Справа № 826/19947/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м.Київ К/800/26443/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон»

на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 березня 2015 року

на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015року

у справі №826/19947/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон»

до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві

про визнання протиправними та скасування приписів та постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» звернулось до суду з позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві про визнання протиправними та скасування приписів та постанови.

Просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 21.11.2013 року №564/13/7/26-50/2111/02/4.

- визнати протиправними та скасувати приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 04.10.2013 року та від 11.11.2013 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 березня 2015 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, окружний та апеляційний адміністративні суди виходили з того, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві товариству правомірно та в межах своїх повноважень винесено приписи та постанову.

Не погоджуючись з рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «Інвест-Регіон» звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заперечення на касаційну скаргу від Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві не надходило.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, встановленого пунктом 1 частини 1 статті 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в жовтні 2013 року Інспекцією проведено позапланову перевірку об'єкта будівництва автозаправочної станції «Shell» за адресою вул. Братиславська, 48 у Деснянському районі м.Києва з питань дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

В ході перевірки встановлено, що на об'єкті було здійснено влаштування підземних резервуарів для палива, капітальний ремонт фасадів будівлі, на території АЗС була побудована основа під газову заправочну станцію та безпосередньо встановлена сама газова заправочна станція з виконанням робіт по закріпленню її до основи, що зафіксовано у акті від 04.10.2013 року. Зазначено, що після проведення вказаних робіт, АЗС «Shell» експлуатується без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку, чим порушено вимоги п. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Крім того, зазначено, що автозаправочна станція є об'єктом підвищеної небезпеки і на підставі «Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 року № 557 «Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорії складності», та ДБН В.1.2-14-2009 «Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ» належить до V категорії складності.

Інспекцією винесено припис від 04.10.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ТОВ «Інвест-Регіон» усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, а також висунуто вимогу заборонити експлуатацію зазначеного об'єкта з 04.10.2013 року.

З метою перевірки виконання вимог припису від 04.10.2013 року відповідачем проведено позапланову перевірку вказаної вище автозаправочної станції «Shell»

Перевіркою встановлено, що вимоги припису про усунення порушень від 04.10.2013року не виконані, чим порушено вимоги п. 3 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що зафіксовано в акті.

Інспекцією винесено припис від 11.11.2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано ТОВ «Інвест-Регіон» усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, а саме виконати вимоги припису від 04.10.2013 року.

Постанову Інспекції №564/13/7/26-50/2111/02/4 від 21.11.2013 року ТОВ «Інвест-Регіон» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.2 п.1 ч.6 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», та накладено штраф у сумі 11 470 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, дана справа була предметом розгляду судами першої та апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 лютого 2015 року дану справу повернуто на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вищевказаній ухвалі звернуто увагу суду на необхідність дослідження при вирішенні даної справи обставин щодо строку закінчення будівництва підземних резервуарів для палива, наявності на цей момент встановленого законодавством обов'язку вводити об'єкт в експлуатацію, закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов'язку із введення в експлуатацію. Також акцентовано увагу на необхідності дослідження Позитивного висновку комплексної державної експертизи від 10 серпня 2000 року, на чому наголошував представник ТОВ «Інвест-регіон».

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Щодо Позитивного висновку комплексної державної експертизи від 10 серпня 2000 року, то він стосується виключно проекту автозаправної станції на вул.Братиславській в Ватутінському районі м.Києва, і хоч він містить відомості про підземні резервуари для палива в кількості 5 шт., з його змісту неможливо встановити строк закінчення будівництва підземних резервуарів для палива, або факт їх будівництва взагалі.

Товариством до матеріалів справи було долучено, зокрема, план локалізації і ліквідації аварійних ситуацій і аварій на АЗС №32 «Альянс-Столиця», розташованій по вул. Братиславській 38 в м.Києві.

Вищевказаний план за своїм змістом не має жодного відношення до АЗС, яка стала об'єктом перевірки ІДАБК у місті Києві в межах відносин, які досліджуються в даній справі.

Крім того, товариством було надано суду позитивний висновок експертизи аналізу небезпеки потенційно-небезпечних об'єктів ТОВ «Альянс Холдинг» №06.04-К та дозвіл на початок виконання роботи підвищеної небезпеки №667.07.32-50.50.0, яким товариству дозволяється виконання робіт підвищеної небезпеки в процесі експлуатації, в тому числі, АЗС, розташованої по вул.Братиславській, 48 у Деснянському районі м.Києва.

З вказаних документів вбачається, що станом на 21 червня 2007 року (дата проведення експертизи та видачі дозволу), на АЗС знаходились резервуари для нафтопродуктів в кількості 5 шт. загальною ємністю 125 куб.м.

Разом з тим, вказані позитивний висновок експертизи та дозвіл також не містять відомостей, з яких можливо було б встановити строк закінчення будівництва підземних резервуарів для палива.

Інших доказів на підтвердження обставин строку закінчення будівництва таких резервуарів або факту прийняття їх в експлуатацію, товариством надано не було.

Враховуючи факт експлуатації товариством підземних резервуарів для палива без прийняття їх в експлуатацію та встановлений на рівні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов'язок введення таких об'єктів в експлуатацію, то суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про неправомірне використання позивачем у своїй діяльності неприйнятих в експлуатацію підземних резервуарів для зберігання палива.

