Справа № 338/737/15а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Справа № 876/6577/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Дяковича В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2015 року по справі № 338/737/15а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,-

В C Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови в зарахуванні йому на пільгових умовах в півтора кратному розмірі загального стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його стажу роботи із розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі за один рік і шість місяців за період роботи з 01 жовтня 1985 року по 01 грудня 1994 рік, а також просив зобов'язати виплатити йому недоотримані кошти, починаючи з часу призначення пенсії з 18 листопада 2014 року.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що позивач є пенсіонером, пенсія йому нарахована та виплачується управлінням Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області. З липня 1998 року позивач отримує пенсію за віком. При обрахунку стажу роботи, що дає право на пенсійне забезпечення, період роботи з 01 жовтня 1985 року по 01 грудня 1994 рік, йому зараховано з розрахунку рік за рік. Хоча згідно з чинним законодавством слід було зараховувати один рік за один рік шість місяців, так як у вказаний період він працював в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі. На підтвердження такого права позивачем було надано трудову книжку та довідки, які уточнюють пільгові умови праці, а також ряд інших документів. Однак управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі відмовило позивачу у перерахунку пенсії з врахуванням пільгового стажу.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу.

Зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Богородчанському районі провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, зарахувавши в пільговому обчисленні період роботи з 01 жовтня 1985 року по 01 грудня 1994 рік, як трудовий стаж, зароблений в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік шість місяців.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі Івано-Франківської області зробити перерахунок пенсії, що виплачується ОСОБА_1 з врахуванням пільгового стажу з 19 листопада 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач, управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області, яке покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2015 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що зарахування періоду роботи позивачу за час роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі за період з 01 січня 1981 року по 31 грудня 1990 року у пільговому обчисленні може мати місце за наявності документів, які б засвідчували його право на пільги передбачені законодавством, зокрема, письмовими договорами.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт на посаді помічника бурильника, бурильника Івано-Франківського УБР під час виконання підприємством робіт в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в період з 01 жовтня 1985 року по 07 жовтня 1986 рік вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ханти-Мансійський автономний округ Тюменської області), з 08 жовтня 1986 рік по 01грудня 1994 рік вахтово-експедиційним методом в місцевості прирівняній до районів Крайньої Півночі (Ямало-Нанецький автономний округ Тюменської області), що підтверджується довідкою, що є в матеріалах пенсійної справи, виданою Прикарпатським управлінням бурових робіт №10-652 від 27 квітня 2015 року, яка уточнює особливий характер праці чи умов праці, необхідних для призначення пільгової пенсії і яка підтверджує постійну зайнятість на роботі, яка дає право на встановлені законом пільги та копією трудової книжки позивача.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність письмового трудового договору не може бути підставою для відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за наявності для цього інших підстав.

Апеляційний суд частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно зі ст. 1 Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років у районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію по старості (за віком): чоловіки - по досягненні 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що у випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", - період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно - правовими актами.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" встановлено, що пільги з обчислення стажу роботи (один рік за півтора) надавались переведеним, направленим або запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі і місцевості, прирівняні до цих районів, з інших місцевостей країни, за умови, що вказані працівники уклали трудові договори на роботу в цих районах на термін п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Пунктом 3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 1 березня 1960 року зараховується за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 1 березня 1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Населений пункт, в якому працював позивач, відповідно до Переліку районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР, як в редакції від 10 листопада 1967 року № 1020, так і в новій редакції від 3 січня 1983 року № 12 входить до районів Крайньої Півночі та місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Період роботи позивача з 01 січня 1981 року по 31 грудня 1990 року в районах Крайньої Півночі підтверджується трудовою книжкою позивача та довідкою від 27 квітня 2015 року № 10 - 652, виданою Прикарпатським УБР ПАТ "Укрнафта", в яких зазначено про розповсюдження на позивача пільг, передбачених Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Статтею 24 КЗпП України, в редакції, яка була чинною на час роботи позивача в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до них було передбачено те, що укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням адміністрації підприємства, установи, організації про зарахування робітника або службовця на роботу, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Тобто, вказаною статтею була передбачена можливість оформлення укладення трудового договору відповідним наказом чи розпорядженням адміністрації підприємства, установи, організації, що не викликало необхідності складання окремого документу - договору, також договір вважався укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи, що також допускало можливість виконання робіт без складання окремого документу - договору.

Враховуючи те, що факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за трудовим договором протягом більше 5 років документально підтверджений, зокрема, записами в трудовій книжці, то суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність зарахування в пільговому обчисленні періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 01 січня 1981 року по 31 грудня 1990 року та задоволення позову в цій частині.

Одночасно, апеляційний суд не знаходить підстав для зарахування в пільговому обчисленні періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі з 01 січня 1991 року по 01 грудня 1994 року, у зв'язку з тим, що абзацом 1 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", передбачено пільгове зарахування стажу в порядку і на умовах, визначених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року тільки за період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген до 1 січня 1991 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що доводи апеляційної скарги в частині зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01 січня 1991 року по 01 грудня 1994 року є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права в цій частині, що призвело до неправильного вирішення питання, щодо тривалості пільгового стажу, через що постанову суду в цій частині слід скасувати, та прийняти нову постанову, відповідно до якої в зарахуванні вищевказаного стажу позивача до пільгового - відмовити.

В іншій частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскаржувана постанова суду першої інстанції в цій частині відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,п.1,2,4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області задоволити частково.

Постанову Богородчанського районного суду Івано - Франківської області від 29 травня 2015 року по справі № 338/737/15а в частині зарахування ОСОБА_1 в пільговому обчисленні періоду роботи з 01 січня 1991 року по 01 грудня 1994 року, як трудового стажу, заробленого в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, відповідно до якої в задоволенні позову відмовити.

В іншій частині постанову Богородчанського районного суду Івано - Франківської області від 29 травня 2015 року по справі № 338/737/15а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді В.П. Дякович

Я.С. Попко