Справа № 813/26/15
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Справа №876/9240/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Коцур В.К.

з участю представників відповідачів Сидор О.Б., Блонський О.Л., Штокало С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у адміністративній справі №813/26/15 за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання неправомірними і скасування наказів, поновлення на роботі і виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Львівській області в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить: визнати неправомірним та скасувати наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №597 о/с від 01.12.2014 року про звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 «є» старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5, інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області; зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, поновити ОСОБА_5 на службі в органах внутрішніх справ на посаді інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Радехівського району ГУ МВС України у Львівській області; зобов'язати Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області виплатити ОСОБА_5 грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суд від 12.08.2015р. позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ №2563 від 31.10.2014 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області» в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ інспектора ВДАІ з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 Визнано протиправним та скасовано наказ №597 о/с від 01.12.2014 року «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 «є» (за порушення дисципліни) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Радехівського району ГУМВС, з 01.12.2014 року. Поновлено ОСОБА_5 на службі в органах внутрішніх справ на посаді інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області. Зобов'язано Управління Державтоінспекції ГУ МВС України у Львівській області виплатити ОСОБА_5 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 11582,03 грн. Постанову в частині поновлення ОСОБА_5 на службі в органах внутрішніх справ на посаді інспектора відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області та в частині стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць, - допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема зазначає, що позивачем вчинено дисциплінарний проступок, що підтверджується висновком службового розслідування, а перебування на лікарняному не є підставою для скасування наказу, а лише підставою для перенесення дати наказу. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи, представники відповідачів апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання, надіслав на адресу суду заяви про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника, у зв'язку із неможливістю прибути в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВДАІ з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області» від 31.10.2014 року №2563, за грубе порушення службової дисципліни, вимог Дисциплінарного статуту ОВС України та наказів МВС України від 16.03.2007 №81 та від 26.03.2010 року №90, що виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного і наркотичного сп'яніння та без необхідних документів, а також скоєння вчинку, що дискредитує звання працівника правоохоронного органу, на інспектора ВДАІ з обслуговування Радехівського району ГУВМС України у Львівській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 - накладено дисциплінарне стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ.

Підставою для накладення дисциплінарного стягнення було службове розслідування, проведеного на підставі наказу ГУМВСУ у Львівській області від 07.10.2014 року №2333 «Про призначення службового розслідування та відсторонення від виконання службових обов'язків працівника ВДАІ з обслуговування Радехівського району ГУМВС ».

Висновком службового розслідування від 27.10.2014 року встановлено, що 07.10.2014 року мобільною групою ГУМВС України у Львівській області у м. Львові було виявлено факт керування приватним автомобілем «Мітсубіші - Ланцер» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, без страхового поліса інспектором ВДАІ з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5, за що на нього складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У ході перевірки документів водія у ОСОБА_5 було виявлено відсутність страхового полісу та висновку про перевірку законності керування транспортним засобом, а також у процесі спілкування було виявлено ознаки сп'яніння (почервоніння очей, тремтіння рук та очей, нечітка мова), після чого ОСОБА_5, було скеровано в ОКЗ ЛОР ЛОДКНД по вул. Науковій 49, в м. Львові. Згідно із висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.10.2014 року (акт №1061/2264) проведеного о 11:45 ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного та наркотичного (канабіноїди) сп'яніння.

На водія ОСОБА_5 складено протоколи про адміністративне правопорушення АБ2 №323473 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та АБ 2 №323472 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 було усунено від керування вищезазначеним автомобілем та передано його батькові ОСОБА_8, який згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу є його власником.

26.11.2014 року Старшим інспектором з особливих доручень сектору КЗ УДАІ ГУМВС України у Львівській області майором міліції Федорчуком Р.Л., інспектором з кадрового забезпечення батальйону ДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області старшим лейтенантом міліції Гоцко Ю.В. та начальником відділення ДАІ з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області старшим лейтенантом міліції Бриком Р.В. було складено акт, відповідно до якого 26.11.2014 року о 17 год. 40 хв. в кабінеті №3 приміщенні ВДАІ з обслуговування Радехівського району ГУМВС України у Львівській області, що знаходиться за адресою м. Радехів, вул. Галицька 12 старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 ознайомлено та вручено копію наказу ГУМВС України у Львівській області від 31.10.2014 року №2563 (про накладення на нього дисциплінарного стягнення - звільнення з органів внутрішніх справ). ОСОБА_5 ознайомився із вказаним наказом, що засвідчив своїм підписом на копії наказу. Від підпису про ознайомлення з атестаційним листом ОСОБА_5 категорично відмовився.

Згідно результатів атестування атестаційного листа від 01.12.2014 року ОСОБА_5, займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню з ОВС за порушення дисципліни.

01.12.2014 року Начальником СКЗ УДАІ ГУМВС України у Львівській області підполковником міліції Борисенком М.А., старшим інспектором сектору КЗ УДАІ ГУМВС України у Львівській області майором міліції Бариляком О.В., та інспектором з кадрового забезпечення батальйону ДПС ДАІ ГУМВС України у Львівській області старшим лейтенантом міліції Гоцко Ю.В. було складено акт, про те, що ОСОБА_5, категорично відмовився від підпису про ознайомлення з висновком атестаційного листа.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області №597 о/с від 01 грудня 2014 року «По особовому складу» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України з підстав пункту 64 підпункту «є» (за порушення дисципліни).

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що звільнення позивача відбулось в період перебування його на лікарняному, а факт перебування в стані алкогольного та наркотичного сп'яніння спростовується постановою місцевого суду, якою закрито справу за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 130 КпАП України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції невірними та такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Проходження служби в органах внутрішніх справ регламентується спеціальним законодавством - Законом України «Про міліцію», Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (надалі - Положення), введеним в дію Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991р. №114, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України (далі - Дисциплінарний статут), затвердженим Законом України від 22.02.2006 р. №3460-ІV.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це втримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту визначено поняття дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового i начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового i начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів i наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на ocіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ, згідно з цим Статутом. Звільнення зi служби осіб рядового i начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, як вид дисциплінарного стягнення передбачено пунктом 6 частини першої статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» та відповідно до статті 14 цього Закону є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу (ст.14 Дисциплінарного статуту).

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 08 квітня 2015 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5, позивача по справі, за ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вказану обставину, із врахуванням норм ч. 1 ст. 72 КАС України, суд першої інстанції вважав такою, що свідчить про відсутність факту керування позивачем автомобілем в алкогольному та наркотичному сп'янінні.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. Службовим розслідуванням встановлено факт скоєння позивачем вчинку, що дискредитує звання працівника органів внутрішніх справ, що виразилося у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного і наркотичного сп'яніння та без необхідних документів, а також скоєння вчинку, що дискредитує звання працівника правоохоронного органу.

Звільнення позивача проведено у відповідності до вставленого порядку, зокрема, службове розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни проведено у місячний строк, обставини вчинення проступку підтвердженні письмовими доказами, позивач від дачі пояснень відмовився, з рапортом про ознайомлення з матеріалами службового розслідування не звертався.

Крім того, висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.10.2014 року (акт №1061/2264), відповідно до якого ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного та наркотичного (канабіноїди) сп'яніння, не скасований та жодними доказами не спростовується.

Також, слід врахувати, що при визначенні дисциплінарного стягнення відповідачем враховувалися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації та було враховано, що на момент притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності, у останнього, згідно послужного списку, було діюче дисциплінарне стягнення - сувора догана, а усього позивач 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Що стосується посилань апелянта на ту обставину, що він був звільнений під час перебування на лікарняному, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 року №455, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 року за №1005/6196 зі змінами та доповненнями «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян», тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Відповідно до пункту 1.2. цього Наказу, видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Відповідно до пункту 1.9. та абзацу 1 та 2 пункту 2.22, листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем, проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Відповідно до пункту 2.9., у разі лікування в стаціонарі листок непрацездатності видається лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення за весь період стаціонарного лікування.

Крім того, відповідно до Порядку звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - Порядок), затвердженого заступником Міністра внутрішніх справ України від 27 січня 2004 року, про факт перебування співробітника на лікуванні він повинен повідомити свого керівника рапортом, а при отриманні у лікувальному закладі листка про тимчасову непрацездатність, зобов'язаний протягом 1 доби зареєструвати його в службі медичного забезпечення УМВС. При цьому, вказаним порядком передбачено, що тимчасова непрацездатність службовців внаслідок захворювання підтверджується в лікувально-профілактичних закладах МВС України листком звільнення від службових обов'язків через тимчасову непрацездатність.

Оскільки позивач перебував на стаціонарному лікуванні, доказом перебування на лікуванні є листок непрацездатності. Позивачем не надано суду документів, передбачених вищевказаною Інструкцією, тобто не представлено листків непрацездатності.

Відсутність вказаних документів підтвердили також і представники відповідачів в судовому засіданні, які крім того зазначили, що відповідно до внутрішніх інструкцій та наказів, позивач не повідомив управління, що перебуває на лікарняному. Так, згідно графіку чергувань, 07.10.2014р. позивач повинен був чергувати, однак та не приступив до виконання своїх обов'язків та не повідомив керівництво про те, що перебуває на лікуванні. Також, в ході представлення йому атестаційного листа для ознайомлення, (згідно акту від 01.12.2014 р. ОСОБА_5 01.1.2014 р. о 10.40 год. було запропоновано в каб. №30 приміщення УДАІ ГУМВСУ у Львівській області, у м. Львові по вул. Перфецького, 19 ознайомитись із змістом атестаційного листа, однак останній відмовився) ОСОБА_5 також не повідомив про те, що перебуває на лікуванні. Про перебування позивача на лікарняному стало відомо в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Таким чином, судом першої інстанції невірно встановлено, що довідки представлені медичними закладами є належними доказами перебування позивача на лікарняному, оскільки позивачем всупереч встановленому Порядку не повідомлено керівництво про своє перебування на лікуванні та не підтверджено тимчасову непрацездатність в лікувально-профілактичних закладах МВС України чи лікарняних закладах стаціонарного лікування.

Крім того, частина 2 статті 18 Дисциплінарного статуту не містить застережень щодо можливості накладення дисциплінарних стягнень у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, на осіб рядового та начальницького складу, які тимчасово непрацездатні.

Видача наказу про звільнення під час перебування на лікуванні, є підставою для зміни дати звільнення, а не скасування наказу в цілому.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачами на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправними, а натомість вказують на те, що останні прийняті відповідачами обґрунтовано, з дотриманням вимог Конституції та законів України, в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України та підстав для визнання їх протиправними та скасування не вбачається.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову з наведених вище підстав.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення повинні бути законними і обґрунтованими.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області - задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2015 року у адміністративній справі №813/26/15 - скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді В.С. Затолочний

В.М. Каралюс

Повний текст постанови складено 23.11.2015р.