Справа № 1590/10/2070
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2010-06-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2010 р. № 2-а- 1590/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.

суддів - Піскун В.О., Мар"єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Пузіковій Н.А.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - не прибув,

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Вищої ради юстиції України, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Харківській області
про визнання незаконним рішення Вищої ради юстиції України від 15 листопада 2006 року про внесення подання Президенту України про звільнення його з посади судді Червонозаводського районного суду м. Харкова за порушення присяги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати нечинним та скасувати рішення Вищої ради юстиції України від 15 листопада 2006 року № 550 «Про внесення подання Президенту України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червонозаводського районного суду м. Харкова за порушення присяги».

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що дане рішення є незаконним, порушує чинне законодавство, а саме Конституцію України, Закон України „Про Вищу раду юстиції України, Регламент Вищої ради юстиції України.

Оскаржуване рішення Вищої ради юстиції від 15.11.2006 р. позивач вважає таким, що прийняте за відсутністю кворуму, оскільки із 14 присутніх на засіданні членів Вищої ради юстиції троє осіб не мали повноважень членів Вищої ради юстиції, оскільки станом на 15.11.06 р. Указом Президента України № 582/2006 від 26.06.06 р. «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких Указів Президента України» визнано таким, що втратив чинність Указ Президента України № 1138 від 25.09.04 р. "Про призначення членів Вищої ради юстиції", яким ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були призначені до складу Вищої ради юстиції, а Указом Президента України № 582/2006 від 26.06.06 р. «Про визнання такими, що втратили чинність деяких Указів Президента України» визнано таким, що втратив чинність, Указ Президента України № 387 від 01 04,04 р. "Про призначення членів Вищої ради юстиції", яким був призначений на посаду члена Вищої ради юстиції ОСОБА_5

Також зазначив, що спірне рішення прийнято відповідачем з порушенням права позивача на участь у процесі його прийняття. Позивач вважає прийняте рішення необгрунтованим, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Позивач крім того зазначає, що під час винесення оскаржуваного рішення не враховано те, що за весь час перебування на посаді він не притягався до дисциплінарної відповідальності, під час прийняття ухвал про забезпечення позову мав стаж роботи суддею менш ніж 3 роки. Також зазначив, що фактично в якості обставин, які відповідач вважає діями на порушення присяги судді, зазначено в рішенні прийнятих позивачем, як суддею місцевого районного суду двох ухвал, а саме:

Ухвала від 13 грудня 2006 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до АКБ «Європейський», третя особа - ВДВС Червонозаводського РВБ м. Харкова про визнання неправомірними дій АКБ «Європейський», про спонукання АКБ «Європейського» до участі в особі повноважних представників при розгляді справ за участю банка та про зупинення виконання виконавчого провадження до остаточного розгляду в касаційній інстанції певної справи. 18 січня 2006 року позивачем було прийнято ухвалу, в якій у прийнятті позову було відмовлено, заходи забезпечення скасовані. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2006 року ухвала від 18 січня залишено без змін, а скарга позивачки без задоволення. Ухвала від 26 травня 2005 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ВАТ КБ «Славутич» та відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України про захист прав споживачів. 30 травня 2005 року позивачем було прийнято ухвалу про відмову в прийнятті позову у зв'язку з непідсудністю справи Червонозаводському суду м. Харкова та скасовані заходи. Зазначені ухвали набули чинності та ніким не змінені. Отже за результатами дій позивач не настало шкідливих наслідків.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі

Представник відповідача, який є субєктом владних повноважень, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності та заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у цивільних справах (за позовом ОСОБА_7 та за позовом ОСОБА_6В.), які були передані судді Щербаню С.Г., мало місце незаконне зупинення останнім як суддею суду загальної юрисдикції виконання рішення господарського суду, оскільки однією із засад діяльності судової влади є положення, закріплене в частині п'ятій статті 124 Конституції України про те, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Разом з тим відповідач вважає, що Вища рада юстиції виконала всі вимоги, передбачені статтею 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» щодо запрошення позивача на засідання, яке відбувалось 15 листопада 2006 року і врахувавши всі відомі їй обставини прийшла до висновку про можливість розгляду питання за його відсутності. Відповідно до статті 131 Конституції України та Закону України "Про Вищу раду юстиції" лише Вищій раді юстиції надані повноваження щодо внесення подання про звільнення суддів з посад, в тому числі з підстав порушення присяги. Таким чином, Вища рада юстиції вважає, що її рішення не можуть ревізуватись будь-яким державним органом в тому числі і судом, оскільки, в такому випадку, цей орган перебере на себе повноваження Вищої ради юстиції, чим порушить вимоги статей 6 та 19 Конституції України.

Представник третьої особи в судовому засіданні у вирішенні спору покладався на думку суду та просив прийняти рішення за наявними у справи доказами.

Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних доказів у справі, відповідно до ст. 128 КАСУ.

Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно до наказу Харківського обласного Управління юстиції № 02-7/60 від 08.07.2002р., на підставі Указу Президента України від 6 червня 2002р. № 513/2002, ОСОБА_1 зараховано до штату місцевого Червонозаводського суду. 16 березня 2004 року позивачем прийнято присягу судді.

13 листопада 2006 року на адресу місцевого Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла телеграма від 10 листопада 2006 року з викликом позивача на засідання Вищої ради юстиції України, призначене на 15 листопада 2006 року, на якому планувалася до розгляду пропозиція члена Вищої ради юстиції України ОСОБА_8 стосовно нього.

З наданих пояснень позивача вбачається, що на підставі виклику від 03.10.2006 року з Національної юридичної академії імені ОСОБА_9 на складання кандидатського іспиту 20.11.2006 року о 10 годині, позивач подав заяву про надання йому відпустки (зареєстрована в канцелярії Червонозаводського районного суду м. Харкова за вх.№ 07.11.2006 року), яка в той же день була узгоджена з головою Червонозаводського районного суду м. Харкова. Наказом №06-100/84 від 07.11.2006 року позивачу була надана відпустка з 13.11.2006 року. Позивач був відсутній на робочому місці з 17.00 10.11.2006 року по 20.11.2006 року та фізично не міг отримати телеграму відповідача про запрошення на засідання ВРЮ на 15.11.2006.

Телеграма була направлена відповідачем за місцем роботи позивача і отримана 13.11.2006 року (вх.№30933). Відповідно до матеріалів справи, телеграма була отримана старшим секретарем суду, про що у відповідача є поштове повідомлення. Згідно наказу голови суду, у випадках відсутності судді, вхідну кореспонденцію отримує помічник судді. Так як помічник не змогла повідомити позивача про наявність телеграми, нею 14.11.2006 року о 13.10 факсограмою надіслано копію наказу про відпустку позивача за поважним причин та усно повідомлено про неможливість вручення телеграми.

На думку позивача, Вища рада юстиції не перевірила, чи отримане запрошення позивачем, та не дослідила кому вручена сама телеграма. Ухвалюючи рішення про неповажність причин відсутності судді Щербаня С.Г. Вища рада юстиції не дотрималась статті 51 Закону «Про освіту» згідно якої держава гарантує додаткову відпустку за місцем роботи, скорочений робочий час та інші пільги, передбачені законодавством для осіб, які поєднують роботу з навчанням, та зобов'язує інших осіб дотримуватись наданих державою гарантій.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що відповідно до наказу голови суду, у випадках відсутності судді, вхідну кореспонденцію отримує помічник судді; оскільки позивач був відсутній на роботі 13.11.2006 року, телеграму про запрошення його на засідання Вищої ради юстиції 15 листопада 2006 року отримала його помічник, але вона не змогла повідомити позивача про наявність такої телеграми.

Таке твердження позивача не може бути підставою для скасування рішення Вищої ради юстиції, оскільки Вища рада юстиції не має нести відповідальність за те, що працівники Червонозаводського районного суду міста Харків не змогли повідомити позивача про отримання телеграми про запрошення його на засідання ОСОБА_10.

Стаття 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» встановлює обов'язок лише щодо запрошення судді, справа якого розглядається за особливих обставин. Разом з тим, вимоги щодо обов'язкової присутності судді на засіданні ОСОБА_10, справа якого розглядається за особливих обставин, названий Закон не містить.

Судом встановлено, що на засідання Вищої ради юстиції 15.11.06 р. в.о. голови Вищої ради юстиції ОСОБА_11 проінформувала членів Вищої ради юстиції, що суддя Щербань С.Г. вдруге не з'явився на засідання Вищої ради юстиції, вперше він був запрошений на засідання Вищої ради юстиції 17.05.06 р., але питання стосовно нього не розглядалося у зв'язку з отриманням 16.05.06 р. телеграми про неможливість його присутності на засіданні Вищої ради юстиції через хворобу.

Про заплановане засідання Вищої ради юстиції 15.11.06 р. позивач був повідомлений телеграмою від 10.11.06 р. ОСОБА_5 13.11.06 р. на адресу Вищої ради юстиції засобами факсимільного зв'язку надійшла копія наказу Червонозаводського районного суду м. Харкова про надання судді Щербаню С.Г. додаткової відпустки з 13 по 20 листопада 2006 р. для складання кандидатського іспиту до аспірантури Національної юридичної академії ім. Я. Мудрого.

Вища рада юстиції України визначилась вважати неповажною причину відсутності судді Щербаня С.Г. та розглянути пропозицію члена Вищої ради юстиції ОСОБА_8 про прийняття подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Червоно заводського районного суду м. Харкова за порушення присяги за відсутності ОСОБА_1

Згідно з положеннями Закону України Про Вищу раду юстиції та Регламенту Вищої ради юстиції України питання про поважність чи неповажність причин неявки ОСОБА_1 розглянуто на пленарному засіданні, його неявка визнана неповажною. Лише після цього члени Вищої ради юстиції України перейшли до розгляду довідки-пропозиції ОСОБА_8

Ці обставини підтверджуються протоколом пленарного засідання Вищої ради юстиції України від 15 листопада 2006 року.

Відповідно до п. 8 параграфу 3.1 Регламенту Вищої ради юстиції України особам, які мають бути запрошені на засідання Вищої ради юстиції, відповідний структурний підрозділ секретаріату повідомляє дату і час засідання Вищої ради юстиції.

Суд зазначає, що відповідач виконав свій обов'язок щодо повідомлення позивача стосовно того, чиє питання розглядається, про дату та час цього засідання, оскільки ні Закон України «Про Вищу раду юстиції», ні Регламент, ні будь-який іншій нормативний акт не визначають процедуру здійснення запрошення Тому, обравши спосіб сповіщення про дату та час засідання шляхом направлення телеграми на адресу суду, в якому працював позивач, відповідач діяв аналогічно положенням ст. 35 КАС України, що колегія суддів вважає правомірним, оскільки в даному випадку питання стосується проходження позивачем публічної служби.

Незважаючи на існуючу прогалину у чинному законодавстві, Вища рада юстиції визначила у своєму Регламенті, а саме у пункті 8 § 2.1, що особам, які згідно з Законом України «Про Вищу раду юстиції», а також цим Регламентом, мають бути запрошені на засідання ОСОБА_10, а також тим, запросити яких ОСОБА_10 вважає доцільно, відповідний структурний підрозділ секретаріату завчасно повідомляє дату і час засідання ОСОБА_10.

Практично Вища рада юстиції здійснює запрошення осіб на засідання ОСОБА_10, щодо яких розглядається питання, шляхом направлення відповідним структурним підрозділом секретаріату ОСОБА_10 такого запрошення телеграмою через поштове відділення зв'язку за місцем роботи особи.

Така практика запрошення судді на засідання Вищої ради юстиції склалася з урахуванням того, що чинним законодавством України визначений спеціальний порядок призначення, обрання, переведення та звільнення судді з посади, який унеможливлює вільну зміну суддею місця роботи, в той час як місце проживання, перебування суддя може змінювати на власний розсуд, виходячи з положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У даному випадку запрошення позивача на призначене на 15 листопада 2006 року засідання Вищої ради юстиції здійснювалося таким же вищенаведеним чином: на адресу Червонозаводського районного суду м. Харкова була направлена телеграма про запрошення позивача на засідання Вищої ради юстиції, копія якої міститься у матеріалах

15 листопада 2006 року Вищою радою юстиції України прийнято рішення № 550 про внесення подання до Верховної ОСОБА_10 України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді місцевого Червонозаводського районного суду м. Харкова за порушення присяги.

Підставою для прийняття такого рішення була довідка-пропозиція члена Вищої ради юстиції України ОСОБА_8 № 17 від 22 вересня 2005 року, складена за наслідками перевірки відомостей, викладених у скаргах голови правління сільськогосподарського виробничого кооперативу „Зоря", директора ДПМО „Київській ремонтний завод", генерального директора ТОВ „Ірен-Агронатурпродукт". Перевіркою встановлено порушення з боку ОСОБА_1 присяги судді, оскільки, забороняючи виконання рішення Господарського суду, він порушив чинне законодавство, зокрема ч. 5 ст. 124 Конституції України, що підриває авторитет судочинства і судової системи.

За наслідками ознайомлення з вищезазначеною довідкою 08 листопада 2005 року ОСОБА_1 надано особисті письмові пояснення на ім'я ОСОБА_10 Вищої ради юстиції України та позивач приймав участь у засіданні секції Вищої ради юстиції України, на якій розглядалося питання щодо його звільнення.

Рішення щодо внесення Вищою радою юстиції подання про звільнення судді відповідно до пунктів 4, 5 та 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України приймається більшістю голосів членів від конституційного складу Вищої ради юстиції.

Суд не може погодитися з доводами позивача про те, що засідання Вищої ради юстиції, яке відбулося 15 листопада 2006 р. є неправомочним за відсутності кворуму з посиланням на Укази Президента України щодо втрати чинності Указів Президента України про призначення членами Вищої ради юстиції ОСОБА_4, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, оскільки ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.06.2006 р. дію Указів Президента України від 26 червня 2006 року № 582/2006 „Про визнання такими, що втратили чинність деяких Указ Президента України" в частині втрати чинності Указом Президента України від 25.09.2004 р. № 1138 та № 589/2006 від 27.06.2006 „Про призначення членів Вищої ради юстиції" було зупинено.

Довідка Вищої ради юстиції України № 117/0/9-07 від 10 січня 2007 року свідчить про те, що склад ОСОБА_10 на 15 листопада 2006 року становив 15 повноважних членів.

Статтею 18 Закону України „Про вищу раду юстиції визначений перелік випадків, у разі яких повноваження члена Вищої ради юстиції України припиняються, та порядок припинення повноважень.

Таким чином, суд, вважає хибними твердження позивача стосовно відсутності кворуму при прийнятті оскаржуваного рішення на пленарному засіданні Вищої ради юстиції України 15 листопада 2006 року.

Згідно положень ст. 24 Закону України Про Вищу раду юстиції, засідання Вищої ради юстиції вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини від її конституційного складу.

Засідання Вищої ради юстиції проводяться відкрито.

На засіданні Вищої ради юстиції ведеться протокол.

Рішення приймається більшістю від конституційного складу Вищої ради юстиції, якщо інше не передбачено цим Законом. Рішення Вищої ради юстиції приймається у приміщенні, бути присутніми у якому іншим особам, крім членів Вищої ради юстиції, забороняється.

Із наведеного вбачається, що приймаючи зазначене рішення Вища рада юстиції України діяла в межах повноважень, наданих їй Конституцією України і чинним законодавством, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано та на підставі матеріалів перевірки, що підтвердили порушення, які стали підставою для прийняття цього рішення

Правомірність прийняття Вищою радою юстиції рішення про внесення подання Президенту України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді за його відсутності на засіданні 15 листопада 2006 року підтверджується наступним.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про Вищу раду юстиції" порушенням суддею присяги є:

вчинення ним дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності судових органів;

незаконне отримання суддею матеріальних благ або здійснення витрат, що перевищують доходи такого судді та членів його сім'ї;

умисне затягування суддею строків розгляду справи понад терміни, встановлені законом;

порушення морально-етичних принципів поведінки судді.

Порушенням присяги судді, що обіймає адміністративну посаду в суді, є також невиконання ним посадових обов'язків, встановлених для відповідної адміністративної посади, пов'язаних з процесуальними діями.

Відповідно до § 3.1 регламенту Вищої ради юстиції у випадку, якщо особа, яка згідно з Законом України «Про Вищу раду юстиції», а також з цим регламентом, була запрошена на засідання ОСОБА_10, не з'явилася без поважних причин або причина визнана неповажною, ОСОБА_10 визначається щодо можливості розгляду питання за відсутності такої особи. За результатами обговорення ОСОБА_10 приймає протокольну ухвалу про можливість розгляду питання за відсутності особи, яка не з'явилася.

Як вбачається з наданого суду витягу з протоколу засідання Вищої ради юстиції від 15 листопада 2006 року члени ОСОБА_10 були поінформовані про обставини відсутності позивача на засіданні; їм було запропоновано визначитись щодо можливості розгляду питання у відсутності позивача та щодо поважності причин його відсутності.

За результатами обговорення даного питання члени Вищої ради юстиції ухвалили вважати не поважною причину відсутності позивача на засіданні 15 листопада 2006 року та розглянути пропозицію члена Вищої ради юстиції ОСОБА_8 за відсутності позивача.

Таким чином, Вища рада юстиції прийняла оскаржуване рішення відповідно до регламенту Вищої ради юстиції та в межах повноважень, визначених Законом України «Про Вищу раду юстиції», зокрема з урахуванням вимог статті 32 цього Закону.

Витяг з протоколу № 14 засідання Вищої ради юстиції від 15 листопада 2006 року свідчить, що на засіданні присутні 14 з 15 членів Вищої ради юстиції; за доповіддю в.о. ОСОБА_10 Вищої ради юстиції ОСОБА_11 розглянуто питання про визнання неявки ОСОБА_1 неповажною та продовження розгляду пропозиції ОСОБА_8 стосовно нього - „за" голосували одноголосно.

За наслідками розгляду пропозиції члена Вищої ради юстиції ОСОБА_8 про прийняття подання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді місцевого Червонозаводського районного суду м. Харкова за порушення присяги рішення прийнято більшістю голосів - 13 „за", не голосував 1.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 131 Конституції України та Закону України Про Вищу раду юстиції Вищій раді юстиції, серед інших, надані повноваження щодо внесення подання про звільнення суддів з посад, в тому числі за особливих обставин, однією з яких є порушення суддею присяги.

В рішенні по справі № 9-рп/2002 від 21 травня 2002 року Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 131 Конституції України тільки Вища рада юстиції має виключне конституційне повноваження вносити подання про звільнення суддів з посади і що будь-яких застережень чи обмежень у реалізації цього повноваження Конституція України не передбачає.

Це конституційне повноваження Вищої ради юстиції конкретизується положенням ч. 1 ст. 31 Закону України „Про вищу раду юстиції про те, що таке подання про звільнення судді за загальними обставинами може бути внесене за пропозицією кваліфікаційної комісії суддів або за власною ініціативою, тобто за пропозицією члена Вищої ради юстиції за наслідками перевірки відповідних даних.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України „Про вищу раду юстиції розгляд питань про звільнення судді за особливих обставин з підстав, передбачених пунктами 4-6 частини п'ятої статті 126 Конституції України можливий після надання кваліфікаційною комісією суддів відповідного висновку або знову ж таки за власною ініціативою Вищої ради юстиції.

Така власна ініціатива Вищої ради юстиції є цілком правомірною при вирішенні питання щодо дисциплінарної відповідальності суддів, якщо Вища рада юстиції прийме рішення про невідповідність судді займаній посаді.

Вища рада юстиції наділяється повноваженням приймати рішення про встановлену в ході дисциплінарного провадження невідповідність судді займаній посаді, адже серед підстав для притягнення судді до дисциплінарної відповідальності передбачається також здійснення вчинків і дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності (ст.ст. 6, 31 Закону України Про статус суддів.

Суд зазначає, що суддя Щербань С.Г. постановивши ухвали про забезпечення позовів шляхом заборони виконувати накази господарського суду фактично заблокував на певний час можливість виконання рішень господарських судів.

Такі вчинки є порушенням присяги судді, згідно з якою суддя повинен чесно і сумлінно виконувати обов'язки судді, здійснювати правосуддя, підкоряючись тільки закону, бути об'єктивним і справедливим (ч. 1 ст. 10 Закону України Про статус суддів).

Якщо за результатами дисциплінарного провадження Вища рада юстиції встановлює, що суддя вчинив такий дисциплінарний проступок, вона уповноважена прийняти рішення про невідповідність судді займаній посаді.

Це рішення є підставою для внесення до Верховної ОСОБА_10 України подання про звільнення судді за порушення присяги.

Частиною 1 ст. 36 Закону України Про статус суддів визначено, що дисциплінарне стягнення до судді застосовується не пізніше шести місяців після виявлення проступку, не рахуючи часу тимчасової непрацездатності судді або перебування його у відпустці.

Види дисциплінарних стягнень визначені ч. 1 ст. 32 цього Закону України, це: - догана, пониження кваліфікаційного класу.

Колегія суддів вважає, що звільнення судді за порушення присяги не є видом дисциплінарного стягнення, визначеного ч. 1 ст. 36 зазначеного Закону України, а відноситься до конституційно-правової відповідальності, що встановлена ч. 5 ст. 126 Конституції України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем з використанням законних повноважень з тією метою, відповідно до якою це повноваження надане, упереджуючи несправедливість щодо особи відповідно з урахуванням права такої особи на участь в процесі прийняття зазначеного рішення.

Відповідно до ст. 71 КАСУ, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, із врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 124 Конституції України, Законом України „Про Вищу раду юстиції України", ст.ст. 9, 71, 128, 159, 160163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції України, третя особа: Територіальне управління Державної судової адміністрації в Харківській області про визнання незаконним рішення Вищої ради юстиції України від 15 листопада 2006 року про внесення подання Президенту України про звільнення його з посади судді Червонозаводського районного суду м. Харкова за порушення присяги- відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

У повному обсязі постанова виготовлена 25 червня 2010 року.

Головуючий Заічко О.В.

Судді Піскун В.О.

ОСОБА_14