Справа № 813/9292/13-а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Справа № 876/4138/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Гудима Л.Я., Макарика В.Я,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Франківського районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, треті особи: Франківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, ОСОБА_4 про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2012 року ОСОБА_1 (ОСОБА_2, ОСОБА_3) звернулась до Львівського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) до Франківського районного відділу ЛМУ ГУМВС України у Львівській області про визнання протиправними дій при видачі паспорта громадянина України НОМЕР_1 від 25.11.2003 року неналежній особі.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

З таким судовим рішенням не погодилася ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що оскаржувана постанова прийнята з неправильним застосуванням норм права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В якості обґрунтування позивач зазначила, що судом було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває у розшуку, що паспорт йому був виданий Франківським РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області, але суд не зробив відповідного висновку про правомірність чи неправомірність дій відповідача, хоча було долучено до матеріалів справи незаперечні докази протиправності дій відповідача при видачі паспорта громадянина України НОМЕР_1 від 25.11.2003 року неналежній особі - ОСОБА_4.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, в межах викладених в ній доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.11.2003 року Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області видано паспорт громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Львів НОМЕР_1, вказано адресу проживання АДРЕСА_1. Згідно поданої Франківським РВ ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області копії форми №1 громадянина України ОСОБА_4, останньому видано вказаний паспорт замість втраченого НОМЕР_2 виданого Радянським РВВС м. Львова 16.06.1988 року.

Згідно листа Шевченківського РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області № 16/13-4217 від 06.06.2006 року, відносно ОСОБА_4 порушена 26.07.1995 року кримінальна справа №143-5012, за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 206 КК України. Цього ж дня йому було пред'явлено обвинувачення та обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд. З даного часу ОСОБА_4 переховувався від слідства та суду, внаслідок чого 26.09.1995 року був оголошений в розшук. 09.12.2005 року злочинні дії ОСОБА_4 перекваліфіковані на ч. 2 ст. 296 КК України та він повторно був оголошений в розшук.

14.07.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири (а.с. 9).

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що дії відповідача не порушили права, свободи та інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Станом на момент видачі вищевказаного паспорта, основні положення практичної діяльності паспортної служби органів внутрішніх справ щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України визначався Наказом МВС України від 17.08.1994 № 316 «Про затвердження Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України».

Відповідно до п. 25 Наказу МВС України від 17.08.1994 № 316 «Про затвердження Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» (із змінами і доповненнями в редакції, чинній на момент видачі паспорта (далі - Інструкція), громадяни, які втратили паспорти, подають до паспортної служби органу внутрішніх справ за місцем проживання письмові заяви із зазначенням у них, де, коли і за яких обставин втрачено паспорт, а також заяви форми N 1 і три фотокартки. Заяви про втрату паспортів реєструються в загальному порядку по органу внутрішніх справ. На підставі заяв складаються довідки-висновки форми N 6 (додаток N 4) і заводяться справи про втрату паспортів, в яких у подальшому зосереджуються всі матеріали з цього питання. Справам привласнюються номери: чисельником - реєстраційні номери заяв, знаменником - порядкові номери справ у поточному році.

Згідно п. 26 Інструкції, громадяни, які заявили про втрату паспорта, перевіряються за обласним адресним бюро, при необхідності особа перевіряється службою віз і реєстрації щодо належності до громадянства України. Якщо втрачені паспорти були одержані в органах внутрішніх справ не за місцем проживання заявників, то водночас із перевіркою за адресним бюро надсилаються запити за формою N 7 (додаток N 5) із доданням фотокарток заявників для підтвердження видачі паспортів таким особам і одержання відомостей про них. Відомості, вказані в запитах, додані до них фотокартки порівнюються з даними і фотокартками заяв форми N 1, а також проводиться перевірка таких осіб за оперативними обліками органів внутрішніх справ. Про наслідки перевірки ініціаторам запитів надсилаються відповіді за формою N 8 (додаток N 6) з доданням копій заяв форми N 1. Одночасно в розділі «Службові відмітки» оригіналів заяв зазначається, коли втрачено паспорт і яким органом внутрішніх справ оформляється видача паспорта замість втраченого, після чого такі заяви вміщуються до архівної картотеки. Якщо особи, які перевіряються, знаходяться в розшуку, наслідки перевірки повідомляються негайно телеграфом з висиланням відповідних матеріалів поштою. Запити, пов'язані із втратою паспортів, надсилаються не пізніше наступного дня після надходження заяв, а відповіді висилаються не пізніше 48 годин після надходження запитів.

Пунктом 28 вказаної Інстукції передбачено, що при підтвердженні видачі втрачених паспортів заявникам і встановленні їх осіб складаються висновки про видачу паспортів замість втрачених, які затверджуються начальниками органів внутрішніх справ або їх заступниками. У цих випадках у заявах форми N 1 у рядку «Паспорт виданий на підставі» вказується «замість втраченого» і вносяться відомості про втрачений паспорт.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобов'язані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем зроблено не було.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень або вчиненням дій чи бездіяльності порушуються права позивача, причому це порушення має мати реальний характер.

Під порушенням прав і свобод фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин слід розуміти ті негативні наслідки, що були спричинені рішенням органів влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

У Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Враховуючи викладене, судом вірно зазначено, що позивачем не обґрунтовано підстав вважати, що дії відповідача порушили її права, свободи та інтереси, відтак відсутнє порушене право позивача. Твердження ж позивача про те, що при укладенні договору купівлі - продажу квартири між нею та ОСОБА_4 був використаний паспорт НОМЕР_1 не може свідчити про порушення її права при наявності у неї волевиявлення при укладенні такого договору.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у справі № 813/9292/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді Л.Я. Гудим

В.Я. Макарик

Повиний текст виготовлено 24 листопада 2015 року.