Справа № 813/7232/13а
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Справа № 876/2599/14

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області про зобов'язання здійснити поділ земельної ділнки за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,6317 кв. м. згідно технічної документації із землеустрою, зобов'язання на підставі поділу зареєструвати дві земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,5881 га та 0,0436 га, присвоївши їм відповідні кадастрові номер - НОМЕР_2 (для земельної ділянки площею 0,5881 га) та НОМЕР_3 (для земельної ділянки площею 0,0436 га.

18 грудня 2013 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просила також визнати неправомірною відмову відділу Держземагенства у м. Львові Львівської області здійснити поділ земельної ділянки, що викладена у листі № К/184 від 12 вересня 2013 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано відмову управління Держземагенства у м. Львові Львівської області, викладену в листі № К/184 від 12.09.2013 року, яким було відмовлено у проведені державної реєстрації двох земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,5881 га та 0,0436 га, утворених в результаті поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,6317 га. Зобов'язано управління Держземагенства у м. Львові Львівської області на підставі здійсненого поділу земельної ділянки (за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,6317 га) зареєструвати дві земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,5881 га та 0,0436 га, присвоївши їм визначені відповідні кадастрові номери - НОМЕР_2 - (для земельної ділянки площею 0,5881 га) та кадастровий номер НОМЕР_3 - (для земельної ділянки 0,0436 га). В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився відділ Держземагенства у м. Львові Львівської області та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову - про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначив, зокрема, що відповідно до затверджених меж міста Львова Указом Президії Верховної Ради УРСР № 3308-ІХ від 27 квітня 1987 року «Про розміщення меж міста Львова» та Указом Президії Верховної Ради УРСР № 5541-ІХ від 9 березня 1988 року «Про розширення меж м. Львова» земельна ділянка на АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) входить до меж міста Львова. Згідно індексно-кадастрової карти, генерального плану м. Винники та схеми меж м. Винники ця земельна ділянка розташована за межами м. Винники. Також суд збов'язав вчинити дії управління Держземагенства у м. Львові, в той час як органом державної влади, який здійснює реєстрацію, є відділ Держземагенства у м. Львові Львівської області.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

Представнки сторін у судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки за адресою: в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,6317 га, що підтверджено актом про право власності на земельну ділянку від 21.12.2010 р. НОМЕР_4.

За заявою ОСОБА_1 ДП «Центр державного земельного кадастру» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку у зв'язку з переоформленням державного акту на право власності на земельну ділянку у зв'язку з її поділом.

У подальшому позивач звернулася до відділу Держземагенства у м. Львові із заявою від 23 липня 2013 року № К-138 про поділ земельної ділянки та реєстрацію двох земельних ділянок пл. 0,0436 га та 0,5881 га.

Згідно відповіді № К/184 від 12 вересня 2013 року відділ Держземагенства у м. Львові відмовив ОСОБА_1 у здійсненні такого поділу та реєстрації двох земельних ділянок, так як земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_1) входить в межі м. Львова.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність цієї відмови з таких підстав.

Так, згідно ст. 202 Земельного кодексу України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності).

Для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки;

документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа;

документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви:

перевіряє відповідність документів вимогам законодавства;

за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

- невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Особливості проведення державної реєстрації земельної ділянки регламентовано Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051.

Згідно п. 107-115 Порядку державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку .

Згідно ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється, зокрема шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок.

У відповідності до ч. 6 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється, зокрема за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Даним порядком передбачено на підставі яких документів здійснюється державна реєстрація земельної ділянки, зокрема державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки;

2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації);

3) електронний документ;

4) документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

Отже, виходячи з наведених норм діючого законодавства, основною підставою для формування земельної ділянки є погоджена відповідно до законодавства документація із землеустрою.

Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє:

1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку, а саме чи відповідають документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, таким вимогам як:

- текст документів має бути написаний розбірливо;

- документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст;

2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

- здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

- приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам законодавства;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, не в повному обсязі.

Згідно ст. 35 Закону України «Про державний земельний кадастр» - кадастрова карта (план) ведеться для актуалізованого відображення у часі об'єктів Державного земельного кадастру у межах кадастрового кварталу, кадастрової зони, у цілому в межах території адміністративно-територіальної одиниці (село, селище, місто, район, область, Автономна Республіка Крим).

Кадастрова карта (план) ведеться в електронній (цифровій) формі.

Складовою частиною кадастрової карти (плану) є індексна кадастрова карта (план), порядок складання якої встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» котра набрала чинності одночасно з набранням чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр», а саме з 01.01.2013 р. установлено: що на день набрання чинності цією постановою картографічною основою Державного земельного кадастру є ортофотоплани, створені в рамках виконання Угоди про позику (Проект «Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвиток системи кадастру» між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 17.10.2003 р., ратифікованої Законом України від 15.06.2004 р. № 1776-IV, та інші картографічні матеріали, виготовлені на замовлення центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів або отримані ним від центрального органу виконавчої влади з питань топографо-геодезичної і картографічної діяльності, державного підприємства «Державний картографо-геодезичний фонд України» та інших суб'єктів інформаційної взаємодії.

