Справа № 2а-7879/12/2670
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2012-07-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 липня 2012 року № 2а-7879/12/2670

за позовомОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД»
до відповідача треті особиОСОБА_2 регіональної митниці Державна митна служба України; Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві
провизнання нечинним рішення про визначення митної вартості товарів від 17.03.2012 р. № 100000003/2012/011901/2, та стягнення з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого мита у розмірі 6 578,88 грн. та податку на додану вартість у розмірі 45 174,98 грн.

Суддя Добрянська Я.І.

Секретар судового засідання Юзина О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність № 12 від 06.07.2012 р.)

від відповідача: ОСОБА_4 (довіреність № 40/1-41/18205 від 29.12.2011 р.)

від третьої особи 1: не прибув

від третьої особи 2: не прибув

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 17.07.2012 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД»звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 регіональної митниці, треті особи: Державна митна служба України; Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання нечинним рішення про визначення митної вартості товарів від 17.03.2012 р. № 100000003/2012/011901/2, та стягнення з Державного бюджету України суми надмірно сплаченого мита у розмірі 6 578,88 грн. та податку на додану вартість у розмірі 45 174,98 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.06.2012 р. суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження у справі № 2а-7879/12/2670 та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 17.07.2012 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та в судових дебатах просив суд:

- визнати нечинним та скасувати рішення ОСОБА_2 регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 17.03.2012 р. № 100000003/2012/011901/2;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суми надмірно сплаченого мита у розмірі 6 578,88 грн. та податку на додану вартість у розмірі 45 174,98 грн.;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 549,73 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу в прийнятті вантажно-митної декларації та відповідно протиправно винесено рішення про визначення митної вартості товарів.

Відповідач проти позову заперечив, та в судовому засіданні 17.07.2012 р. просив суд в позові відмовити повністю, зазначивши про правомірність прийняття рішення про визначення митної вартості товарів від 17.03.2012 р. № 100000003/2012/011901/2, зважаючи на неподання позивачем (декларантом) додаткових документів в підтвердження митної вартості товарів, а також те, що згідно бази даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів, що передували митному оформленню задекларованого позивачем товару, було з'ясовано, що за аналогічним кодом згідно з УКТЗЕД було здійснено митне оформлення товару за ціною, що є на порядок вище ціни товару, визначеної позивачем в митній декларації, а отже така ціна навмисно була занижена позивачем, що могло призвести до недоплати відповідних митних платежів (податку на додану вартість) до державного бюджету.

Третя особа 1 та третя особа 2 в судове засідання 17.03.2012 р. не прибули та не скерували своїх представників, однак третьою особою 1 Державною митною службою України в судовому засіданні 12.07.2012 р. було подано письмове пояснення по суті позову, в якому третя особа 1 просить суд відмовити ТОВ «Нікея-ЛТД»в задоволенні адміністративного позову.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД»на підставі Контракту поставки товарів № NK2010/1 від 07.07.2010 р. та додаткових угод до вказаного Контракту імпортувало на територію України товар:

- № 1 «ОСОБА_3 розжарювання електричні потужністю не більш як 200Вт напругою понад 100В рефлекторні декоративні напруга 220В: REFLECTOR LAMP R39 30W E14 ALUMINIUM CAP А-IR-0040 40 000 шт., REFLECTOR LAMP R39 40W E14 ALUMINIUM CAP А-IR-0611 40 000 шт., REFLECTOR LAMP R50 25W E14 ALUMINIUM CAP А-IR-0387 20 000 шт., REFLECTOR LAMP R50 40W E14 ALUMINIUM CAP А-IR-0041 40 000 шт., REFLECTOR LAMP R50 60W E14 ALUMINIUM CAP А-IR-0376 50 000 шт., REFLECTOR LAMP R63 40W E27 ALUMINIUM CAP А-IR-0042 8 000 шт., REFLECTOR LAMP R63 60W E27 ALUMINIUM CAP А-IR-0043 15 000 шт., REFLECTOR LAMP R63 75W E27 ALUMINIUM CAP А-IR-0612 3 000 шт., REFLECTOR LAMP R80 60W E27 ALUMINIUM CAP А-IR-0044 1 500 шт., REFLECTOR LAMP R80 75W E27 ALUMINIUM CAP А-IR-0045 1 500 шт., REFLECTOR LAMP R80 100W E27 ALUMINIUM CAP А-IR-0046 3 000 шт. Всього: 204 000 шт. Торгівельна марка «ELECTRUM». Виробник: «ELECTRUM LIMITED»Країна виробництва: CN 2.2040 місць, 2040 карт.кор.».

- № 2 «ОСОБА_3 розжарювання електричні напругою понад 100В галогенні лінійні з вольфрамовою ниткою, напруга 220В: Linear galogen lamp EL 117,6 мм 300W R7s A-HL-0059 10 000 шт., Linear galogen lamp EL 117,6 мм 500W R7s A-HL-0060 12 000 шт. Всього: 22000 шт. Торгівельна марка «ELECTRUM». Виробник: «ELECTRUM LIMITED»/ Країна виробництва: CN 44 місця, 44 карт.кор.».

ОСОБА_5 № 3 «ОСОБА_3 газоразрядні люмінісцентні трубчасті для загального освітлення двоцокольні з термокатодом напруга 220В, 58W діам.26мм: EL люм.58W/54 G13 A-FT-0137 -25 500 шт. Всього: 25 500 шт. Торгівельна марка «ELECTRUM». Виробник: «ELECTRUM LIMITED». Країна виробництва - CN. 1020 місць, 1020 карт.кор.».

Під час розмитнення ОСОБА_5 позивачем була надана відповідна декларація митної вартості № 100190000/2012/311708 (надалі - «ДМВ»), якою позивач зокрема задекларував митну вартість ОСОБА_5 № 3, виходячи з ціни договору (1 метод), за якою імпортувався ОСОБА_5, а саме, заявлена ТОВ «Нікея-ЛТД»митна вартість товару № 3 «ОСОБА_3 газоразрядні люмінісцентні трубчасті для загального освітлення двоцокольні з термокатодом напруга 220В, 58W діам.26мм: EL люм.58W/54 G13 A-FT-0137 -25 500 шт. Всього: 25 500 шт. Торгівельна марка «ELECTRUM». Виробник: «ELECTRUM LIMITED». Країна виробництва - CN. 1020 місць, 1020 карт.кор.». становила 0,633 USD/кг.

Однак, ОСОБА_2 регіональною митницею не було прийнято митну вартість ОСОБА_5 № 3, визначену позивачем у вказаній ДМВ, у зв'язку з неподанням позивачем (декларантом) додаткових документів в підтвердження митної вартості ОСОБА_5, оскільки згідно бази даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів, що передували митному оформленню задекларованого позивачем ОСОБА_5, встановлено, що за аналогічним кодом згідно з УКТЗЕД було здійснено митне оформлення ОСОБА_5 за ціною (1,62 USD/кг.), що є на порядок вище ціни ОСОБА_5, визначеної позивачем в митній декларації (0,633 USD/кг.), а відповідно митний орган дійшов висновку, що така ціна могла бути навмисно занижена позивачем, що могло призвести до недоплати відповідних митних платежів (податку на додану вартість) до державного бюджету.

Зважаючи на таке, ОСОБА_2 регіональною митницею було прийнято рішення про визначення митної вартості товарів від 17.03.2012 р. № 100000003/2012/011901/2, згідно якого збільшився розмір мита за розмитнення зазначеного ОСОБА_5 в сумі 6 578,88 грн. та податок на додану вартість у розмірі 45 174,98 грн.

Вважаючи таке рішення ОСОБА_2 регіональної митниці про визначення митної вартості товарів від 17.03.2012 р. № 100000003/2012/011901/2 протиправним, позивач оскаржив його в судовому порядку до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Це безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Відповідно до пункту 2 (а) статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2 (b) зазначеної статті, під «дійсною вартістю»повинна розумітися ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до пункту (b), оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Таким чином, митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості.

