Справа № 826/6419/15
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 листопада 2015 року № 826/6419/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мазур А.С., суддів: Кротюка О.В., Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України,

Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича

третя особа Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання протиправними дії, скасування державної реєстрації постанови

№ 583 від 03.03.2015,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича, третя особа: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), у якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України по реєстрації постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015;

- визнати протиправними дії Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича по реєстрації постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015;

- скасувати державну реєстрацію від 03.03.2015 № 242/26687 постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015.

В обгрунтування свої вимог позивач зазначає, що саме на відповідача покладено обов'язок по реєстрації нормативно-правових актів, зокрема НКРЕКП № 583 від 03.03.2015, та обов'язок по проведенню правової експертизи акту, який подано на державну реєстрацію.

При здійсненні державної реєстрації зазначеної вище Постанови не було дотримано вимог законодавства щодо проведення правової експертизи, зареєстровано акт, який не відповідає вимогам діючого законодавства. Разом з тим, позивач зазначає, що постанова НКРЕКП № 583 від 03.03.2015 протиправно підписана не Головою НКРЕКП, а виконуючим обов'язки та вказує на ряд інших порушень, у зв'язку з чим просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях та вказав, що у Міністерства юстиції України підстав для відмови у здійсненні реєстрації не було, підстави для скасування постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015 відсутні, Міністерство юстиції України під час державної реєстрації оскаржуваного нормативно-правового акта діяло відповідно до норм чинного законодавства.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) було прийнято постанову від 03.03.2015 № 583 про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення, яку зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.03.2015 № 242/26687.

Позивач наполягає на протиправності дій Міністерства юстиції України під час проведення державної реєстрації постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015, а саме: порушення вимог законодавства щодо проведення правової експертизи та реєстрації нормативно-правового акта, який не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки постанова НКРЕКП № 583 від 03.03.2015 підписана не Головою НКРЕКП, а виконуючим обов'язки, прийнята без урахування положень п. 7 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", який закріплює принцип державного регулювання цін/тарифів, такий як: гарантії соціального захисту населення при оплаті за житлово-комунальні послуги та випередження зростання доходів населення над зростанням цін/тарифів на житлово-комунальні послуги.

Суд звертає увагу, що зі змісту позовної заяви убачається, що позовні вимоги стосуються саме оскарження державної реєстрації постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731, державна реєстрація нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, які виступають суб'єктами нормотворення здійснюється відповідно до Указу Президента України від 3 жовтня 1992 р. "Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади" та цього Положення.

Державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, антикорупційної експертизи, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 6 цього ж Положення, державну реєстрацію, зокрема, нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади здійснює Мін'юст.

Наказом Міністерства юстиції України № 32/5 від 31.07.2000 затверджено "Порядок скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру" (далі - Порядок).

У пункті 2 вказаного Порядку зазначено, що вказаний Порядок визначає процедуру скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади (далі - скасування рішення про державну реєстрацію), дату виключення з державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади (далі - державний реєстр) нормативно-правового акта, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, опублікування рішення про скасування державної реєстрації, оскарження скасування рішення про державну реєстрацію.

Відповідно до пункту 3 цього ж Порядку, скасування рішення про державну реєстрацію застосовується до нормативно-правових актів, які пройшли державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України або його територіальних органах, а також зареєстрованих нормативно-правових актів, визнаних судом незаконними або такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили, та нечинними.

Пунктом 4 Порядку передбачено, що підставами для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта є: виявлення обставин, що не були відомі органу державної реєстрації під час реєстрації нормативно-правового акта; набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акта незаконним чи таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили повністю або в окремій його частині; одержання повідомлення від спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань реалізації державної регуляторної політики про виявлення будь-якої обставини, визначеної у частині першій статті 25 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", або про припинення дії регуляторного нормативно-правового акта або окремих його положень відповідно до статті 28 цього Закону; одержання висновку Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини Міністерства юстиції України, головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах Києві та Севастополі, міжрайонних/міськрайонних (у разі утворення) управлінь юстиції про невідповідність нормативно-правового акта Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї та практиці Європейського суду з прав людини; виявлення порушень або недотримання вимоги пункту 16 Положення органом, що видав нормативно-правовий акт; інші обставини, що виникли після державної реєстрації нормативно-правового акта.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 пункту 5 Порядку, скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта здійснює орган державної реєстрації, який здійснив державну реєстрацію цього акта. Скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта здійснюється незалежно від часу його державної реєстрації.

У відповідності до положень п. 6 Порядку перегляд зареєстрованого нормативно-правового акта з метою скасування рішення про його державну реєстрацію здійснюється органом державної реєстрації у разі надходження пропозицій від органів виконавчої влади, інших юридичних осіб, громадян та з власної ініціативи.

При надходженні пропозицій орган державної реєстрації їх аналізує, здійснює перегляд нормативно-правового акта, щодо якого надійшла пропозиція, на відповідність чинному законодавству станом на дату перегляду та приймає відповідне рішення залежно від результатів перегляду.

Отже, наведеним чинним законодавством України передбачена відповідна процедура скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади.

З матеріалів справи убачається, що пропозицій від ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України щодо перегляду зареєстрованого нормативно-правового акта з метою скасування рішення про його державну реєстрацію не надходило, що не заперечується і самим позивачем.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій Міністерства юстиції України по реєстрації постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015, скасування державної реєстрації від 03.03.2015 № 242/26687 постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015, оскільки вимоги ОСОБА_1 є передчасними, так як позивач звернувся до суду з вимогою скасування державної реєстрації постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015, не звертаючись в порядку, визначеному чинним законодавством, до Міністерства юстиції України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Міністра юстиції України Петренка Павла Дмитровича про визнання протиправними дій по реєстрації постанови НКРЕКП № 583 від 03.03.2015, суд зазначає, що Міністр юстиції України не здійснює особисто державну реєстрацію нормативно-правових актів, її здійснює безпосередньо Міністерство юстиції України, тому вимоги в цій частині є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем фактично обрано невірний спосіб захисту порушених прав та інтересів, з підстав і обставин, зазначених вище.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши фактичні обставини справи та проаналізувавши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 9, 69, 71, 159, 163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.С. Мазур

Судді О.В. Кротюк

А.В. Літвінова