Справа № 826/9923/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 вересня 2015 року 11 год. 15 хв. № 826/9923/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної казначейської служби України до Міністерства юстиції України про скасування рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Державної казначейської служби України (далі - позивач, ДКС України) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про скасування постанови відповідача про накладення штрафу від 08 травня 2015 року ВП №46727505 у розмірі 680,00 грн. (далі - оскаржувана постанова).

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні колегією суддів, а також визначено, що, згідно з нормами Закону України "Про державну виконавчу службу" та Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228, належним відповідачем у справі є Міністерство юстиції України (далі - відповідач).

У судові засідання представники сторін не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи сторони повідомлені належним чином. При цьому, сторонами заявлено письмові клопотання про розгляд справи за відсутності їх представників, у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - ВПВР ДВС України) Кушнір Л.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2) про примусове виконання виконавчого листа №2а-9292/10/2270, виданого 30.09.2014 року Хмельницьким окружним адміністративним судом (далі - виконавчий лист).

Боржником є ДКС України.

01.04.2015 року державним виконавцем складено вимогу №298/6 у строк до 10.04.2015 року виконати рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, та надати до відділу у строк до 10.04.2015 року належним чином завірені документи, що підтверджують факт виконання рішення суду. Згідно з вимогою, станом на день її винесення інформація щодо повного та фактичного виконання виконавчого документа до відділу не надходила.

08.05.2015 року державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу на позивача у розмірі 680,00 грн. за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником.

Того ж дня, 08.05.2015 року державним виконавцем повторно складено вимогу №298/6 виконати рішення суду у строк до 15.05.2015 року.

Обґрунтовуючи відсутність у своїх діях ознак порушення норм Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), позивач посилається на те, що ст. 3 Закону визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників (далі - Порядок), який, зокрема, визначає механізми виконання рішень, що безпосередньо підпадають під дію норм Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Згідно з п.п. 3, 24 Порядку, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів.

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають документи до відповідного органу Казначейства.

Поряд з цим, документи у справі №2-а-9292/10/2270 про стягнення коштів із Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України) до ДКС України не подано.

У контексті вище викладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо стягувач подав не всі необхідні для перерахування коштів документи та відомості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти днів з дня надходження заяви повідомляє в установленому порядку про це стягувача.

У разі неподання стягувачем документів та відомостей у місячний строк з дня отримання ним повідомлення центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, повертає заяву стягувачу.

Стягувач має право повторно звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання рішення суду у визначені ч. 2 цієї статті строки, перебіг яких починається з дня отримання стягувачем повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Як вбачається з вище викладених норм, ДКС України виконує рішення суду щодо стягнення коштів із державного органу. При цьому, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2010 року частково задоволено позов ОСОБА_2 та зобов'язано Міністерство фінансів України, ДСА України, Господарський суд Хмельницької області провести перерахунок і виплату ОСОБА_2 заробітної плати за період із 01.06.2005 року по 01.01.2006 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 30.10.2014 року вищевказану постанову роз'яснено наступним чином:

Господарський суд Хмельницької області повинен провести розрахунок належної до виплати ОСОБА_2 заробітної плати;

ДСА України зобов'язана, як головний розпорядник коштів, виділених їй у вигляді асигнувань Державного бюджету України за бюджетною програмою 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів", нарахувати та виплатити ОСОБА_2 заробітну плату із 01.06.2005 року по 01.01.2006 року;

ДКС України повинна здійснити списання коштів із рахунків ДСА України у межах відповідних бюджетних призначень, а у разі відсутності у останньої відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" на підставі Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" та відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Отже, позивач повинен був списати кошти із рахунків ДСА України у межах відповідних бюджетних призначень чи за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів" у вигляді заробітної плати за період із 01.06.2005 року по 01.01.2006 року, нарахованої ОСОБА_2

Поряд з цим, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що такі дії позивачем не вчинені.

Свою бездіяльність позивач обґрунтовує відсутністю відповідних дій із боку стягувача. При цьому, будучи учасником виконавчого провадження ВП №4677505 у статусі боржника, позивач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що він не обізнаний про наявність виконавчого провадження ВП №4677505. Також позивач не надав суду доказів його активних дій у відповідь на пропозицію виконати рішення суду самостійно, повідомлення державного виконавця про стан виконання рішення чи наявність обставин, що ускладнюють його виконання, що передбачено ч. 5 ст. 12 Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 89 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Крім того, судом з'ясовано, що позивач не повідомив державного виконавця про наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню рішення у виконавчому провадженні ВП №4677505, а тому суд вражає, що відповідач правомірно прийняв оскаржувану постанову.

Отже, доводи позивача щодо порушення відповідачем вимог ст. 89 Закону не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов Державної казначейської служби України до Міністерства юстиції України про скасування рішення є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. У зв'язку з ухваленням судового рішення на користь суб'єкта владних повноважень та відсутністю з його сторони судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167, 181 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову Державної казначейської служби України.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда