Справа № 2а-3116/12/0970
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Львів № 876/1585/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Шавель Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Коцур В.К.

представник позивача: Горланова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калушський трубний завод» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Калушський трубний завод» до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

09.10.2012 р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Калушський трубний завод» (надалі ТзОВ «Калушський трубний завод») звернувся в суд з позовом до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.09.2012 року № .

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 року в позові відмовлено.

Не погодившись із даною постановою апелянт ТзОВ «Калушський трубний завод» подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 року скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити.

Представник відповідача Горланова М.О. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи які беруть участь у справі в судове засідання на виклик суду не з'явились хоча, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, податковий орган провів камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток.

За результатами перевірки складено акт № 1883/1501/35615975 від 21.09.2012 р. яким встановлено порушення:

- пп.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язання платників податків перед бюджетом та державним цільовими фондами», п.16.4 ст.16 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п.п.49.18.2 п.49.18 ст.49 ПК України;

На підставі вказаного акту перевірки податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № від 25.09.2012 року форми «Р» яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток підприємств створених за участю іноземних інвесторів у сумі 177 965 грн.

Як видно із матеріалів справи, 27.01.2012 року позивач подав уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства в зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за І квартал 2011 р., якою збільшено податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду на суму 2 771 673,00грн., та визначено суму штрафу нараховану платником самостійно у зв'язку з виправленням помилки, у розмірі 1 грн., граничний строк сплати грошового зобов'язання по вказаному періоду - 20.05.2011 року.

Відповідності до п.50.1. ст.50 Податкового кодексу України у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст.102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно до п.54.1. ст.51 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Із змісту п. 111.2 ст.111 Податкового кодексу України видно, що відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим кодексом та іншими законами, Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних ( фінансових ) санкцій ( штрафів ) та/або пені.

Статтею 14 ПК України передбачено, що пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми і грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Таким чином, зазначеними нормами встановлено, що за одне податкове правопорушення можна застосовувати як штрафні санкції так і пеню.

Як видно з матеріалів справи позивач задекларував та сплатив штрафні санкції в розмірі 1 грн. відповідно до рядку 27 уточнюючої податкової декларації від 27.01.2012 р. за 1 квартал 2011 р.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що застосування штрафних санкцій за одне податкове порушення не виключає можливості застосування пені. Оскільки, при самостійному виявлені платником податків заниження суми податкового зобов'язання пеня нараховується на суму заниження та за весь період заниження з дня настання строку погашення податкового зобов'язання відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України по податковій декларації по якій виявлено заниження податкових зобов'язань та за весь період по день фактичної сплати суми податкового зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову оскільки, позивач самостійно не нарахував суми пені тому така застосована податковим органом правомірно згідно п.п. 129.1.2, п.129.1 ст. 129 Податкового кодексу України шляхом винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калушський трубний завод» залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2012 року у справі за № 2а-3116/12/0970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: Р.М. Гулид

Р.М. Шавель