичних рекомендацій щодо порядку розподілу платників податків за категоріями уваги та співставленню засобами системи автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України. Водночас, на момент розгляду справи у звязку з прийняттям відповідачем рішень про невизнання податкових декларацій як податкової звітності інформація зазначеної податкової звітності з ПДВ не введена до електронної бази податкової звітності органу ДПС, що виключає задоволення вимог позивача в цій частині. Інших позовних вимог позивачем предявлено не було.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною третьою ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та на підставі ч. 2 ст. 11, п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати рішення ДПІ у Дніпровському районі м. Києва про невизнанння податкових декларацій як податкової звітності № 13364/10/28-011 від 21 травня 2010 року, № 12010/10/28-011 від 12 травня 2010 року, № 20170/10/28-011 від 03 серпня 2010 року, № 15788/10/28-011 від 22 червня 2010 року, № 19217/10/28-011 від 21 липня 2010 року, № 22493/10-/28-011 від 21 серпня 2010 року, № 27086/10/28-011 від 21 вересня 2010 року, № 15700/10/28-011 від 21 червня 2010 року, № 19246/10/28-011 від 27 липня 2010 року, № 288878/10/28-011 від 14 жовтня 2010 року і зобовязати ДПІ у Дніпровському районі м. Києва прийняти податкові декларації з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2010 року, за перше півріччя 2010 року, декларації з податку на додану вартість за квітень, червень, липень, серпень, вересень 2010 року, а в решті позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі міста Києва про невизнанння податкових декларацій як податкової звітності № 13364/10/28-011 від 21 травня 2010 року, № 12010/10/28-011 від 12 травня 2010 року, № 20170/10/28-011 від 03 серпня 2010 року, № 15788/10/28-011 від 22 червня 2010 року, № 19217/10/28-011 від 21 липня 2010 року, № 22493/10-/28-011 від 21 серпня 2010 року, № 27086/10/28-011 від 21 вересня 2010 року, № 15700/10/28-011 від 21 червня 2010 року, № 19246/10/28-011 від 27 липня 2010 року, № 288878/10/28-011 від 14 жовтня 2010 року.

3. Зобовязати Державну податкову інспекції у Дніпровському районі міста Києва прийняти податкові декларації з податку на прибуток підприємства за перший квартал 2010 року, за перше півріччя 2010 року, декларації з податку на додану вартість за квітень, червень, липень, серпень, вересень 2010 року.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя ОСОБА_4

Дата виготовлення та підписання повного тексту постанови 28 лютого 2011 року.