Справа № 2а-5439/10/1870
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2015 р. м. Київ К/800/53755/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Островича С.Е.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного підприємства «ОМ-Центурія»

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2014

у справі №2а-5439/10/1870

за позовом Приватного підприємства «ОМ-Центурія»

до Шосткінської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області

про визнання дій протиправними та визнання податкового повідомлення-рішення нечинним

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ОМ-Центурія» (далі по тексту - позивач, ПП «ОМ-Центурія») звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовом про визнання дій протиправними Шосткинської міжрайонної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Сумській області (далі по тексту - відповідач, Шосткинська МДПІ ГУ Міндоходів у Сумській області) при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 04.03.2010 №000008/2347/0 та визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 04.03.2010 №000008/2347/0, податкового повідомлення-рішення від 27.04.2010 №000008/2347/1, податкового повідомлення-рішення від 21.05.2010 №/2, якими визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій за податком на прибуток підприємств) у сумі 145027,00 грн.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 позов задоволено частково. Визнано протиправними податкові повідомлення-рішення від 04.03.2010 №000008/2347/0, від 27.04.2010 №000008/2347/1, від 21.05.2010 №000008/2347/2.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2014 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем було проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2006 по 30.09.2009, за результатами якої складено акт.

Згідно акту перевірки встановлено завищення валових витрат на суму 377607,00 грн., у тому числі за 1 квартал 2008 року у сумі 25000,00 грн., за 2 квартал 2008 року у сумі 12860,00 грн., за 3 квартал 2008 року у сумі 80812,00 грн., за 4 квартал 2008 року у сумі 188394,00 грн., за 1 квартал 2009 року у сумі 70541,00 грн., внаслідок віднесення ПП «ОМ-Центурія» до складу валових витрат по придбанню товарів (ефірні олії) у ПП «Легас-Продторг» на суму 352602,00 грн. та у ПП «Трексон-Трейдінг» на суму 25000,00 грн. за операціями, що проведені на підставі нікчемних правочинів.

За наслідками перевірки було зроблено висновок про те, що ПП «ОМ-Центурія» було порушено п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 та абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (в редакції від 22.05.1997 №283/97-ВР зі змінами та доповненнями), ч. 1 ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ч. 1 ст. 216, ст. 228 Цивільного Кодексу України, з урахуванням вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996- XIV, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 94402,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції погодився із твердженням відповідача щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступного, з чим погоджується суд касаційної інстанції.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ПП «ОМ-Центурія» здійснювало операції з придбання ефірних олій для подальшої реалізації, зокрема за договором №0626-08 від 26.06.2008 з ПП «Легас-Продторг». Даним підприємством видані податкові та видаткові накладні. Факт оплати за придбаний товар підтверджується копіями платіжних доручень.

Аналогічне придбання ефірних олій для подальшої реалізації ПП «ОМ-Центурія» здійснювало за договором №27 від 01.12.2006 з ПП «Трексон-Трейдінг», що також підтверджується видатковими та податковими накладними, платіжними дорученнями.

Як на час укладання договорів, так і на час виконання господарських операцій за цими договорами, контрагенти позивача ПП «Легас-Продторг» та ПП «Трексон-Трейдінг» були зареєстровані та знаходились у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На підставі оприбуткування фактично отриманих ефірних олій за видатковими накладними, у відповідності до норм законодавства, ПП «ОМ-Центурія» у відповідних звітних періодах сформувало валові витрати.

Придбаний товар використаний позивачем у власній господарській діяльності, реалізований іншим суб'єктам господарювання, що підтверджується довіреностями на отримання товару, податковими та видатковими накладними.

Пунктом 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що валові витрати виробництва та обігу - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 даного Закону визначено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5. 7 цієї статті.

Абзацом 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 вказаного Закону визначено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судом встановлено, що надані позивачем податкові, видаткові накладні, платіжні документи відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первиннми документами та мають всі необхідні реквізити, доказів на підтвердження їх недійсності податковим органом не надано.

Посилання відповідача на інформацію податкових органів, в яких обліковуються контрагенти позивача, про відсутність майна, трудових ресурсів, протиправні дії їх посадових осіб, не можуть бути підставою для позбавлення права позивача, як добросовісного покупця, на валові витрати.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій податкового органу при прийнятті податкового повідомлення-рішення, з огляду на наступне.

Право податкового органу на прийняття такого акту індивідуальної дії обумовлено положеннями ст. 58 Податкового кодексу України. В разі ж встановлення судами протиправності податкового повідомлення-рішення належним способом відновлення порушеного права є скасування цього рішення.

Таким чином, складання податкового повідомлення-рішення є функціональним обов'язком податкового органу та забезпечує здійснення покладених на нього завдань щодо контролю за сплатою податків та зборів. Суд не може визнавати вказані дії податкового органу протиправними, а належним способом судового захисту прав та інтересів платника податків, порушених внаслідок прийняття такого податкового повідомлення-рішення, є звернення до суду із позовом про визнання даного рішення протиправним та його скасування.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Оскільки, апеляційний суд під час розгляду справи неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а суд першої інстанції вирішив спір з додержанням норм матеріального та процесуального права, то зазначена обставина відповідно до ч. 1 ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови апеляційного суду, та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «ОМ-Центурія» задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2014 скасувати та залишити в силі постанову Сумського окружного адміністративного суду від 14.08.2014.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)С.Е. Острович
(підпис)М.О. Федоров