Справа № 810/6157/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м.Київ К/800/65473/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Розваляєва Т.С.,

секретар судового засідання - Загородня М.О.,

за участю представника позивача - Бездолі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року у справі за позовом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області звернулася з позовом до ОСОБА_3, в якому просила зобов'язати відповідача за власний рахунок привести належну йому на праві приватної власності земельну ділянку (Державний акт серія НОМЕР_1 від 21 травня 2012 року), відведену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1, у попередній стан шляхом знесення самовільно побудованої будівлі гаража орієнтовними розмірами 7,00 х 5,00 м (стіни з цегли, покрівля з металочерепиці, змонтовано секційні ворота) та двоповерхової господарської будівлі орієнтовними розмірами 30,00 х 7,00 м (стіни цегли, покрівля з металочерепиці, прорізи заповнені вікнами з метолопластику, виконано монтаж вхідних дверей).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про самовільне спорудження відповідачем господарських будівель та невиконання приписів про усунення порушень в сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів щодо їх знесення у добровільному порядку.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

При винесенні рішень суди попередніх інстанцій виходили із відсутності підстав, передбачених ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», для зобов'язання відповідача знести об'єкт самовільного будівництва, а також вчинення відповідачем дій, направлених на усунення допущених правопорушень.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати, постановити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 14 вересня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час здійснення будівництва ОСОБА_3 на земельній ділянці на АДРЕСА_1, за результатами якої складено акт.

Перевіркою встановлено, що на земельній ділянці, яка на підставі договору дарування земельної ділянки від 08 червня 2012 року належить громадянці ОСОБА_3, розпочато будівельні роботи з будівництва житлового будинку та господарських будівель без отримання вихідних даних та без документів, що надають право на виконання будівельних робіт, чим порушено вимоги ст.ст.29 та 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Під час перевірки на зазначеній земельній ділянці виконувались будівельні роботи з улаштування цементної стяжки на другому поверсі господарського приміщення.

21 вересня 2012 року інспектором ДАБК у Київській області виданий припис №1001 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким заборонено з 21 вересня 2012 року виконання будівельних робіт до усунення допущеного правопорушення та зобов'язано усунути допущене правопорушення до 22 жовтня 2012 року.

Постановою від 21 вересня 2012 року №2022 по справі про адміністративні правопорушення відповідача ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у сумі 4250 грн.

08 липня 2013 року позивачем здійснено позапланову перевірку дотримання відповідачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва - господарські будівлі з гаражем, сараєм та літньою кухнею за адресою: АДРЕСА_1, за результатами якої 08 липня 2013 року складено акт.

Вказаною перевіркою встановлено, що на земельній ділянці 0,0800 га кадастровий номер :04:013:0046, власником якої є ОСОБА_3 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 21 травня 2012 року (цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) побудовано будівлі, а саме гараж орієнтовними розмірами 7,00 х 5,00 м (стіни з цегли, покрівля з металочерепиці, змонтовано секційні ворота) та двоповерхову господарську будівлю орієнтовними розмірами 30,00 х 7,00 м (стіни цегли, покрівля з металочерепиці, прорізи заповнені вікнами з метолопластику, виконано монтаж вхідних дверей). Попередньою перевіркою 21 вересня 2012 року було виявлено правопорушення та винесено постанову від 21 вересня 2012 року №2023, надано припис №1001, у якому вказаний термін усунути правопорушення до 22 жовтня 2012 року. Гр.ОСОБА_3 не виконала вимоги припису від 21 вересня 2012 року №1001, а саме не отримала документ, що надає право на виконання будівельних робіт, чим порушено ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Інспекцією було повторно винесено припис від 01 серпня 2013 року № С-0108/8 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою від 14 серпня 2013 року №А-1408/11 по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч.1 ст.18842 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у сумі 5100 грн.

Згідно ч.1 ст.376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як передбачено ч.7 ст.376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що спірні об'єкти будівництва - гараж та двоповерхова господарська будівля, збудовані позивачем на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці площею 0,0800 га, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованій по АДРЕСА_2; право власності на дану земельну ділянку посвідчується Державним актом серії НОМЕР_2 від 21 травня 2012 року, виданим Крушинською сільською радою, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи реагування та вичерпані можливості усунення допущених порушень.

Виходячи із вищенаведених положень ст.376 ЦК України, ст.38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», для задоволення вимоги про знесення самочинно збудованого об'єкта необхідна наявність певних умов, а саме: істотність вчиненого порушення (відхилення від проекту або порушення будівельних норм і правил), суперечність суспільним інтересам або порушення права інших осіб, неможливість усунення таких порушень, неможливість проведення відповідної перебудови або відмова особи від такої перебудови.

Позивачем не доведено невідповідність спірного будівництва будівельним та технічним нормам, наявність фактів істотного порушення прав та інтересів інших осіб, неможливість усунення допущених відповідачем порушень тощо.

Слід врахувати обставини зведення відповідачем споруд на належній йому на праві власності земельній ділянці відповідно до встановленої мети землекористування. Крім цього, із матеріалів справи вбачається та судами обґрунтовано враховано, що відповідачем після первинної перевірки дотримання вимог законодавства в галузі містобудівної діяльності вчинені дії щодо усунення допущених правопорушень, а саме: сплачено штраф, отримано будівельний паспорт на спірні об'єкти будівництва зі схемою забудови земельної ділянки, направлено Інспекції ДАБК у Київській області повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

З урахуванням вищезазначених обставин та положень закону колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог інспекції щодо зобов'язання відповідача знести самовільно збудовані об'єкти будівництва.

Виходячи із визначених ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України меж перегляду судових рішень, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, у судової колегії відсутні підстави для спростування встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, тоді як доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді