Справа № 14761/11/2070
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2011-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

01 грудня 2011 р. №2а-14761/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Макогон Н.О.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

представника третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Міськрайонного управління Держкомзему у місті Лозова і Лозівському районі Харківської області, третя особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Супіна Агро" про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міськрайонного управління Держкомзему у місті Лозова і Лозівському районі Харківської області, третя особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Супіна Агро", в якому просить суд визнати протиправною відмову відповідача в реєстрації додаткової угоди від 30.06.2008 року про розірвання договору оренди земельної ділянки №534,2 від 01.01.2007 року та угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки №543,1 від 01.01.2007 року; зобов'язати відповідача здійснити державну реєстрацію угоди від 30.06.2008 року про розірвання договору оренди земельної ділянки №534,2 від 01.01.2007 року та державну реєстрацію додаткової угоди від 30.06.2008 року про розірвання договору оренди земельної ділянки №534,1 від 01.01.2007 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 01.01.2007 р. між ним та ТОВ «Супіна Агро»укладено договори оренди №534,2 та №534,1 належних позивачу на праві власності земельних ділянок. Зазначені договіри були зареєстровані у Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». 30.06.2008 р. між позивачем та ТОВ «Супіна Агро»підписані додаткові угоди про розірвання договорів оренди земельних ділянок. З метою державної реєстрації вказаних угод позивачем до Міськрайонного управління Держкомзему у м. Лозовій та Лозівському районі Харківської області було подано заяву про проведення реєстрації додаткових угод до договорів оренди землі. Листом від 04.10.2011 р. позивачу було повернуто заяву з доданими до неї документами та повідомлено про неможливість зареєструвати зазначені додаткові угоди у звязку з ненаданням орендарем земельних ділянок ТОВ «Супіна Агро»своїх примірників договорів оренди землі. Вважаючи таку відмову протиправною та посилаючись на викладені вище мотиви, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Міськрайонне управління Держкомзему у місті Лозовій та Лозівському районі Харківської області, у своїх письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на ст.19 Конституції України, ч.1, ч.3 ст.626, ч.1 ст.627, ст.651, ч.1 ст.654 ЦК України, ч.2, ч.4 ст.15, ч.3 ст.16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Вказав, що додаткові угоди від 30.06.2008 року про розірвання договорів оренди земельних ділянок №534,2 та №534,1 від 01.01.2007 року були подані на реєстрацію позивачем тільки у вересні 2011 року, тобто за спливом більше трьох років. Від ТОВ «Супіна Агро» відповідачем було отримано відповідь, що генеральний директор товариства ОСОБА_5 приступив до виконання своїх обов'язків 09.12.2009 року і угод про розірвання договорів оренди земельних ділянок не підписував, таким чином, відповідачем зроблений висновок, що ТОВ "Супіна Агро" не підтверджує факт розірвання договорів оренди земельних ділянок. Відповідач зазначив, що договіри оренди земельних ділянок між ОСОБА_4 та ТОВ "Супіна Агро" зареєстровані в Державному реєстрі ДП "Центр ДЗК при ДК по ЗР" в Лозівському районному відділі 04.04.2007 р. У зв'язку із вищевикладеним відповідач зазначив, що будь-яких протиправних дій стосовно позивача не здійснював та права ОСОБА_4 не порушував.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти позову, з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник третьої особи ТОВ "Супіна Агро" ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що генеральний директор товариства ОСОБА_5 приступив до виконання своїх обов'язків 09.12.2009 року, угод про розірвання договорів оренди земельних ділянок не підписував.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

01.01.2007 року між позивачем - ОСОБА_4 та ТОВ «Супіна Агро»в особі директора ОСОБА_6 були укладені договори оренди №534,2 та №534,1 земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 3,8983 га та 2,7121 га, які розташовані на території Перемозької сільської ради Лозівського району Харківської області, які належать позивачу на праві власності (а.с.10-17).

Зазначені договіра зареєстровані у Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру»04.04.2007 р. за №№19 (а.с.13, 15).

Пунктами 9.3 вказаних договорів передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду, а також з інших підстав, визначених законом.

30.06.2008 року між позивачем та ТОВ «Супіна Агро»підписані додаткові угоди про розірвання договорів оренди земельних ділянок №534,2 та №534,1 від 01.01.2007 року (а.с.17-18).

З метою державної реєстрації вказаної угоди позивач подав до Міськрайонного управління Держкомзему у м. Лозовій та Лозівському районі Харківської області заяву про проведення державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі. (а.с.19).

Як вбачається з долученого до матеріалів справи листа Міськрайонного управління Держкомзему у місті Лозовій та Лозівському районі Харківського області від 04.10.2011 р., позивачу повернуто заяву з доданими до неї документами та повідомлено про неможливість зареєструвати зазначені додаткові угоди у звязку з ненаданням орендарем земельної ділянки ТОВ «Супіна Агро»своїх примірників договорів оренди.

Таким чином, підставою для прийняття відповідачем оспорюваного рішення про відмову в проведенні державної реєстрації правочинів за заявою позивача, є ненадання іншою стороною правочину своїх примірників договорів оренди.

Згідно з ч.4 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

Стаття 125 Земельного кодексу України передбачає, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч.5 ст.126 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

За правилом ст.20 Закону України «Про оренду землі»укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У відповідності до статті 31 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 р. №1021 затверджено Порядок ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (далі Порядок №1021), а повноваження по відкриттю та веденню у паперовому вигляді вказаної Книги покладено на територіальні органи Держкомзему. Постанова набрала чинності з 1 січня 2011 року.

Відповідно до п.п.10, 11 Порядку №1021, записи до Книги вносяться при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, якими є державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі, договір суборенди землі та договір про внесення змін до договорів оренди та суборенди землі. Дата внесення запису до розділу Книги записів є датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку.

Пунктом 1 Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 р. №224 (далі Положення №224), передбачено, що центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів є Державний комітет із земельних ресурсів (Держкомзем).

Відповідно до пункту 7 Положення №224, Держкомзем здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи і затверджує положення про них.

З огляду на зазначені приписи нормативно-правових актів, з 01.01.2011 р. державна реєстрація договорів оренди землі повинна здійснюватись відповідним територіальним органом Держкомзему, у даному випадку відповідачем - Міськрайонним управлінням Держкомзему у місті Лозовій та Лозівському районі Харківської області.

При цьому суд зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду даної справи на законодавчому рівні врегульовано лише питання державної реєстрації договорів оренди та договорів про внесення змін до договорів оренди. Правовідносини з приводу державної реєстрації правочинів, предметом яких є розірвання раніше укладених договорів оренди не врегульовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

За приписами ст.654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З огляду на приписи ч. 7 ст. 9 КАС України щодо застосування закону, який регулює подібні правовідносини (аналогія закону) у разі відсутності закону у відповідних правовідносинах, суд дійшов висновку, що державна реєстрація правочину щодо розірвання договору оренди землі має відбуватись в тому самому порядку, що й державна реєстрація договору оренди землі.

Правовідносини з приводу державної реєстрації прав та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з ст. 15 якого державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів , що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Статтею 24 зазначеного закону передбачено, що у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна або більша його частина розміщені на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заявлене право вже зареєстровано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем - Міськрайонним управлінням Держкомзему у місті Лозовій та Лозівському районі Харківської області при прийнятті оспорюваного рішення про відмову в державній реєстрації правочину зазначено підставу, яка відсутня в переліку підстав для відмови у державній реєстрації права, що містяться у ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Крім того, суд зазначає, що правовідносини щодо порядку (умов) реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок, врегульовано також нормами Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, який затверджено наказом Держкомзему України від 02.07.2003 р. № 174 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.07.2003 р. за №641/7962( далі Тимчасовий порядок №174).

За правилами п.п. 4.2, 4.5 Тимчасового порядку №174, державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації.

В силу приписів Тимчасового порядку №174, зокрема, пунктів 2.4, 9.4.1 п.9.4, територіальний орган земельних ресурсів у 10-денний термін з дня отримання оформленого бланка державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі перевіряє наявність на титульному аркуші технічної документації відмітки про приймання обмінного файлу, зміст реєстраційної картки, відповідність відомостей, що містить реєстраційна картка та оформлений бланк державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі, до технічної документації (реєстраційної справи).

Отже, згідно з Тимчасовим порядком №174 на територіальний орган земельних ресурсів покладено обовязок виявити певні недоліки в наданих до державної реєстрації документах, а саме виявити відсутність відмітки про приймання обмінного файлу та наявність розбіжностей між відомостями, що містять реєстраційна картка, оформлений бланк державного акта на право власності на земельну ділянку (державного акта на право постійного користування земельною ділянкою) або договору оренди землі та технічна документація (реєстраційна справа) тощо.

Суд зазначає, що обов'язок територіального органу Держкомзему провести перевірку поданих до державної реєстрації документів кореспондується з положенням ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», відповідно до якої документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подаються документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення відповідних прав, та документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Пунктом 162 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі визначено, що для державної реєстрації договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договору суборенди земельної ділянки (її частини) власник чи набувач права або уповноважена ними особа подають до відповідного територіального органу Держземагентства заяву і такі документи: 1) копія документа, що посвідчує особу набувача права на земельну ділянку або її власника, а у разі подання заяви уповноваженою ними особою - також копія документа, що підтверджує його повноваження діяти від імені таких осіб; 2) документація із землеустрою, яка включає план земельної ділянки і містить відомості про координати поворотних точок меж частини земельної ділянки та обмінний файл - у разі державної реєстрації договору суборенди частини земельної ділянки; 3) договір оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договір суборенди земельної ділянки (її частини) (кількість примірників договору повинна бути на один примірник більша, ніж кількість сторін договору); 4) копія реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) згідно з Державним реєстром фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів - для фізичної особи, крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття номера та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби, ідентифікаційного коду згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податкового номера - для юридичної особи; 5) документи про внесення плати за надання послуг із: здійснення державної реєстрації договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності, договору суборенди частини земельної ділянки; перевірки обмінного файлу - у разі державної реєстрації договору суборенди частини земельної ділянки. Під час подання заяви фізична особа пред'являє паспорт або інший документ, що посвідчує особу, а у разі подання заяви уповноваженою особою - також документ, що підтверджує її повноваження діяти від імені такої особи. Документ, що підтверджує повноваження діяти від імені іноземної особи повинен бути легалізований в установленому законодавством порядку. Забороняється вимагати подання документів та відомостей, не передбачених цим пунктом.

Проте судом встановлено, що при розгляді заяви позивача відповідач не зазначив про невідповідність доданого позивачем до заяви комплекту документів п. 162 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою в якості підстави для відмови в реєстрації змін до правочину.

Згідно з ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки судом встановлено, що оспорюване рішення відповідача вмотивовано підставою, яка не передбачена чинним законодавством для прийняття рішення про відмову в проведенні державної реєстрації правочину, таке рішення є необґрунтованим та неправомірним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання неправомірним рішення про відмову в державній реєстрації правочину з розірвання договору оренди земельної ділянки підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача здійснити державну реєстрацію додаткових угод до договорів оренди землі, суд зазначає, що задоволення позовних вимог в цій частині фактично буде перебиранням суду на себе повноважень спеціального державного органу, які відносяться до його виключної компетенції, оскільки державній реєстрації правочину щодо оренди земельної ділянки має передувати відповідна процедура, дотримання якої у повному обсязі не є предметом розгляду зазначеної справи.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обовязку здійснити державну реєстрацію правочинів з розірвання договорів оренди земельних ділянок, тому в цій частині позовних вимог позивачеві належить відмовити.

Проте з метою повного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача повторно розглянути звернення позивача щодо державної реєстрації правочинів.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 71, 94, 128, 159, 160163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Міськрайонного управління Держкомзему у місті Лозова і Лозівському районі Харківської області, третя особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Супіна Агро" про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Міськрайонного управління Держкомзему у місті Лозова і Лозівському районі Харківської області, яке міститься в листі від 04.10.2011 року про відмову в реєстрації додаткової угоди від 30.06.2008 року про розірвання договору оренди земельної ділянки №534,2 від 01.01.2007 року та угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки №543,1 від 01.01.2007 року, укладених між ОСОБА_4 та ТОВ "Супіна Агро".

Зобов'язати Міськрайонне управління Держкомзему у місті Лозова і Лозівському районі Харківської області розглянути повторно заяву ОСОБА_4 про державну реєстрацію додаткової угоди від 30.06.2008 року про розірвання договору оренди земельної ділянки №534,2 від 01.01.2007 року та угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки №543,1 від 01.01.2007 року, укладених між ОСОБА_4 та ТОВ "Супіна Агро".

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду у повному обсязі виготовлена 08.12.2011 року.

Суддя Л.М. Мар'єнко