Справа № 712/10174/15-а
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Василенка Я.М., Степанюка А.Г., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області на Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області про скасування Рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Главою 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження окремих категорій адміністративних справ. Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, яка є імперативною нормою встановлюється перелік адміністративних справ щодо яких обов'язково застосовується скорочене провадження. Проте, частиною другою цієї статті, передбачається можливість розгляду в скороченому провадженні за умови, що вимоги не стосуються прав, свобод, інтересів та обов'язків третіх осіб. Тобто, лише у випадку залучення до участі у справі третіх осіб адміністративна справа не може бути розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи щодо яких застосовується скорочене провадження, можуть бути розглянуті не у скороченому провадженні у випадку, передбаченому частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу з обов'язковим постановленням відповідної ухвали.

При відкритті провадження в адміністративних справах за позовними вимогами, зазначеними у частині першій ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої інстанції мають зазначати, що саме скорочене провадження відкривається в адміністративній справі, а постанови суду першої інстанції за результатом розгляду таких справ мають містити виключно відомості, зазначені у частині шостій цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції особливості провадження справи, а саме, розгляд її не у скороченому провадженні, не є перешкодою для апеляційного її розгляду в порядку письмового провадження, в зв'язку з чим і оскарження постанови суду першої інстанції здійснюється в порядку, передбаченому частинами восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2015 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а Постанову суду першої інстанції в її резолютивній частині - змінити з наступних підстав.

09 вересня 2014 року Позивачем до Вищої ради юстиції засобами поштового зв'язку направлено Заяву щодо внесення подання про його звільнення з посади судді Апеляційного суду Черкаської області у відставку від 05.09.2014 року (а.с.27) разом із Заявою про відставку до Верховної Ради України від 05.09.2014 року, яку отримано Вищою радою юстиції 11 вересня 2014 року (а.с.28), про що свідчить зворотне Повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.27).

Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 16 липня 2015 року №636-VIII, копія якої також наявна в матеріалах справи (а.с.10-16), у зв'язку з поданням заяви про відставку Позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Черкаської області.

Наказом Голови Апеляційного суду Черкаської області «Про звільнення з посади судді Тапала Г.К.» від 03 серпня 2015 року №52, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.17), 03 серпня 2015 року Позивача звільнено з посади судді Апеляційного суду Черкаської області у зв'язку з поданням заяви про відставку на підставі Постанови Верховної Ради України від 16 липня 2015 року №636-VIII.

Позивач звернувся до Відповідача з Заявою від 04 серпня 2015 року щодо призначення йому щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці (а.с.23).

Рішенням Відповідача «Про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді Тапалу Григорію Корнійовичу» від 11 серпня 2015 року №45/9, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.26), Позивачу відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі п. 5 Розділу ІІІ Прикінцеві положення, відповідно до якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Згідно з частиною четвертою ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI), суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Відповідно до частини третьої ст. 138 Закону №2453-VI, в чинній до внесення змін Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI редакції, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з частиною третьою ст. 138 Закону №2453-VI, із змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, який працює на відповідній посаді.

Проте, Рішенням Конституційного Суду України у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу II „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) від 3 червня 2013 року №3-рп/2013, зокрема визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) частину третю статті 138 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI. Як вбачається з його мотивувальної частини, частина третя статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону № 3668, яка суперечить Конституції України‚ не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Натомість підлягає застосуванню частина третя статті 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: „Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання".

Відповідно до пп. 2 п. 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII, зокрема внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а саме у частині третій статті 138 цифри "80" замінено цифрами "70", які відповідно до п. 2 розділу IV Прикінцевих положень цього Закону набрали чинності 01 травня 2014 року.

Як встановлено судом першої інстанції, загальний стаж роботи Позивача на посаді судді складає 30 років. За таких обставин, його щомісячне довічне грошове утримання має складати 90%.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII (надалі - Закон №213-VIII), у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

А відповідно до ст. 58 Конституції України, зокрема закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування оскарженого Позивачем Рішення Відповідача, оскільки на час звернення Позивача до Вищої ради юстиції з Заявою щодо внесення подання про його звільнення з посади судді Апеляційного суду Черкаської області у відставку та виникнення у органу, що його обрав, передбаченого вимогами ст. 126 Конституції України обов'язку щодо його звільнення, діяли положення частини третьої ст. 138 Закону №2453-VI в редакції, якою передбачено його право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, тобто до зазначених спірних правовідносин не можна застосовувати положення Закону №213-VIII.

Проте, відповідно до частини другої ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Предметом адміністративного позову в даній справі є скасування оскаржених Позивачем Рішень Відповідача, а відповідно до п. 1 частини другої ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень і його скасування, тобто, скасування рішення суб'єкта владних повноважень є наслідком саме визнання його протиправним, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про необхідність виходу для повного захисту інтересів Позивача за межі позовних вимог та визнання оскарженого Позивачем Рішення Відповідача протиправним і його скасування.

Відповідно до ст. 201 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є, зокрема, правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

У зв'язку із зазначеним, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але частково з помилковим застосуванням норм процесуального права, тому апеляційна скарга задовольняється частково, а Постанова Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2015 року в її резолютивній частині змінюється.

Керуючись ст.ст. 11, 183-2, 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області задовольнити частково, Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 вересня 2015 року в її резолютивній частині змінити, замінити в її другому абзаці слово «Скасувати» на фразу «Визнати протиправним і скасувати».

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.