Справа № 2-а-1157/2010
Суддя: Чех Н. А.
Дата ухвалення: 2010-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1157/2010
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправних дій і відшкодування шкоди заподіяної внаслідок прийняття органом державної влади України нормативно-правового акту визнаного незаконним та про визнання бездіяльності і стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправних дій і відшкодування шкоди заподіяної внаслідок прийняття органом державної влади України нормативно-правового акту визнаного незаконним та про визнання бездіяльності і стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є дитиною війни, а тому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак зазначене підвищення спочатку взагалі не виплачувалось, а згодом почало виплачуватися у значно меншому розмірі, що порушує його права, передбачені чинним законодавством.

Позивач звернулась з відповідною заявою до відповідача, у якій просила перерахувати і виплатити їй щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни, виходячи з розміру 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 2006 року по жовтень 2010 року. Відповідач, посилаючись на Закони України про Державний бюджет України на відповідні роки, постанову Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», відмовив у задоволенні прохань, викладених у її заяві.

Вважаючи зазначену відмову такою, що порушує її права, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, з порушенням вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни»; зобовязати відповідача перерахувати і виплатити її, як дитині війни, в повному обсязі недоплачене щомісячне підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 2006 року по момент винесення рішення; стягнути кошти, затрачені ним на правову допомогу в розмірі 300 грн.

В адміністративному позову міститься прохання позивача про розгляд справи у її відсутність та поновити пропущений строк звернення до суду з тих підстав, що вона в силу її стану здоровя не може стежити за внесенням будь-яких змін в діючому законодавстві, і відповідно перевіряти правомірність дій субєкта владних повноважень при виконанні ним своїх обовязків, покладених Державою. Зі сторони відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, у яких представник просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що виплата позивачеві підвищення до пенсії, як дитині війни, здійснювалася в розмірах, встановлених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 01.01.2008р. та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян». Крім того, вважав, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2010 призначений судовий розгляд справи у письмовому провадженні у даній справі, згідно вимог ст. 122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. народилась 26 травня 1929 року (а.с. 13) та відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус дитини війни.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18.11.2004, яка набрала чинності 01.01.2006, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач перебуває на обліку в УПФ України у Дніпровському районі м. Києва і отримує пенсію за віком, що не заперечується Відповідачем (а.с. 17, 20).

Відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Отже, УПФ України у Дніпровському районі м. Києва є належним відповідачем у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача в вересні 2010 року. Відповідачем 12.10.2010 була надана відповідь, якою у задоволенні зазначеної заяви відмовлено (а.с. 19).

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що про порушення своїх прав позивач дізнався з листа відповідача від 12.10.2010року та в місячний термін звернувся до суду. Позивач є особою похилого віку, за станом свого здоровя не має змоги слідкувати за усіма змінами в законодавстві України. За таких обставин, суд вважає, що строк звернення позивача до суду за захистом свого права пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Згідно з п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 рік.

Відповідно до Закону України від 19.01.2006 № 3367-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» внесено зміни, згідно з якими виключено п. 17 ст. 77 цього Закону, а новою редакцією ст. 110 Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Кабінетом Міністрів України протягом 2006 року рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» не приймалися. Отже, державна соціальна підтримка дітей війни, передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у 2006 році запроваджена не була.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік було зупинено та встановлено, що підвищення до пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007 зупинення дії ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Однак, Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 положення пункту 41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Враховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004 року поновили свою дію у 2007 році з 09.07.2007, у 2008 році з 22.05.2008. Отже, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», мають діти війни: за 2007 рік з 09.07.2007 до 31.12.2007, за 2008 рік з 22.05.2008 до 31.12.2008. Відповідно у 2007 році у період із 01.01.2007 до 08.07.2007 та у 2008 році з 01.01.2008 до 21.05.2008 положення законів про Державний бюджет на ці роки були чинними та підлягали виконанню.

З 22.05.2008 року діє Закон України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції від 18.11.2004, що набрала чинності з 01.01.2006), тому у 2009, 2010 роках позивач має право на одержання підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідач, здійснюючи нарахування соціальних виплат, керувався постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», пунктом 8 якої установлено, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 10 % мінімальної пенсії за віком.

Однак, враховуючи положення ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 4 ст. 9 КАС України, застосуванню підлягає правовий акт, який має вищу юридичну силу. Крім того, постановою Окружного адміністративного суду України від 15.06.2009 пункти 8 та 15 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» визнано незаконними.

Зважаючи на те, що за основу нарахування підвищення до пенсії береться мінімальна пенсія за віком, суд звертає увагу на те, що розмір мінімальної пенсії за віком, що встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Однак наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання підвищення до пенсії дитині війни.

Розмір мінімальної пенсії за віком, що встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, слід визначати, виходячи із положень Законів України про Державний бюджет України на відповідні роки.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому підлягають задоволенню частково (в періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 07.12.2010 року (день ухвалення судового рішення у даній справі).

Відповідно до вимог ст.ст. 90, 94 КАС України витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України. Стягненню з Державного бюджету України на користь позивача підлягають витрати затрачені та підтверджені документально (а.с. 21-26) на правову допомогу, в сумі 300 грн.

Керуючись Конституцію України, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 9-11, 16, 69-71, 86, 90, 94, 99, 158-162, 163, 183-2, 254 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про поновлення строку на звернення до суду, визнання протиправних дій і відшкодування шкоди заподіяної внаслідок прийняття органом державної влади України нормативно-правового акту визнаного незаконним та про визнання бездіяльності і стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії, як дитині війни, з порушенням вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва перерахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачене щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 1 січня 2009 року по 17 грудня 2010 року (день винесення постанови), з урахуванням сум, виплачених у ці періоди.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 300 гривень витрат на правову допомогу.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: