Справа № 2-а-532/10
Суддя: Верозуб О. А.
Дата ухвалення: 2010-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-532/10
П О С Т А Н О В А

іменем України

26 жовтня 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Верозуб О.А.,

при секретарі Янковій Л.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новограді-Волинському адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу № З роти ДПС м. Житомир сержанта міліції ОСОБА_2 про визнання дій відповідача незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 6 червня 2010 року, згідно якої інспектор ДПС ОСОБА_2 незаконно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 6 червня 2010 року, близько 10 год. 58 хв., керуючи автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1, рухався по автомобільній дорозі Київ-Чоп. Пояснив, що приблизно за 228 км. автодороги рухався приблизно із швидкістю 50 км/год., в транспортному потоці разом з іншими автомобілями, де його було зупинено працівником ДПС, який пояснив, що позивач перевищив швидкість, що засвідчено приладом «Візир». На підставі цього відповідачем був складений протокол, на підставі якого була винесена оскаржувана постанова. Вважає дану постанову протиправною та такою, що не відповідає нормам КУпАП та порушує його права, оскільки викладені в ній обставини не відповідають дійсним, бо швидкість руху його транспортного засобу не перевищувала межі дозволеної. Таким чином, не підтверджено, що швидкість, виміряна приладом «Візир», належить саме його транспортному засобу та не виключає належності показання приладу будь-якому іншому автомобілю з-поміж тих, що рухались попереду або позаду від нього, крім того, в постанові відсутні інші докази, на підставі яких її було винесено, крім показань вимірювального приладу. В зв'язку з наведеним вважає, що в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, через що просив скасувати вищевказану постанову.

Позивач в судовому засідання позов підтримав повністю та просив задовольнити його.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належних чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові докази у справі та вислухавши пояснення позивача, свідка, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

З протоколу від 06.06.2010 р. видно, що 6 червня 2010 року ОСОБА_3 о 10 год. 58 хв., на 228 км. а/д Київ-Чоп, керуючи автомобілем «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1, рухався зі швидкістю 84 км/год., чим порушив п. 12.9 б) ПДР України, перевищивши максимально дозволену швидкість на більш ніж 34 км/год., вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 3).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення серії AM № 220215 від 6 червня 2010 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 2).

В судовому засіданні позивач пояснив, що не перевищував дозволеної швидкості. Рухався з швидкістю 50 км/год.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Відповідачем, не з'ясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення ОСОБА_1 і які б дозволили вказати на достовірність фіксації швидкості саме автомобіля на якому рухався позивач, а тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема постанова й протокол не дають підстав для висновку про скоєння ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, не надано суду і сертифікату про підтвердження допуску визначення швидкості транспортного засобу вимірювальним приладом «Візир» за № 0812435, не представлено свідоцтво щодо придатності його до застосування, не вказано про похибки при вимірюваннях, оскільки позивачем стверджено, що він рухався в потоці інших автомобілів.

Таким чином, судом не встановлено яким чином давав оцінку та досліджував докази інспектор ДПС взводу № 3 роти ДПС м. Житомир сержант міліції ОСОБА_2, на підставі яких прийшов до висновку і виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення та піддав позивача адміністративному стягненню за перевищення встановленого обмеження швидкості. При цьому у відповідності до вимог чинного адміністративного судочинства, зокрема ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на суб'єкта владних повноважень, тобто на відповідача, відсутність якого без поважних причин дає суду підстави вважати, що відповідач не бажає підтверджувати свої дії у відкритому судовому засіданні, а тому суд вирішує справу на основі наявних у справі доказів.

Тому, суд вважає, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об'єктивного дослідження та зібрання фактичних даних по справі, а тому, враховуючи вищевикладені обставини та порушення, допущені відповідачем при винесенні постанови, суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача та про безпідставність винесеної відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення в зв'язку із недоведеністю його вини та відсутністю складу зазначеного в постанові адміністративного правопорушення.

Пунктом 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі ст. ст. 7-14, 143, 158-163, 167 КАС України, ст.ст. 247 п. 1, 251, 280, 287, 293 КпАП України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову AM № 220215 віл 06.06.2010 року, винесену інспектором ДПС взводу № 3 роти ДПС м. Житомир сержантом міліції ОСОБА_2, про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260 грн.

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП провадженням закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: