Справа № 812/10118/12 (2а/333/4/14)
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2015 р. м. Київ К/800/11699/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Розваляєвої Т.С.
Гончар Л.Я.
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за касаційною скаргою районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року у справі №812/10118/12 за позовом ОСОБА_4 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа - МКП «Основаніє», про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, третя особа - МКП «Основаніє», в якому з урахуванням уточнень позовних вимог, просив скасувати рішення відповідача від 05.09.2012 року та зобов'язати вчинити дії щодо проведення приватизації кімнати (житлового приміщення) у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що бездіяльність відповідача у не проведені приватизації житлових кімнат у гуртожитку за вищевказаною адресою з огляду на необхідність приведення нормативно-правових актів у відповідність є незаконною, оскільки строк приведення нормативно-правових актів у відповідність закінчився і станом на 28.01.2013 р. в м. Запоріжжя прийняті всі необхідні нормативно-правові акти з питання проведення приватизації кімнат в гуртожитках. Позивач вважає, що оскаржуване рішення порушує його конституційне право на приватизацію кімнати №35 у гуртожитку, розташованому на АДРЕСА_1, на яку він має ордер, виданий ТОВ «АТП 12327».

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо відмови ОСОБА_4 в приватизації квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано районну адміністрацію Запорізької міської ради по Комунарському району прийняти рішення щодо приватизації квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій, та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13.02.2002 р. ВАТ «АТП 12327» видано позивачу ордер на житлову площу у гуртожитку, відповідно до якого позивач набув право на заняття жилої площі у складі сім'ї з однієї особи у гуртожитку по АДРЕСА_1

04.05.2011 р. Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації відносно вказаної кімнати виготовлено технічний паспорт, згідно якого кімната №35 має перепланування. У подальшому, перепланування, що вказані у технічному паспорті, були узгоджені відповідно до розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району № 284р від 20.07.2011 р.

05.10.2011 р. Запорізькою міською радою прийнято рішення №55, яким надано згоду на проведення приватизації житлових приміщень у гуртожитках, що є об'єктами права власності територіальної громади міста Запоріжжя згідно з додатком, до переліку якого входить гуртожиток, який знаходиться по АДРЕСА_1.

27.08.2012 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про приватизацію кімнати АДРЕСА_1.

05.09.2012 р. відповідач листом №М-0098-01 повідомив позивача, що відповідно до п.2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який набрав чинності 02.10.2011 р., у місті Запоріжжі триває робота по приведенню нормативно-правових актів у відповідність, тому приватизація у гуртожитку на даний час не проводиться.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови позивачу в приватизації кімнати АДРЕСА_1 а відтак зобов'язання відповідача прийняти відповідне рішення.

Крім того, розглядаючи справу суди всіх інстанцій виходили з того, що вирішуваний спір належить до адміністративної юрисдикції. Проте, із цим висновком погодитися не можна з огляду на нижченаведене.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Цю норму слід розуміти в системному зв'язку з частиною першою тієї самої статті, з якої випливає, що захист прав та інтересів фізичних й юридичних осіб шляхом оскарження до адміністративного суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень можливий лише у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори за участю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Приписи п. 1 ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, зокрема, щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Житлове законодавство регулює відносини між уповноваженими державними органами, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами тощо: 1) виникнення, здійснення і припинення права власності на жилі будинки, квартири, а також кімнати у квартирах, їх частини; 2) обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов; 3) забезпечення громадян жилими приміщеннями; 4) реалізації прав власників житла і визначення їх обов'язків; 5) забезпечення збереження, обслуговування та ремонту жилого фонду; 6) оплати житлово-комунальних послуг; 7) здійснення місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, профспілковими та іншими громадськими об'єднаннями нагляду і контролю за забезпеченням реалізації права громадян України на житло, додержанням Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями та їх утримання; 8) обміну та бронювання житла; 9) приватизації державного житлового фонду.

Відносини у сфері захисту суб'єктивних прав та законних інтересів, що охороняються, є складовою частиною житлових правовідносин. Тому житлове право слід розглядати як комплексну галузь законодавства, що регулює суспільні відносини, стосовно володіння, користування жилими приміщеннями, залежно від їх призначення, у будинках державного громадського та приватного житлового фонду.

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС суд закриває провадження у справі, якщо її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 157, 222, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району задовольнити частково.

Постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2015 року скасувати, а провадження в адміністративній справі - закрити.

Роз'яснити позивачеві його право на звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: