Справа № 2а-3088/11/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 квітня 2011 року 09:00 № 2а-3088/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу
за позовом Державної податкової інспекції у Оболонському районі міста Києва
доОСОБА_1
простягнення податкової заборгованості в розмірі 83 520, 86 грн., -
В С Т А Н О В И В:

03 березня 2011 року до Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ДПІ у Оболонському районі м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості в розмірі 83 520, 86 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 березня 2011 року було відкрито скорочене провадження в адміністративній справі № 2а-3088/11/2670.

01 квітня 2011 року ОСОБА_1 подав до суду заперечення проти позову.

Згідно з ч. 4 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України справа в порядку скороченого провадження розглядається суддею одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладене, справа розглядається в порядку скороченого провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку скороченого провадження та прийняття рішення по справі, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

25 жовтня 2007 року ОСОБА_1 з Київською міською радою було укладено Договір № 3008 оренди земельної ділянки за адресою: м. Київ, просп. Московський, 13в у Оболонському районі м. Києва, згідно якого відповідачу в оренду було надано земельну ділянку загальною площею 0, 1995 га.

Відповідно п. 4.2 вказаного Договору орендна плата вноситься орендарем в розмірі 4 відсотків від її нормативної оцінки.

Згідно з п. 3.1 Договору строк дії договору - 5 років.

Орендна плата вноситься у строки згідно чинного законодавства (п. 4.7 Договору).

Відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про плату за землю»від 03 липня 1992 року № 2535 - ХІІ (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 2535 ХІІ), який визначав розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Власник землі та землекористувачі, крім орендарів, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2535 ХІІ грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Грошова оцінка земельної ділянки щороку станом на 1 січня уточнюється на коефіцієнт індексації, порядок проведення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 5 Закону № 2535 ХІІ передбачено, що обєктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Субєктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки (ст. 13 Закону № 2535 ХІІ).

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за угодою сторін у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності) (ст. 19 Закону № 2535 ХІІ).

Нарахування громадянам сум земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про внесення платежу (ч. 3 ст. 14 Закону № 2535 ХІІ).

В силу ст. 15 Закону № 2535 ХІІ власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Пунктом 3 ст. 17 Закону № 2535 ХІІ передбачено, що земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності громадянами сплачується рівними частками до 15 серпня і 15 листопада.

Отже, відповідач, як орендар земельної ділянки, мав сплачувати орендну плату з земельної ділянки протягом законодавчих строків.

В силу ст. 27 Закону № 2535 ХІІ контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності здійснюється органами державної податкової служби.

28 травня 2009 року ДПІ у Оболонському районі м. Києва було нараховано відповідачу суму податкового зобовязання з орендної плати за землю по строку (граничний строк сплати - 14.08.2009 року) у розмірі 80 160, 19 грн., а також по строку (граничний строк сплати - 16.11.2009 року) у розмірі 80 160, 19 грн. та було винесено податкове повідомлення за формою «Ф»№ НОМЕР_1 від 28 травня 2009 року. Корінець зазначеного податкового повідомлення був отриманий відповідачем особисто 09 липня 2009 року, про що є відповідна відмітка в матеріалах справи.

25 серпня 2009 року ДПІ у Оболонському районі м. Києва було нараховано відповідачу суму податкового зобовязання з орендної плати за землю по строку (граничний строк сплати - 16.11.2009 року) у розмірі 15 249, 99 грн. та було винесено податкове повідомлення за формою «Ф»№ НОМЕР_2 від 25 серпня 2009 року. Корінець зазначеного податкового повідомлення був отриманий представником позивача за дорученням ОСОБА_2 31 грудня 2009 року, про що є відповідна відмітка в матеріалах справи.

03 червня 2010 року ДПІ у Оболонському районі м. Києва було нараховано відповідачу суму податкового зобовязання з орендної плати за землю по строку (граничний строк сплати - 16.08.2010 року) у розмірі 16 149, 74 грн., а також по строку (граничний строк сплати - 15.11.2010 року) у розмірі 16 149, 73 грн. та було винесено податкове повідомлення за формою «Ф»№ НОМЕР_3 від 06 червня 2010 року. Корінець зазначеного податкового повідомлення був отриманий уповноваженою особою відповідача для передачі йому 21 червня 2010 року, про що є відповідна відмітка в матеріалах справи.

Доказів оскарження зазначених податкових повідомлень відповідачем або сплати ним суми податкового зобовязання у законодавчо встановлені строки за цими рішеннями суду не надано.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» від 25 червня 1991 року № 1251 - ХІІ (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин)(далі Закон № 1251 ХІІ) до загальнодержавних податків і зборів (обовязкових платежів) належать плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності).

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлював порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), включаючи збір на обовязкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначав процедуру оскарження дій органів стягнення на момент виникнення спірних правовідносин був Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондам»від 21 грудня 2000 року № 2181 - ІІІ (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин)(далі Закон № 2181).

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону № 2181- ІІІ у разі коли сума податкового зобовязання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобовязань, сума податку чи збору (обовязкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобовязання (штрафних санкцій за їх наявності).

Згідно з підпунктом «г»підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181 - ІІІ контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання платника податків у разі якщо згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обовязкового платежу), є контролюючий орган.

Обовязок доведення того, що будь-яке нарахування, здійснене контролюючим органом у цьому випадку, є помилковим, покладається на платника податків.

Податкове зобовязання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 Закону № 2181- ІІІ, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту (підпункт 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181- ІІІ).

В силу абзацу другого підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181- ІІІ у разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків за причинами, не повязаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобовязаний сплатити нараховану суму податкового зобовязання у строки, визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення про таке нарахування.

Згідно підпункту 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181 - ІІІ узгоджена сума податкового зобовязання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Податковим боргом в розумінні Закону № 2181 - ІІІ визнається податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання (п. 1.3 ст. 1 та підпункт 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону № 2181 - ІІІ).

Згідно підпункту 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181 - ІІІ у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до підпункту 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181 - ІІІ податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобовязання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обовязок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, ДПІ у Оболонському районі м. Києва було виставлено відповідачу першу податкову вимогу № 1/265 від 05 серпня 2009 року на суму податкового боргу з орендної плати за землю в розмірі 678, 50 грн., а також другу податкову вимогу № 2/344 від 07 грудня 2009 року на суму податкового боргу з орендної плати за землю в розмірі 97 195, 64 грн.

Вказані вимоги були направлені на адресу відповідача та отримані ним особисто, про що свідчить підписи на повідомленнях про вручення поштового відправлення, копія яких наявна в матеріалах справи.

Доказів оскарження податкових вимог та погашення податкового боргу за цими податковими вимогами відповідачем суду не надано.

Надсилання наступної податкової вимоги у випадку виникнення нового податкового боргу після виставлення другої податкової вимоги в Законі № 2181 - ІІІ не передбачено.

Згідно з підпунктом 3.1.1 п. 3.1. ст. 3 Закону № 2181 - ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

З метою погашення податкового боргу 25 січня 2010 року ДПІ у Оболонському районі м. Києва прийняло рішення № 5 про стягнення коштів та продаж інших активів платника податків в рахунок погашення його податкового боргу, згідно якого вирішено здійснити стягнення коштів та продаж інших активів, що перебувають у власності (повному господарському віданні) платника податків ОСОБА_1, а також тих активів, права власності, на які він набуде у майбутньому в рахунок погашення узгодженої суми податкового боргу цього платника податків.

Крім того, з цією ж метою ДПІ у Оболонському районі м. Києва були вжиті наступні заходи для погашення податкового боргу, а саме: направлено запит до Управління ДАІ ГУ МВС України від 29 жовтня 2009 року № 6521/9/24-108 про надання переліку автотранспортних засобів, що належать відповідачу та отримано відповідь на свій запит.

03 грудня 2009 року податковим керуючим ДПІ у Оболонському районі м. Києва було складено акт опису активів, на які поширюється право податкової застави.

На день розгляду справи сума податкового боргу відповідача з орендної плати за землю складає 81 083, 33 грн. з урахуванням часткової ним сплати орендної плати за землю та ним не погашена.

На суму податкового боргу відповідачем була нарахована пеня відповідно до ст. 16 Закону № 2181 ІІІ в розмірі 2 437, 53 грн.

Наявність податкового боргу з орендної плати за землю в заявленій сумі також підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків ОСОБА_1 з орендної плати за землю, копія якої наявна в матеріалах справи.

Згідно з підпунктом 3.1.1 п. 3.1. ст. 3 Закону № 2181 - ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу, згідно з підпунктом 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 цього ж Закону, є виключно податкові органи.

Згідно з п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та обєднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Пунктом одинадцятим ст. 11 цього ж Закону передбачено право органів державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Доводи відповідача не беруться судом до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, зокрема із розрахунку орендної плати, що з 07 серпня 2009 року при обчисленні податку бралась за основу нова грошова оцінка з новим коефіцієнтом, що передбачений Витягом з технічної документації № Н-00776/2009 № 13018 від 07 серпня 2009 року.

Крім того, відповідачем не представлено доказів сплати суми податкового зобовязання з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в заявленій сумі.

Беручи до уваги вищевикладені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 1832, ст. 186, ст. 254, ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: 04213, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) до Державного бюджету України суму податкового боргу з орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності в загальному розмірі 83 520 (вісімдесят три тисячі пятсот двадцять ) грн. 86 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню згідно з ч. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням порядку обчислення строку для подання апеляційної скарги, встановленого в ч. 8 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3