Відповідно до положень статті 265 Митного кодексу України, митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями митного Кодексу, й має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, контроль правильності визначення митної вартості товарів позивача був здійснений відповідачем у зв'язку із виникненням обґрунтованого сумніву стосовно достовірності відомостей, що містяться в документах, поданих митному органові, в тому числі у разі, підтвердження наявності ризику за результатами аналізу електронних копій вантажних митних декларацій, проведеного із застосуванням групи критеріїв ризику «митна вартість товарів».

Автоматизована система аналізу та управління ризиками Державної митної служби України (далі - АС АУР) - сукупність програмно-інформаційних комплексів, які забезпечують функціонування системи управління ризиками Державної митної служби України (далі - СУР) під час контролю із застосуванням СУР (оцінки ризику шляхом аналізу (в тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи).

Так, для здійснення митного контролю та митного оформлення ОСОБА_5 позивачем було надано документи, перелік яких, зазначений в гр. 44 ВМД № 100190000/2012/311708.

Тому, згідно з пунктом 29 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосування вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.04.2005 р. № 314 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 27.04.2005 р. № 439/10719, в редакції наказу Держмитслужби від 03.03.2010 р. № 190 «Про внесення змін до деяких наказів Держмитслужби щодо митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2010 р. за № 318/17613, посадовою особою митного поста було підготовлено запит від 07.03.2012 р. № 311708 до підрозділу, до компетенції якого віднесено контроль за правильністю визначення митної вартості, а саме до відділу митних платежів.

Так, запит може оформлюватись у випадках, передбачених законодавством України, митним органом, чи за результатами перевірки документів та/або митного огляду - до підрозділу, до компетенції якого віднесено або контроль за виконанням вимог товарної номенклатури Митного тарифу України при класифікації товарів для цілей митного оформлення, або контроль за правильністю визначення митної вартості, або перевірку правильності визначення країни походження товарів, у разі:

- вирішення спірних питань правильності класифікації та кодування товарів;

- вирішення спірних питань правильності визначення митної вартості товарів;

- потреби перевірки правильності визначення країни походження товару;

- потреби перевірки сертифіката про походження товару, який застосовується для підтвердження країни походження товару, що ввозиться на митну територію України на умовах угод про вільну торгівлю, укладених Україною (далі - преференційний сертифікат).

Потреба вирішення того чи іншого питання позначається шляхом перекреслення (X) потрібної клітинки в Запиті чи зазначення у вільних рядках інших завдань для перевірки.

Митне оформлення товарів, щодо яких було направлено запит, не може бути завершено до отримання відповіді на цей запит.

Як видно з матеріалів справи, митна вартість ОСОБА_5 була заявлена декларантом шляхом подання декларації митної вартості форми 1, тобто за ціною договору товарів, які імпортуються (вартість операції).

При розгляді запиту відділом митних платежів проаналізовано інформацію, що містилась у товаросупровідних документах, наданих до митного оформлення, цінову інформацію Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України (далі - ЄАІС ДМСУ) на товари, що ввозились на митну територію України у період, найближчий до митного оформлення.

Згідно з пунктом 3 Порядку роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Держмитслужби України від 24.06.2009 р. № 602 (із змінами та доповненнями) та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.07.2009 р. за № 669/16685, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів та прийнятті рішення використовується такі джерела інформації, як спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України.

Також відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.2008 р. № 339 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 р. № 1229 «Про внесення змін до Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів», відповідачем було здійснено співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, інформація по яким міститься у ціновій базі даних ЄАІС ДМСУ.

Так, після здійснення співставлень рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості подібних за якісними характеристиками товарів у посадової особи відділу митних платежів виникли обґрунтовані сумніви стосовно заявленої декларантом митної вартості товару.

На виконання вимог пункту 7 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього;

- рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу;

- банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом);

- пакувальні листи;

- копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до пункту 12 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766, документи, що подаються декларантом, оформляються з дотриманням таких вимог:

- зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), рахунок-проформа повинні містити необхідну інформацію та бути належним чином оформлені;

- копії повинні бути доброякісними та придатними для використання;

- листи підприємств повинні мати необхідні реквізити (назва підприємства, його адреса, номер телефону, вихідний номер і дата відправлення);

- бухгалтерські документи засвідчуються підписом керівника і головного бухгалтера підприємства, що скріплюються печаткою підприємства.

Довідки, висновки та інші документи, що стосуються вартісних та якісних характеристик товару, повинні містити реквізити організації, що їх видала, підписи відповідних посадових осіб та печатки.

Копії документів засвідчуються написом «Копія. Згідно з оригіналом», підписом та печаткою декларанта.

У випадках, передбачених статтею 77 Митного кодексу України, декларант подає переклад державною мовою документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Перелік та реквізити з аркушів документів, дату їх подання та своє прізвище декларант власноручно зазначає на зворотному боці основного аркуша декларації митної вартості, засвідчує їх підписом, що скріплюється печаткою.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, обґрунтовані сумніви стосовно заявленої декларантом митної вартості товару в посадової особи відділу митних платежів виникли з тих підстав, що при діапазоні пошуку у базі даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ за останні 90 днів, що передували митному оформленню, було з'ясовано, що за кодом згідно з УКТЗЕД НОМЕР_1, країною походження Туреччина мінімальна митна вартість ОСОБА_5 становить 1,62 USD/кг.

Тобто, вартість заявленого до митного оформлення ОСОБА_5 є меншою від мінімального рівня митної вартості товарів цінової бази даних ЄАІС Держмитслужби.

Заявлена ТОВ «Нікея-ЛТД»митна вартість товару № 3 «ОСОБА_3 газоразрядні люмінісцентні трубчасті для загального освітлення двоцокольні з термокатодом напруга 220В, 58W діам.26мм: EL люм.58W/54 G13 A-FT-0137 -25 500 шт. Всього: 25 500 шт. Торгівельна марка «ELECTRUM». Виробник: «ELECTRUM LIMITED». Країна виробництва - CN. 1020 місць, 1020 карт.кор.». становила 0,633 USD/кг.

На підставі зазначеного, та при здійсненні аналізу товаросупровідних документів, відповідно до п. 11 Порядку декларування митної вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766 (із змінами та доповненнями), митним органом було запропоновано декларанту надати додаткові документи із зазначенням переліку документів на декларації митної вартості, а саме:

1) прайс-листи, каталоги, прейскуранти;

2) копію ВМД від виробника (продавця);

3) документи про якісні характеристики товару;

4) калькуляцію від виробника;

5) експертний висновок щодо якісних та вартісних характеристик товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

6) інші бухгалтерські документи (платіжні доручення, оплати при попередніх митних оформленнях, податкові видаткові накладні при реалізації на території України).

З вищезазначеним переліком документів 09.03.2012 р. декларанта ТОВ «Нікея-ЛТД»ОСОБА_6 було ознайомлено під підпис.

09.03.2012 р. декларант ТОВ «Нікея-ЛТД»ОСОБА_6 зробила запис на ДМВ «Додаткові документи в повному обсязі надати немає можливості», із зазначенням прізвища, підпису та дати.

Митний орган може вимагати, а суб'єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності зазначеної митної вартості товару.

Ненадання неналежних документів не може вважатись виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів. Зазначена позиція підтверджується рішенням Верховного суду України від 10.04.2012 р. у справі № 21-52а12.

Отже, у звязку з тим, що декларант відмовився від подання додаткових документів, на підставі пункту 14 Порядку декларування митним органом визначено митну вартість задекларованих товарів та винесено рішення про визначення митної вартості № 100000003/2012/011901/2 від 17.03.2012 р.

Підтвердження позивачем митної вартості ОСОБА_5 № 1 та № 2 відповідачем не заперечувалося.

У зв'язку з тим, що декларант відмовився від подання додаткових документів, на підставі пункту 14 Порядку декларування митним органом визначено митну вартість задекларованого товару № 3 на підставі наявних в митного органу відомостей згідно з законодавством України на рівні 1,71 USD/кг.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є метод за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, метод 1 за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються не був застосований з наступних причин:

- відсутність підстав для підтвердження митної вартості після здійснення співставлення рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, інформація по яким міститься у ціновій базі даних ЄАІС ДМСУ:

- неподання декларантом додаткових документів в підтвердження митної вартості товару, що вимагалися митним органом.

На підставі зазначеного, митний орган прийняв рішення про неможливість прийняття методу визначення митної вартості за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються.

Згідно зі статтею 268 Митного кодексу України, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна походження;

4) виробник.

Метод визначення митної вартості № 2 за ціною договору щодо ідентичних товарів не був застосований, оскільки в ціновій базі ЄАІС Держмитслужби України за період 90 днів, що передували митному оформленню, не було митних оформлень ідентичних товарів.

Згідно зі статтею 269 Митного кодексу України, під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки:

1) якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку;

2) країна походження;

3) виробник.

Так, метод визначення митної вартості № 3 за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не використовувався у зв'язку з відсутністю у базі даних цінової інформації Держмитслужби інформації щодо митної вартості подібних (аналогічних) товарів.

Для використання методу визначення митної вартості на основі віднімання вартості - метод № 4 визначення митної вартості згідно з 271 статтею митного Кодексу України, суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «Нікея-ЛТД»не надав документи щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані ідентичні чи подібні товари продаються найбільшою партією на території України у час, максимально наближений до часу ввезення. Крім цього, документи, які відображають витрати на виплату комісійних винагород, звичайні надбавки на прибуток та загальні витрати у зв'язку з продажем на митній території України товарів того ж класу та виду, звичайні витрати, понесені в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування - відсутні.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості - метод № 5 визначення митної вартості згідно із 272 статтею митного Кодексу України не був використаний в зв'язку з тим, що суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності не були надані документи на основі яких можливо застосувати даний метод: вартості матеріалів та витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів, обсягу прибутку та загальних витрат, витрат на завантаження, розвантаження та обробку оцінюваних товарів, їх транспортування до митного кордону України.

Зважаючи на викладене, митницею був застосований метод 6, резервний, передбачений статтею 273 Митного кодексу України, сумісний з відповідними принципами і положеннями та який базується на VII статті Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, 1994 року (ГАТТ), та винесено відповідне рішення про визначення митної вартості від 17.03.2012 р. № 10000003/2012/011901/2.

Враховуючи зазначене, наявні у справі докази та норми митного законодавства, суд вважає, що вимоги позивача щодо скасування рішення про визначення митної вартості від 17.03.2012 р. № 10000003/2012/011901/2 задоволенню не підлягають.

Частиною 1 статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Частиною 2 вказано, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 17 Угоди про застосування статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, ніщо не повинно тлумачитись так, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митного оцінювання.

Таким чином, доведення достовірності заявленої митної вартості товарів, що імпортуються на митну територію України, є безпосереднім обов'язком декларанта.

Митна справа є складовою зовнішньополітичної та зовнішньоекономічної діяльності України. У митній справі Україна додержується визнаних у міжнародних відносинах систем класифікації і кодування товарів, єдиної форми декларування імпорту та експорту товарів, митної інформації, інших міжнародних норм і стандартів.

Статтею 1 Митного кодексу України визначено, що митна декларація це письмова заява встановленої форми, яка подається митному органу і містить відомості щодо товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, необхідні для їх митного оформлення або переоформлення.

Статтею 11 Митного кодексу України встановлено, що митні органи, реалізуючи митну політику України, виконують, зокрема, завдання щодо здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до статті 42 Митного кодексу України, під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з митна митної справи та міжнародних договорів України, укладених в установленому і порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.

Відповідно до статті 70 Митного кодексу України, метою митного оформлення є засвідчення відомостей, одержаних під час митного контролю товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, та оформлення результатів такого контролю.

Згідно зі статтею 72 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Під декларуванням у митному законодавстві розуміється заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Заявлені під час декларування відомості повинні об'єктивно та в повному обсязі відображати фактичні дані про товари та транспортні засоби. Заявлення недостовірних даних є порушенням митних правил і тягне за собою відповідальність передбачену Кодексом.

Декларантом товарів може бути тільки особа, яка має чітко визначені повноваження, щодо товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон та підлягають декларуванню, а також відповідно до зазначених повноважень реалізовує право на декларування, виконує встановлені законодавством обов'язки та несе передбачену законодавством відповідальність, пов'язану з декларуванням.