Частиною 2 пункту 4 даної постанови передбачено, що до створення індексних кадастрових карт (планів) відповідно до Порядку для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам і ведення кадастрової карти (плану) використовуються індексні кадастрові карти (плани), створені в рамках виконання Угоди, зазначеної в підпункті 3 цього пункту, а у разі їх відсутності - інші (створені територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів) індексні кадастрові карти (плани), в яких на момент набрання чинності цією постановою перші вісім цифр номерів кадастрових зон відповідають кодам об'єктів першого - третього рівня класифікації згідно з Класифікатором об'єктів адміністративно-територіального устрою України ДК 014-97, а дев'ятою та десятою цифрами є нулі.

Як вбачається з Технічної документації з землеустрою переоформлення документації здійснювалось за допомогою програми «Digitals», зокрема за основу взято матеріали з попередньої технічної документації, а саме складено експіляцію земель по угіддях, збірний кадастровий план і кадастровий план земельної ділянки, на якому відображені зовнішні межі, суміжні землекористувачі довжини ліній та дирекційні кути, також відповідачем було визначено утвореним в результаті поділу земельним ділянкам, кадастрові номери земельних ділянок.

Таким чином, оскільки електронна індексна кадастрова карта використовується для формування та присвоєння кадастрових номерів земельних ділянок, а при виготовлені документації із землеустрою такі були визначені відповідачем та погоджені в результаті погодження цілої технічної документації із землеустрою, то й відповідно необхідності повторного визначення кадастрового номеру новоутвореним земельним ділянкам на переконання суду немає.

Факт того, що земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 за площею 0,6317 га знаходиться в м. Винники підтверджується актом про право власності на земельну ділянку від 21.12.2010 р. НОМЕР_5; технічним завдання на виконання робіт № 5973-В/14-П; погодженими кадастровими планами двох нових земельних ділянок; погодженим збірним кадастровим планом; погодженим обмеженням щодо режиму використання земельної ділянки; рішенням 9-ї сесії Винниківської міської ради від 16.01.2003 р.

Отже доводи відповідача щодо неможливості здійснити державну реєстрацію утворених в результаті поділу двох нових земельних ділянок з тих причин, що вказані земельні ділянки знаходяться на території м. Львова, а не на території м. Винник, є безпідставними.

Окрім, цього п. 3 Порядку ведення Державного земельного кадастру, згідно приписів якого, державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях.

Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об'єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру, кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях.

Також, згідно п. 144 Порядку ведення Державного земельного кадастру, факт невідповідності відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які є підставою для внесення таких відомостей, підтверджено, Державний кадастровий реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру:

1) складає в електронній та паперовій формі протокол виправлення помилки;

2) безоплатно виправляє допущену помилку (крім випадків, коли технічна помилка допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру);

3) письмово повідомляє не пізніше наступного дня про виправлення помилки заінтересованим особам;

4) безоплатно видає заявникові за його бажанням витяг, довідку з Державного земельного кадастру, викопіювання з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру на заміну документа, в якому виявлено помилку.

Відповідно до п. 146 Порядку, виправлення технічної помилки здійснюється Державним кадастровим реєстратором у Державному земельному кадастрі, витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру та всіх документах, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру (в електронній та паперовій формі) та містять відповідні відомості, шляхом повторного виготовлення (в електронній та паперовій формі) відповідних документів (їх аркушів).

Суд звертає увагу, що оскільки технічна документація із землеустрою є підставою для здійснення державної реєстрації земельної ділянки, то посилання відповідача на технічну неможливість зареєструвати утворені в результаті поділу земельні ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру як на підставу для відмови в реєстрації, є необґрунтованим та більше того, така підстава не передбачена чинним законодавством, в зв'язку з чим, суд такі твердження залишає поза увагою, оскільки дана (технічна) обставина повинна бути усунена відповідачем самостійно, не порушуючи при цьому реалізацію гарантованого Конституцією України права власності позивача на землю.

Обов'язок здійснити реєстрацію новостворених в результаті поділу земельних ділянок визначений пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Державний земельний кадастр», згідно якого у разі, якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом.

Відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Разом з тим, зобов'язавши відповідача здійснити державну реєстрацію утворених внаслідок поділу двох земельних ділянок із зазначенням кадастрових номерів, що їм належить присвоїти, суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень при вирішенні публічно-правового спору.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Враховуючи викладене, правильним способом захисту порушених прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо поділу та реєстрацію двох земельних ділянок в АДРЕСА_1 площею 0,5881 га та 0,0436 га.

До того ж є підставними доводи апелянта щодо помилкового зазначення судом у резолютивній частині постанови назви державного органу, адже правильною є назва відповідача відділ Держземагенства у м. Львові Львівської області, що підтверджено випискою з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців.

Отже постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року слід змінити.

Керуючись ч. 3 ст. 160 ст. ст. 196, 198, 200, 201, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу відділу Держземагенства у місті Львові Львівської області задовольнити частково. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року змінити.

Вказати у другому абзаці резолютивної частини постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року замість управління Держземагенства у м. Львові Львівської області - відділ Держземагенства у місті Львові Львівської області.

Третій абзац резолютивної частини постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2014 року викласти в наступній редакції:

Зобов'язати відділ Держземагенства у місті Львові Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поділ належної їй земельної ділянки та реєстрацію утворених внаслідок поділу двох земельних ділянок в АДРЕСА_1 площею 0,5881 га та 0,0436 га.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова Львівського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повний текст виготовлено 13 листопада 2015 року.