Справа № 814/1839/14
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/54267/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - судді Олексієнка М.М. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І., Заїки М.М.,

за участю секретаря судового засідання Крапивки Л.А., представників відповідача Жипалової С.В., Дяченка В.С., розглянувши в касаційному порядку у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - ФСЗІ) до публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені за касаційною скаргою представника позивача на судові рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року, Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року представник ФСЗІ звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просив стягнути з ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» 110008,46 грн. адміністративно-господарських санкцій за не створення робочих місць для інвалідів у продовж 2013 року та 2343 грн. пені за несвоєчасність внесення коштів.

Посилався на те, що відповідачем належним чином не дотримані норми закону щодо визначення кількості вакантних місць для інвалідів та їх працевлаштування.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року, залишеною без змін Одеським апеляційним адміністративним судом від 24 вересня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник позивача, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову. Вказує на те, що підприємство не виконало нормативу створення у 2013 році додаткових робочих місць для інвалідів у зв'язку з чим повинно сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню.

В судовому засіданні представники відповідача проти вимог, викладених в касаційній скарзі, заперечили і зазначили, що товариством у 2013 році були створені робочі місця для інвалідів, про що належним чином повідомлявся ФСЗІ.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» у 2013 році вживало усіх можливих заходів по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів, тому не може бути притягнуто до відповідальності, передбаченої статтею 20 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»

Висновок судів відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

За змістом статті 19 Закону України від 21 березня 1991 року № 875-ХII «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» у редакції Закону України від 06.10.2005 року №2960-IV (далі - Закон № 875-ХІІ) для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

При цьому, як зазначено у частині другій цієї норми, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів (частина перша статті 20 Закону № 875-ХІІ у редакції Закону України від 06.10.2005 р. N 2960-IV).

Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» у 2013 році створило робочі місця для інвалідів в кількості, про що належним чином повідомило ФСЗІ.

Згідно із статтею 18 Закону № 875-ХІІ (у редакції Закону від 23.02.2006 року №3483-IV) забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як установлено судами, на протязі 2013 року ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» подавало державній службі зайнятості звіти за формою 3-ПН. За січень-червень 2013 року за формою, затвердженою наказом №420 від 19.12.2005 року, а з липня по грудень за формою відповідно до наказу №316 від 31.05.2013 року. При цьому, товариство не лише створило робочі місця для інвалідів, але й здійснювало їх пошук через оголошення у засобах масової інформації.

З урахуванням зазначених норм права та обставин справи, суди попередніх інстанцій прийшли до обґрунтованого висновку про безпідставність позову.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, висновок суду не спростовують і не дають підстав вважати рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов'язком підприємства (установи) займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Як зазначалося вище, товариство створило робочі місця для інвалідів та повідоміло про це державну службу зайнятості, що свідчить про виконання вимог закону.

За правилами статті 18-1 Закону № 875-XII на державну службу зайнятості покладається обов'язок у пошуку підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до пункту 2.1. Порядку подання форми звітності №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 року №316, форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й).

Отже, висновок судів попередніх інстанцій відповідає фактичним обставинам справи, тому підстав до скасування чи зміни судових рішень немає.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 230 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

М.М. Заїка