При визначенні правового статусу декларанта законодавство особливо звертає увагу на те, що, незалежно від того, чи є декларант власником товарів і транспортних засобів та самостійно переміщує їх через митний кордон України, або митним брокером, який представляє інтереси підприємств і громадян у відносинах з митними органами, він виконує всі обов'язки та несе в повному обсязі відповідальність, передбачену Митним кодексом України.

До обов'язків декларанта віднесені:

- здійснення декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого Кодексом;

- на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення;

- надання митному органу передбачених законодавством документів і відомостей, необхідних для виконання митних процедур;

- сплата податків та зборів.

Зазначені обов'язки передбачають вимогу заявлення декларантом за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. В даному випадку йдеться про обов'язковість дотримання декларантом встановленої форми декларування із зазначенням вичерпних та точних відомостей про товари, передбачених зазначеною формою.

Обов'язки декларанта щодо подачі ним митному органу документів та заявлення ним відомостей, передбачені в обсягах та в порядку, який визначається законодавчими та нормативно-правовими актами.

ОСОБА_5, які переміщуються через митний кордон України у вантажних відправленнях декларуються шляхом подання до митного органу вантажних митних декларацій.

Згідно зі статтею 81 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

У статті 86 Митного кодексу України визначений порядок прийняття митної декларації, де серед іншого зазначено: «Митна декларація приймається митним органом, якщо встановлено, що в ній містяться всі необхідні відомості і до неї додано всі необхідні документи. Дата і час прийняття митної декларації фіксується посадовою особою митного органу, що її прийняла, проставленням відміток на бланку митної декларації та відповідним записом у документах митного органу. З моменту прийняття митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення. Митний орган не має права відмовити в прийнятті митної декларації, якщо декларантом виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу в прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанту.»

Згідно із статтею 88 Митного кодексу України, декларант виконує всі обов'язки і несе у повному обсязі відповідальність, передбачену цим Кодексом, незалежно від того, чи він є власником товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, митним брокером чи іншою уповноваженою особою.

Декларант зобов'язаний: здійснити декларування товарів і транспортних засобів відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу митного органу пред'явити товари і транспортні засоби для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних процедур; сплатити податки і збори.

Відповідно до пункту 5 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію»від 09.06.1997 № 574, достовірність зазначених декларантом відомостей у ВМД, яка заповнена згідно з діючими правилами та засвідчена ним у встановленому порядку, закріплюється одним з видів митного забезпечення (штамп «Під митним контролем») на всіх аркушах ВМД та реєстраційним номером, а також реєстрацією ВМД у журналі обліку вантажних митних декларацій. Після завершення цієї процедури декларант несе юридичну відповідальність за відомості, зазначені у ВМД. Ця декларація не може бути відкликана декларантом.

У разі необхідності для підтвердження відомостей, унесених до ВМД, прийнятої для оформлення, декларантом подаються додаткові документи.

Відповідальність за неточні відомості у ВМД установлюється законодавством.

Згідно із частинами 2-3 пункту 1.6 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.04.2005 р. № 314, з моменту прийняття ВМД до оформлення декларант несе юридичну відповідальність за недостовірність відомостей, зазначених у ВМД. Ця ВМД не може бути відкликана декларантом.

Відповідно до статті 90 Митного кодексу України, з дозволу митного органу відомості, зазначені у митній декларації, можуть бути змінені чи доповнені, а подана митна декларація відкликана. Зміна, доповнення чи відкликання можуть бути здійснені лише до моменту прийняття митним органом митної декларації до митного оформлення. Зміна, доповнення та відкликання митної декларації після її прийняття митним органом до митного оформлення не допускаються. Внесення до митної декларації змін чи доповнень, які мають істотне значення для застосування процедур митного контролю щодо товарів і транспортних засобів або впливають на умови оподаткування товарів чи застосування до них заходів нетарифного регулювання, здійснюється шляхом подання митному органу нової митної декларації, якщо це дозволяється відповідно до цього Кодексу. Посадові особи митних органів не мають права заповнювати митну декларацію, змінювати чи доповнювати відомості, зазначені в митній декларації, за винятком внесення до неї відомостей, що належать до компетенції митних органів.

Згідно пункту 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.061997 р. № 574 «Про затвердження Положення про вантажну митну декларацію»ВМД, заповнена з підчистками та помилками, для оформлення не приймається. Порядок унесення виправлень у ВМД визначається Державною митною службою.

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби України від 09.07.1997 р. № 307 «Про затвердження Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації», ВМД заповнюється декларантом за допомогою комп'ютера та не повинна містити підчисток і помарок.

Таким чином, як вбачається з наявних матеріалів справи та не було заперечено позивачем, на вимогу митного органу щодо надання додаткових документів в підтвердження митної вартості ОСОБА_5, декларантом ТОВ «Нікея-ЛТД»не було надано зокрема Вантажно-митної декларації продавця ОСОБА_5.

Крім того, Вантажно-митної декларації продавця ОСОБА_5 не було надано позивачем також під час розгляду даної адміністративної справи.

Отже, за відсутності вказаного документу (Вантажно-митної декларації продавця ОСОБА_5), не вбачається можливості встановити фактичну ціну ОСОБА_5, за якою такий ОСОБА_5 був оформлений митним органом в країні відправлення.

Також, суд не може прийняти до уваги в якості допустимих доказів у справі надані позивачем документи, а саме: листування позивача з продавцем ОСОБА_5 «ELECTRUM LIMITED»щодо вимоги надання Вантажно-митної декларації продавця ОСОБА_5, оскільки в порушення ст. 77 Митного кодексу України, позивачем не здійснено переклад державною мовою зазначених документів.

Суд також вважає, що посилання позивача на наявність висновку відповідного експерта, який встановив, що контрактна (ринкова) вартість товару позивача може складати 0,633 USD/один - є необґрунтованим, оскільки статтями 3, 11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»від 02.12.1997 р. № 671 встановлено, що одними з завдань торгово-промислових палат є: надання практичної допомоги підприємцям у проведенні торговельно-економічних операцій на внутрішньому та зовнішньому ринках та надання довідково-інформаційних послуг, також торгово-промислові палати мають право проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу стосовно контролю якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість, проте зазначеним Законом (як і будь яким іншим правовим актом) не визначено компетенцію торгово-промислових палат щодо встановлення (визначення) митної вартості товарів.

Так, позивачем не з'ясовано ту обставину, що поняття «вартості (ціни) товару»та «митної вартості товару» є різними.

На підставі ст. 632 «Ціна»Цивільного кодексу України, продаж майна проводиться за цінами, що встановлюються за домовленістю сторін, якщо інше непередбачено законом. Відповідно до ст. 259 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Також, ціну товару по зовнішньоекономічному контракту сторони визначають за взаємним погодженням, а відповідно до Митного кодексу України, виключно митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів згідно з положеннями цього Кодексу. Такий контроль може здійснюватися в установленому порядку із застосуванням різних форм, у тому числі відповідно до статей 60 і 69 цього Кодексу, після закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів. Порядок контролю правильності визначення митної вартості товарів після закінчення операції митного контролю, оформлення та пропуску через митний кордон України товарів і транспортних засобів та донарахування обов'язкових платежів визначається Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей визначення митної вартості.

Таким чином, такі поняття як «вартість»(ціна товару) та «митна вартість»не є рівноцінними.

Також, суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що аналогічний ОСОБА_5 в Україні пропонується в роздрібній торгівлі за ціною нижчою, ніж визначена митним органом - 1,71 USD/кг., оскільки жодних документальних підтверджень (допустимих доказів) того коли аналогічний ОСОБА_5 був ввезений в Україну та за якою вартістю розмитнений позивачем до матеріалів справи надано не було.

Зважаючи на викладене в сукупності та проаналізувавши норми митного законодавства України, судом не вбачається протиправності в діях митного органу щодо визначення митної вартості товару та відповідному винесені оскаржуваного рішення, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Нікея-ЛТД»не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, позивачем не надано суду достатніх доказів, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Проте відповідач, як субєкт владних повноважень, довів суду правомірність прийнятого ним рішення про визначення митної вартості товарів від 17.03.2012 р. № 100000003/2012/011901/2.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В позові відмовити повністю.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя: Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови 20.07.2012 р.