Справа № 2а-471/11/0970
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2011-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2011 р. cправа № 2a-471/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання Галімурки Т.Є.

представника позивача: Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі Івано-Франківської області ОСОБА_1

відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 не зявилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі Івано-Франківської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті єдиного податку в сумі 246,40 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція в Тисменицькому районі Івано-Франківської області (далі позивач) звернулася в суд з адміністративним позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті єдиного податку в розмірі 246,40 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за 2010 рік протиправно, в порушення пункту 3 частини 1 статті 9 Закону України "Про систему оподаткування", частини 5 статті 2 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" не сплачено в повному обсязі єдиний податок за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності в розмірі 246,40 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду. Повістки про виклик у судове засідання вручені відповідачу відповідно до вимог частини 11 статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України, причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання письмового заперечення проти позову відповідач не скористався. Судом продовжено розгляд справи за відсутності відповідача на підставі частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши і оцінивши докази, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити з таких мотивів.

Судом встановлено, що відповідач 11.07.2008 року зареєстрований Тисменицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області, як фізична особа підприємець, якій видано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В03 за № 021789 від 11.07.2008 року (а.с. 10), та 14.07.2008 року взята на облік Державною податковою інспекцією в Тисменицькому районі Івано-Франківської області як платник податків (а.с. 11).

14.12.2009 року відповідач подала до Державної податкової інспекції в Тисменицькому районі Івано-Франківської області заяву про право застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності на 2010 рік (а.с. 12), у відповідності до якої застосовано до відповідача в 2010 році спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, про що останньому видано свідоцтво про сплату єдиного податку (а.с. 13). Ставка єдиного податку на один місяць у відповідності до обраного відповідачем виду діяльності, згідно рішення Тисменицької районної ради Івано-Франківської області Про розміри ставок єдиного податку для фізичних осіб та ставок фіксованого податкувід 10.01.2009 року, становить 100 грн. (а.с. 40-41). За 2010 рік відповідачем сплата єдиного податку в повному обсязі не здійснена. Заборгованість відповідача по сплаті єдиного податку за вересень-листопад 2010 року становить 246,40 грн. (а.с. 14).

Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Суд зазначає, що правовідносини з приводу предмету адміністративного позову між позивачем та відповідачем були врегульовані положеннями Закону України Про систему оподаткування та Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва в редакції чинній на час їх дії.

Закон України Про систему оподаткування визначає принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов'язкові платежі) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також права, обов'язки і відповідальність платників.

Відповідно до статті 4 Закону України Про систему оподаткування платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Пункт 1 статті 20 Закону України Про систему оподаткування передбачає, що контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Згідно Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва за № 727/98 від 07.07.1998 року встановлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для суб'єктів малого підприємництва, зокрема в статті 2 зазначено, що суб'єкти малого підприємництва фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Ставка єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Відповідно частини 2 статті 5 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва суб'єкти малого підприємництва несуть відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків та сплати сум єдиного податку згідно із законодавством України.

Як встановлено судом, відповідач допустив заборгованість зі сплати єдиного податку за вересень-листопад 2010 року в розмірі 246,40 грн. (а.с. 14, 39).

Згідно частини 5 статті 2 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відповідно статті 2 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету 43 відсотки; до Пенсійного фонду України 42 відсотки; на обов'язкове соціальне страхування 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Абзацом 1 пункту 1 статті 8 Закону України Про державну податкову службу в Україні на Державну податкову адміністрацію України покладено повноваження по здійсненню контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обовязкових платежів).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сплата єдиного податку є обовязком відповідача, що передбачений частиною 5 статті 2 Указу Президента України Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний погасити заборгованість зі сплати єдиного податку за вересень-листопад 2010 року в розмірі 246,40 грн. Наявність такого обов'язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов'язок забезпечується Конституцією України, стаття 67 якої передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпункт 3.1.1 пункт 3.1 статті 3 Закону України Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами встановлює, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов такими, що підлягають до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, вул. Надрічна, 86, с. Драгомирчани, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77454) в дохід бюджету заборгованість по сплаті єдиного податку в сумі 246 (двісті сорок шість) гривень 40 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Чуприна О.В.

Постанова в повному обсязі складена 08.04.2011 року.