Справа № 810/5250/15
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

03 листопада 2015 року 810/5250/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 20 березня 2015 року № Ф-/311/7.

Згідно з частиною другою статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Пунктом 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Вирішуючи питання про відкриття провадження, суд виходить з такого.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В силу положень частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до положень частини п'ятої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, встановлюється місячний строк.

Строк в один місяць, у даній категорії справ, визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 20.03.2015 № Ф-/311/7.

Відповідно до абзацу другого частини четвертої та абзацу 1 частини п'ятнадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ, вимога про сплату недоїмки та рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчими документами.

Цією ж статтею передбачено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки та у разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти робочих днів, а також не повідомив у цей строк орган доходів і зборів про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.

Крім цього, положення статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» цілком кореспондуються із положеннями статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-ХІV, відповідно до якої примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Аналіз положень зазначеного законодавства дозволяє дійти висновку, що вимога про сплату недоїмки є рішенням суб'єкта владних повноважень на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів, а відтак, може бути оскаржене до суду в межах встановленого частиною п'ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України місячного строку.

Крім цього, суд зазначає про відсутність правових підстав для застосування до даних правовідносин положень Податкового кодексу України у частині обчислення строків щодо оскарження рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відтак, приписи Податкового кодексу України не застосовуються до даних правовідносин, у тому числі і в частині строків оскарження вимоги органу доходів і зборів щодо стягнення заборгованості з єдиного внеску.

У позовній заяві позивач вказав, що про оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 20.03.2015 № Ф-/311/7 він дізнався 12.08.2015, у зв'язку із пред'явленням її до примусового виконання та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження.

Тобто, строк у один місяць для звернення до суду у позивача закінчився 13.09.2015.

Поряд з цим, судом встановлено, що позивач скористався досудовим порядком вирішення спору, звернувшись до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області із скаргою від 13.08.2015 б/№ (вхідний №5699/14 від 19.08.2015). Рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 18.09.2015 №1579/14/10-36-10-01-04/772 вказану скаргу залишено без розгляду.

При цьому, у відповіді на скаргу податковим органом зазначено, що оскаржувана вимога про сплату боргу від 20.03.2015 № Ф-/311/7 отримана заявником 23.03.2015, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 684.

Як вбачається із матеріалів справи, рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 18.09.2015 №1579/14/10-36-10-01-04/772 вручене за дорученням 21.09.2015 ОСОБА_2, що підтверджується її особистим підписом про отримання рекомендованого повідомлення.

Відповідно до частини четвертої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Відтак, кінцевий термін на звернення до суду, у даному випадку, закінчився 22.10.2015.

Разом з цим, з позовною заявою позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду лише 27.10.2015 (про що свідчить відбиток штемпелю відділу поштового зв'язку на конверті, у якому надійшов позов).

Тобто, із порушенням строку на звернення до суду, визначених частинами четвертою та п'ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними суд враховує наступне.

Поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Жодних заяв чи клопотань про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, як і будь-яких істотних та вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які непереборно перешкоджали позивачеві його зверненню або надавали б суду підстави обчислювати даний строк від іншої дати ніж з 12.08.2015 або з 21.09.2015, як позовна заява та і додані до неї матеріали не містять.

Статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України визначено правові наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. Так, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (частина перша статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України).

В силу положень частини другої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява може бути залишена без розгляду на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

З огляду на зазначене та беручи до уваги те, що адміністративний позов про визнання протиправною та скасування вимоги, заявлений позивачем з порушенням місячного строку на звернення до суду, оскільки жодних належних та допустимих доказів, які б надавали суду підстави обчислювати цей строк від іншої дати ніж з 12.08.2015 або з 21.09.2015 матеріали справи не містять; враховуючи, що позивачем не наведено поважності причин такого пропуску, суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовної заяви.

Суд вважає за необхідне повідомити позивача, що залишення позовної заяви без розгляду на даній стадії не позбавляє його права на повторне звернення до адміністративного суду після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду, зокрема, шляхом повідомлення суд щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,- залишити без розгляду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, - надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення, а в разі постановлення ухвали у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, - протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.