Справа № 2а-404/11/0970
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2011-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2011 р. Справа № 2a-404/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Скорої Н.Д.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Житлово-експлуатаційної організації №2 до Управління пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання нечинним та скасування рішень №338, 339 від 24.01.2011 року та вимоги №Ю-1411/6 від 06.01.2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Житлово-експлуатаційна організація № 2 звернулася в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання нечинним та скасування рішень №338, 339 від 24.01.2011 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду та вимоги №Ю-1411/6 від 06.01.2011 року про сплату боргу.

Позовні вимоги мотивує тим, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем із порушенням порядку застосування штрафних санкцій. Зазначає, що при прийняті оскаржуваної вимоги, відповідач не врахував усіх обставин, що мають суттєве значення у справі. А саме, зробив неправильний висновок про порушення позивачем своєчасності сплати страхових внесків за вказаний період, оскільки єдиним критерієм оцінки своєчасності сплати страхових внесків є одночасність їх сплати з отриманням підприємством коштів на оплату праці. Також, вказує на те, що відповідачем здійснювалось зарахування сплачених коштів в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій, що виникли в минулих періодах.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що оскаржувана вимога про сплату боргу №Ю-1411/6 від 06.01.2011 року та рішення №338, №339 від 24.01.2011 року прийняті на підставі норм чинного законодавства та в межах наданих пенсійному фонду повноважень. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними та в задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, суд прийшов до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що внаслідок порушень строків сплати страхових внесків управлінням Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську щодо позивача прийнято рішення про нарахування штрафних санкцій та пені:

№ 338 від 24.01.2011 року про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, за період з 21.12.2009 р. по 21.12.2010 р. на загальну суму 53277,75 грн.

№ 339 від 24.01.2011 року про застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальником страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, за період з 20.01.2010 року по 20.12.2010 року на загальну суму 2075,61 грн.

Також, 06.01.2011 року внаслідок порушень строків сплати страхових внесків органом Пенсійного фонду в м.Івано-Франківську щодо позивача винесено вимогу про сплату заборгованості по страхових внесках на загальну суму 518716,38 грн., у тому числі 500469,87 грн. недоїмки, 4590,21 грн. штрафних санкцій та 13656,30 грн. пені.

Виходячи із встановлених статтею 161 Кодексу адміністративного судочинства України кола питань, що підлягають вирішенню судом, суд вважає за необхідне зазначити, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, в редакції чинній на час дії спірних правовідносин.

Згідно п.6 ч.2 ст.17 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування(надалі Закон №1058-4) Житлово-експлуатаційна організація №2 як страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до ч.6 ст.20 зазначеного Закону страхувальники зобовязані сплачувати страхові внески не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення базового звітного періоду, що дорівнює календарному місяцю для даного страхувальника.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач самостійно надавав розрахунки суми страхових внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування, в яких самостійно нараховував суму страхових внесків, яка вносилась відповідачем до карток особового рахунку позивача.

Відповідно до ч.1 ст.106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій (ч.2 ст.106 Закону).

Виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників фінансові санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, шляхом накладення штрафу у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, рішення про застосування якого виноситься після проведення сплати заборгованої суми (п.2 ч.9 ст.106 Закону).

Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Згідно з частиною 13 цієї статті вищевказаного Закону про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами 9 і 10 цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом 3 робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Підпунктом 9.3.2 пункту 9.3 статті 9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Пенсійного Фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за №64/8663, передбачено, що розрахунок фінансових санкцій та пеня здійснюється на підставі даних картки особового рахунку підприємства. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому пункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Відповідно до п.10.1 п.10 Інструкції на суми простроченої заборгованості зі сплати страхових внесків (недоїмки) та своєчасно не сплачені (не перераховані) фінансові санкції нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Рішення про нарахування пені посадові особи органів Пенсійного фонду виносять одночасно з прийняттям рішення про застосування фінансових санкцій, зазначених у підпункті 9.3.2 пункту 9.3 цієї Інструкції.

Таким чином, обовязок винести рішення про нарахування фінансових санкцій та пені за несплату страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування у відповідача виникає з моменту сплати позивачем таких внесків.

Як вбачається з карток особового рахунку страхувальника Житлово-експлуатаційної організації №2, досліджених в судовому засіданні, позивач несвоєчасно сплачував самостійно нараховані страхові внески, за що відповідачем до останнього застосовано фінансові санкції та нарахована пеня згідно рішень №338, №339 від 24.01.2011 року.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що застосування до позивача фінансових санкцій та нарахування пені відповідно до рішень №338, №339 від 24.01.2011 року є правомірним.

Посилання позивача на ту обставину, що оскаржуваними рішеннями до Житлово-експлуатаційної організації №2 застосовано фінансові санкції та нараховано пеню за несвоєчасну сплату страхових внесків за декілька базових періодів, що є порушенням пункту 9.3.2 наведеної вище Інструкції, є недостатньою підставою для скасування цього рішення, оскільки допущення вказаного порушення відповідачем саме по собі не може бути підставою для уникнення позивачем відповідальності за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, встановленою ст.106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Стосовно позовної вимоги про визнання нечинною та скасування вимоги №Ю-1411/6 від 06.01.2011 року, то суд зазначає наступне.

Абзацом 1 ч.3 ст.106 Закону №1058-4 передбачено, що територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно п.п.8.2 п.8 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки, зокрема, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків (підпункт б), якщо страхувальник має на кінець звітного періоду борги зі сплати фінансових санкцій (штрафів) та пені (підпункт в).

Відповідно до аб.1 п.п.8.3 п.8 даної Інструкції вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників.

З урахуванням підпункту "в" пункту 8.2 Інструкції та за наявності не виконаних в повному обсязі позивачем зобовязань за рішенням відповідача про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, в тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за № 4322, №4323 від 07.10.2010 року, до суми оскаржуваної вимоги включено заборгованість по застосованих вказаними рішеннями штрафних санкцій в розмірі 4590,21 грн. та нарахованої пені 13656,30 грн..

Із пояснень представників сторін у судовому засіданні встановлено, що суми застосованих до позивача фінансових санкцій і пені рішеннями №4322, №4323 від 07.10.2010 року у відповідності до статті 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та пунктів 9, 10 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, є узгодженими.

Враховуючи вказані обставини, 06.01.2011 року, відповідачем за наявності у позивача заборгованості зі сплати фінансових санкцій та пені відповідно до карток особового рахунку позивача, винесено оскаржувану вимогу за №Ю- 1411/6 щодо сплати боргу в розмірі 518716,38 грн., яку направлено відповідачу.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що зазначена у вимозі заборгованість виникла в результаті зарахування коштів сплачених позивачем в рахунок минулої заборгованості по страхових внесках, штрафних санкціях та пені, оскільки відповідно до частини 5 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за рахунок сум, що надходять від страхувальника або від державної виконавчої служби в рахунок сплати недоїмки, погашаються суми недоїмки, пені та фінансових санкцій у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі, коли страхувальник має несплачену недоїмку, пеню та фінансові санкції і здійснює сплату поточних сум страхових внесків, ці суми зараховуються в рахунок сплати недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Суд також відхиляє доводи позивача, про те, що відповідачем неправильно визначено строки своєчасності сплати страхових внесків.

Як зазначалось вище, відповідно до частини 6 статті 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»страхувальники зобов»язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітнім періодом є календарний місяць.

При цьому, в разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобовязані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати (дохід). У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати відповідних авансових платежів виплата зазначених сум та сплата страхових внесків здійснюється у пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058--IV).

Згідно з п.п.5.1.4. п.5.1. ст.5 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, нараховані за відповідний базовий звітній період страхові внески сплачуються платниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати, на суми яких нараховуються страхові внески.

Згідно п.п. 5.1.6 п.5.1 ст.5 зазначеної Інструкції, остаточний розрахунок за базовий звітний період здійснюється платником страхових внесків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати, на суми яких нараховуються страхові внески.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у разі виплати заробітної плати протягом звітного періоду, за який вона нарахована, одночасно із виплатою цих сум, у пропорційних розмірах платником сплачуються авансові платежі. Решту несплачених сум страхових внесків, нарахованих за звітний період, платник зобовязаний перерахувати на рахунок Пенсійного фонду до 20 числа місяця, наступного за звітним, незалежно від того, коли відбулась фактична виплата заробітної плати, на суми яких нараховано страхові внески.

Також, суд не приймає до уваги посилання представника позивача з приводу направлення оскаржуваної вимоги Житлово-експлуатаційній організації №2 з порушенням строків, встановлених чинним законодавством, оскільки зазначена обставина не звільняє позивача від відповідальності за порушення законодавства у сфері загальнообовязкового державного пенсійного страхування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання нечинними і скасування рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків за №№ 338, 339 від 24.01.2011 року, вимоги про сплату боргу №Ю-1411/6 від 06.01.2011 року є безпідставними та не підлягають до задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі 25.03.2011 року.