Справа № 804/6325/15
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2015 р. Справа № 804/6325/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Сидоренко Д.В., при секретарі Гончаровій В.Г. , розглянувши за участю:
представника позивача - Пристромко М.П.,
представника відповідача - Свиридонова К.О.
у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація»
до Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області,
про визнання неправомірними дії, скасування податкового повідомлення-рішення та зобов'язання вчинити певні дії.
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація» до Державної податкової інспекції в Красногвардійському районі м.Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про:
- визнання неправомірними дії Дніпропетровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області по ненаданню 90-денного строку на відновлення документів відповідно до повідомлення №212 від 27.11.2014р.;
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про незаконність висновків перевірки, внаслідок неправильного застосування норм податкового законодавства, ґрунтування на припущеннях, а не на аналізі первинних документів, якими підтвердженні в повному обсязі господарські відносини з контрагентами, безпідставного ненадання товариству 90-денного строку на відновлення товаротранспортних документів.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідач проти задоволення адміністративного позову заперечував. У запереченнях на адміністративний позов відповідач повністю продублював зміст акту перевірки.
В обґрунтування правової позиції представником позивача надані додаткові письмові пояснення щодо неможливості застосування до правовідносин втрати товаротранспортних накладних, положень наказу Мінфіну України №88 від 24.05.1995р. та необхідності застосування приписів ст.44 Податкового кодексу України.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
За результатами перевірки 03.12.2014 року складено акт №764/2204/38527887, у висновку якого зазначено наступне:
- за результатами перевірки не підтверджено реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Нестіан Трейд», ТОВ «Рікон Оптіма», ТОВ «Гранд Ішим», ТОВ «Бастіон-Груп», ТОВ «Тревелко-Груп», ТОВ «Алва Союз» за липень, серпень 2014р., їх вид, обсяг, якість та розрахунки, а саме встановлено відсутність об'єктів оподаткування та неможливість реального здійснення платником податків операцій за липень, серпень 2014р.;
- на порушення п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України ТОВ «Укрвторутилізація» встановлено заниження податку на додану вартість за липень, серпень 2014р. на суму 168823,00 грн. за рахунок включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ «Нестіан Трейд», ТОВ «Рікон Оптіма», ТОВ «Гранд Ішим», ТОВ «Бастіон-Груп», ТОВ «Тревелко-Груп», ТОВ «Алва Союз».
Повідомленням про пошкодження первинних документів вих.№212 від 27.11.2014р., товариство повідомили контролюючий орган про втрату товаротранспортних накладних відповідно до переліку та, посилаючись на приписи ст.44 ПК України, зазначило про їх відновлення у встановлений законом строк, а саме протягом 90 календарних днів.
Звернення про призначення позапланової перевірки ґрунтується на положеннях п.п.78.1.5 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України щодо призначення позапланової перевірки у разі подання платником податків заперечень до акту або скарги на прийняте податкове повідомлення-рішення із посиланням на обставини, що не були дослідженні під час перевірки, та у зв'язку з адміністративним оскарженням спірного податкового повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України.
В подальшому, вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржене позивачем в судовому порядку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Під час розгляду справи судом перевірено прийняті відповідачем рішення на відповідність вимогам законодавства та встановлено наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Як зазначалось вище, в ході проведеної перевірки позивача було встановлено порушення вимог податкового законодавства за період липень-серпень 2014р.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 198 ПК України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України).
Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Статтею 200 ПК України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Отже, зі змісту норм Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що необхідним первинним документом, який дає право платнику податків на формування податкового кредиту, є належним чином оформлена податкова накладна.
Згідно листа інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
- рух активів у процесі здійснення господарської операції.
- установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції.
- установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції (про що зазначено в іншому листі Вищого адміністративного суду України від 01.11.2011 року № 1936/11/13-11).
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до п. 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з п. 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.
Із змісту статті 9 цього Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» також вбачається, що первинні документи обов'язково мають фіксувати факт здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Враховуючи зазначене вище, судом під час розгляду справи перевірені обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, а також обставини на підтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом, зокрема шляхом установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
Як вбачається з п.2.7 та п.2.9 Акту перевірки, видами діяльності товариства за найменуванням ВЕД є:
- 38.11 - збирання безпечних відходів;
- 38.12 - збирання небезпечних відходів;
- 38.21 - оброблення та видалення безпечних відходів;
- 38.22 - оброблення та видалення небезпечних відходів;
- 38.32 - відновлення відсортованих відходів;
- 46.11 - діяльність посередників у торгівлі широкого асортименту,
та позивачу надано ліцензію АЕ №263972 Міністерства екології та природних ресурсів України на збирання, заготівлю окремих видів відходів як вторинної сировини (відходів полімерних, відходів гумових, у т.ч. зношених шин).
З метою поліпшення стану навколишнього середовища шляхом залучення використаної тари і пакувальних і окремих видів відходів в господарський обіг та відповідно до постанови КМ України від 26.07.2001р. №915 «Про впровадження системи збирання, заготівлі та утилізації відходів як вторинної сировини», наказу Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №224 від 02.10.2001р., в межах статутної діяльності між ТОВ «Укрвторутилізація» (виконавець) та іншими контрагентами (замовниками) укладені договори, предметом яких є зобов'язання виконавця за завданням замовників виконати послуги з організації збирання, заготівлі та подальшої утилізації використаних пакувальних матеріалів і тари.
На виконання зобов'язань за вищезазначеними договорами, 23.06.2014р. між ТОВ «Нестіан Трейд» (постачальник) та ТОВ «Укрвторутилізація» (покупець) укладено договір поставки №119 та 11.08.2014р. договір поставки №132, згідно умов яких постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець - прийняти й оплатити продукцію (надалі товар), асортимент і технічні умови яких зазначені у Специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору.
Додатками №1 (Специфікація №1) та №3 (Специфікація №2) сторони погодили найменування відходів, кількість, вартість та вид пакування.
За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Нестіан Трейд» виписані податкові накладні №233 від 09.07.2014р., 234 від 1.07.2014р., №78 від 12.08.2014р., №225 від 29.08.2014р. Доставка товару здійснювалось згідно ТТН №3107/1 від 31.07.2014р., 3007/1 від 30.07.2014р., №2907/1 від 29.07.2014р., №2807/1 від 28.07.2014р., №2507/1 від 25.07.2014р., №1408/1 від 14.08.2014р., №1508/1 від 15.08.2014р., №1808/1 від 18.08.2014р., №1908/1 від 19.08.2014р., №2908/1 від 29.08.2014р.
01.07.2014р. між ТОВ «Гранд Ішим» (постачальник) та ТОВ «Укрвторутилізація» (покупець) укладено договір поставки №138/14, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець - прийняти й оплатити продукцію (надалі товар), асортимент і технічні умови яких зазначені у Специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору.
Додатком №1 (Специфікація №1) сторони погодили найменування відходів, кількість, вартість та вид пакування.
За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Гранд Ішим» виписана податкова накладна №195 від 04.07.2014р. Доставка товару здійснювалось згідно ТТН №2407/1 від 24.07.2014р., №2107/1 від 21.07.2014р., 1807/1 від 18.07.2014р., №1507/1 від 15.07.2014р., №1007/1 від 10.07.2014р.
18.08.2014р. між ТОВ «Алва Союз» (постачальник) та ТОВ «Укрвторутилізація» (покупець) укладено договір поставки №138/14, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець - прийняти й оплатити продукцію (надалі товар), асортимент і технічні умови яких зазначені у Специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору.
Додатками №1 (Специфікація №1) та №2 (Специфікація №2) сторони погодили найменування відходів, кількість, вартість та вид пакування.
За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Алва Союз» виписані податкові накладні №196 від 25.08.2014р. та №197 від 27.08.2014р. Доставка товару здійснювалось згідно ТТН №2508/1 від 25.08.2014р., №2708/1 від 27.08.2014р.
За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Гранд Ішим» виписана податкова накладна №195 від 04.07.2014р. Доставка товару здійснювалось згідно ТТН №2407/1 від 24.07.2014р., №2107/1 від 21.07.2014р., 1807/1 від 18.07.2014р., №1507/1 від 15.07.2014р., №1007/1 від 10.07.2014р.
29.07.2014р. між ТОВ «Бастіан-Груп» (постачальник) та ТОВ «Укрвторутилізація» (покупець) укладено договір поставки №453, згідно умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця, а покупець - прийняти й оплатити продукцію (надалі товар), асортимент і технічні умови яких зазначені у Специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору.
Додатками №1 (Специфікація №1) та №2 (Специфікація №2) сторони погодили найменування відходів, кількість, вартість та вид пакування.
За наслідками проведеної господарської операції ТОВ «Бастіан-Груп» виписані податкові накладні №90 від 01.08.2014р., №14 від 12.08.2014р., №91 від 22.08.2014р., №92 від 26.08.2014р. Доставка товару здійснювалось згідно ТТН №2608/1 від 26.08.2014р., №2208/1 від 22.08.2014р., №2108/1 від 21.08.2014р., №2008/1 від 20.08.2014р., №0108/1 від 01.08.2014р.
Крім того, 01.07.2014р. між ТОВ «Рікон Оптіма» (повірений) та ТОВ «Укрвторутилізація» (довіритель) укладено договір доручення №431, згідно умов якого повірений зобов'язується від імені та за рахунок довірителя здійснювати комплекс робіт з організації перевезень вантажів автомобілями в міських, міжміських і міжнародних сполученнях фрахтуючи для цих цілей автотранспорт третьої сторони, та укладаючи інші угоди (охорони, страхування, вантажно-розвантажувальні роботи та інше), які направлені на виконання цього договору, а довіритель оплачує ці послуги.
За наслідками проведеної господарської операції «Рікон Оптіма» виписано податкову накладну №7 від 09.07.2014р.
23.06.2014р. між ТОВ «Тревелко-Груп» (повірений) та ТОВ «Укрвторутилізація» (довіритель) укладено договір доручення №23/6/14, згідно умов якого повірений зобов'язується від імені та за рахунок довірителя здійснювати комплекс робіт з організації перевезень вантажів автомобілями в міських, міжміських і міжнародних сполученнях фрахтуючи для цих цілей автотранспорт третьої сторони, та укладаючи інші угоди (охорони, страхування, вантажно-розвантажувальні роботи та інше), які направлені на виконання цього договору, а довіритель оплачує ці послуги.
Також позивачем надані ТТН №0908/1 від 09.08.2014р., №1407/2 від 14.07.2014р. та №1407/1 від 14.07.2014р.
Отже, встановленими під час розгляду справи обставинами підтверджено, отримання позивачем товарно-матеріальних цінностей та послуг від контрагентів, а також їх часткове використання у власній господарській діяльності.
Крім того, безпідставним є посилання відповідача в акті перевірки на акт про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Рікон Оптіма», оскільки такий акт може свідчити лише про не можливість проведення звірки платника податків, а не про нереальність господарських операцій, які здійснювались від імені такого платника податків.
Так, порядок проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок платників податків визначений положеннями п.73.5 ст.73 ПКУ, та Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженими Постановою КМУ від 27.12.10 №1232 (далі - Порядок №1232), а також Методичними рекомендаціями щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженими Наказом ДПА України від 22.04.11 №236.
Відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За результатами зустрічних звірок складається довідка, яка надається суб'єкту господарювання у десятиденний термін.
Отже, вказаної нормою права визначено, що зустрічна звірка проводиться шляхом співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання з метою підтвердження обставин, які визначені у вказаній статті.
Механізм проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок визначається Порядком проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1232.
Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку з метою проведення зустрічної звірки орган державної податкової служби (ініціатор) надсилає органу державної податкової служби (виконавцю), на обліку в якому перебуває суб'єкт господарювання, запит про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків та зборів даних. Зустрічна звірка може бути проведена органом державної податкової служби (ініціатором) самостійно у разі, коли суб'єкт господарювання перебуває на обліку в тому ж органі державної податкової служби, в якому перебуває платник податків, або в межах одного населеного пункту.
Згідно п. 4 Порядку № 1232 орган державної податкової служби (виконавець), який проводить зустрічну звірку, складає довідку за наявності інформації, для отримання якої надіслано запит органом державної податкової служби (ініціатором), та її документального підтвердження. У разі відсутності запитуваної органом державної податкової служби (ініціатором) інформації орган державної податкової служби (виконавець) надсилає завірений печаткою запит про подання інформації та її документального підтвердження суб'єкту господарювання за його адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи особисто вручає суб'єкту господарювання або його законному чи уповноваженому представникові під розписку.
Пунктом 6 Порядку № 1232 встановлено, що у разі отримання від суб'єкта господарювання інформації, визначеної у запиті, та її документального підтвердження (протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження суб'єкту господарювання запиту) орган державної податкової служби проводить зустрічну звірку.
При цьому, результати проведеної зустрічної звірки оформляються довідкою, що передбачено Порядком №1232. Акт складається лише у випадку неможливості проведення зустрічної звірки, що передбачено п.4.4 Методичних рекомендацій і відповідно такий акт не може містити у собі відомості про результати дослідження господарської діяльності платника податків, оскільки фактично зустрічна звірка проведена не була.
У разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку із встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (додаток 3) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.
Таким чином, в акті про неможливість проведення зустрічної звірки фіксується саме причина неможливості проведення зустрічної звірки та зазначаються заходи, які були вжиті податковою інспекцією для проведення зустрічної звірки. Отже, акт про неможливість проведення зустрічної звірки не може містити у собі відомості про результати дослідження господарської діяльності платника податків, оскільки фактично зустрічна звірка випадку проведена не була.
Отже, акт про неможливість проведення зустрічних звірок постачальників позивача, на який посилається відповідач, неможливо визнати належним та допустимим доказом, який би свідчив про нереальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.
Щодо встановлених в ході перевірки даних про відсутність контрагентів за місцезнаходженням, інших видів діяльності контрагентів-постачальників, а також про відсутність основних фондів та товарно-транспортних накладних, то суд вважає необхідним зазначити наступне.
Порушення вимог податкового законодавства з боку контрагента чи третьої особи тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування валових доходів, якщо останній виконав усі передбачені законом умови та має всі документальні підтвердження розміру такого доходу.
Статтею 4 Податкового кодексу України серед основних засад податкового законодавства України визначено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
У зв'язку із цим презюмується, що дії та рішення платника податків вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника - достовірними.
При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог до оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, які свідчать про обізнаність платника податків про зазначення його контрагентами недостовірних відомостей.
Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватися на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування таких обставин.
Проте, під час розгляду справи відповідачем таких доказів суду надано не було.
Разом з тим, Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників.
Протиправні дії суб'єкта владних повноважень це завжди активна поведінка, що являє собою вчинення певних дій всупереч вимогам законодавства та покладеним обов'язкам. Разом з тим, ненадання строку для відновлення документів являє собою пасивну поведінку з боку податкового органу.
За приписами підпункт 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності обставини, коли платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об'єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження;
З аналізу наведеної норми слідує, що питання щодо призначення документальної позапланової перевірки вирішується під час адміністративного оскарження, податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до положень п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню.

Отже, оскарження податкового повідомлення-рішення в судовому порядку унеможливлює призначення, та відповідно і проведення, документальної позапланової перевірки, за період в якому встановленні порушення податкового законодавства та визначенні зобов'язання за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Частиною 3 статті 94 КАС України передбачено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Приймаючи до уваги, що рішення у справі в частині майнової вимоги ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне присудити всі здійснені ним судові витрати за майновою вимогою, а саме судовий збір у розмірі 422,07 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

У судовому засіданні, яке відбулось 05.11.2015 року, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текс постанови складено 10.11.2015 року.

Керуючись ст.ст. 94,160-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 18.12.2014р.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрвторутилізація» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 422,07 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення. Якщо проголошено вступну та резолютивну частину постанови або справу розглянуто у порядку письмового провадження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її отримання у разі неподання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд протягом 10 днів з дня проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови або розгляду справи у порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Д.В. Сидоренко