Щодо висновку ІДАБК у місті Києві про влаштування ТОВ «Інвест-регіон» та використання ним газової заправочної станції введення її в експлуатацію, суди першої та апеляційної інстанції вірно зазначили наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в 2010 році на замовлення товариства на АЗС було побудовано авто газозаправочний пункт.

В якості документу, який би підтверджував прийняття такого авто газозаправочного пункту в експлуатацію, товариством, було долучено до матеріалів справи копію акту робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом авто газозаправочного пункту (АГЗП) в м.Київ по вул.Братиславська, 48.

Водночас, товариством було додано ще одну копію такого акту.

Оцінюючи зазначені докази, можливо дійти висновку про їх недопустимість, оскільки позивач стверджує про те, що надані ним копії є копіями одного й того ж документу - акту робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом авто газозаправочного пункту (АГЗП) в м.Київ по вул.Братиславська, 48.

Разом з тим, надані копії мають суттєву відмінність - на одній з них наявна дата документу, з якого знімалась копія (18 жовтня 2010 року), на іншому ж така дата відсутня.

Оригінал зазначеного акту для огляду не було надано.

На обох копіях такого акту відсутні обов'язкові реквізити, наявність яких передбачена самою формою акту - прізвище, ім'я, по-батькові та підпис уповноваженого представника органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, відповідно до положень ч. 1 статті 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата видачі зареєстрованого сертифіката відповідності.

Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів будівництва забороняється.

Отже, документом, що належним чином посвідчував би прийняття побудованого на АЗС авто газозаправочного пункту в експлуатацію, станом на час закінчення такого будівництва, мав бути виданий органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифікат відповідності, а не акт робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, як про це зазначає позивач.

Відповідно до ч. 4 статті 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи зазначені обставини та відповідні їм положення законодавства, товариством непідтверджено належними та допустимими доказами факту прийняття побудованого на його замовлення авто газозаправочного пункту в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Окремо необхідно звернути увагу на те, що одночасно з доводами товариства щодо належного прийняття ним газової заправочної станції в експлуатацію на підставі акту робочої комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкту, які були розглянуті вище, ТОВ «Інвест-регіон», зокрема в наданих суду 23 березня 2015 року письмових поясненнях, було висловлено позицію, відповідно до якої, встановлення такої газової заправочної станції не потребує введення її в експлуатацію органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Пояснював, що оскільки авто газозаправочний пункт є самостійним технічним пристроєм, або інакше, заводським виробом, виготовленим відповідно до технічних умов, а не об'єктом будівництва. А тому, на думку товариства, газова заправочна станція не підпадає під регулювання чинного містобудівного законодавства, в тому числі в частині необхідності прийняття такого об'єкту в експлуатацію.

Аналізуючи такі твердження ТОВ «Інвест-регіон», суди попередніх інстанцій правильно виходили з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Так, Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженим наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, визначено, що споруди - це будівельні системи, пов'язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт.

Інженерні споруди - це об'ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та т. ін.

Виходячи із системного тлумачення зазначених правових положень, газозаправні пункти належать до категорії споруд як об'єктів будівництва.

Враховуючи встановлені вище обставини належності газозаправних пунктів до категорії споруд, які в свою чергу є об'єктами будівництва, експлуатація таких інженерних споруд можлива лише після їх прийняття в експлуатацію у встановленому законом порядку.

Таким чином, з огляду на підтверджений матеріалами справи факт експлуатації позивачем газової заправочної станції без прийняття її в експлуатацію та встановлений на рівні чинного законодавства обов'язок введення таких об'єктів в експлуатацію, тому неправомірним використання товариством у своїй діяльності неприйнятої в експлуатацію газової заправочної станції.

Щодо законності винесення приписів та постанови, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

Згідно п. 17 Порядку №553, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Положеннями п. 19 Порядку №553 визначено, що припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Припис підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку.

Отже, за результатами здійснення перевірки об'єкту державного архітектурно-будівельного контролю, керівник або заступник керівника уповноваженого на здійснення такого контролю органу наділений правом видавати обов'язкові до виконання рішення у формі, зокрема, приписів про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, якими, в тому числі, може бути встановлена заборона на експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію.

З огляду на зазначене, враховуючи встановлені в межах розгляду даної справи обставини експлуатації позивачем газової заправочної станції та підземних резервуарів для палива, що розташовані на АЗС, без прийняття їх в експлуатацію та оскільки оскаржуваний припис від 04 жовтня 2013 року був складений за підписом заступника начальника ІДАБК у місті Києві, то він прийнятий у встановленому законом порядку.

Оскільки визначені у приписі від 04 жовтня 2013 року порушення у сфері містобудування ТОВ «Інвест-регіон» усунуті не були, ІДАБК у місті Києві також правомірно було складено припис від 11 листопада 2013 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов'язано товариство усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку, а саме, виконати вимоги припису від 04 жовтня 2013 року.

Відповідно до абз. 2 п. 1 ч. 6 статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування несуть відповідальність у вигляді штрафу за невиконання приписів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил - у розмірі десяти мінімальних заробітних плат.

Враховуючи встановлене порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудування, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обгрунтованого висновку про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови №564/13/7/26-50/2111/02/4 від 21 листопада 2013 року, якою на товариство накладено штраф у розмірі 11 470, 00 грн.

Із матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права. Також відсутні підстави вважати, що цими судом допущені порушення норм процесуального права.

На підставі викладено колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що судами правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративними судами правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест-Регіон» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 31 березня 2015 року та та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2015року у справі №826/19947/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: