Справа № 2а-4690/12/1370
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П о с т а н о в а

Іменем україни

19 листопада 2015 року Справа № 876/9515/13
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника відповідача Павлова Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЗП» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЗП" до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області (тепер - Державна архітектурно-будівельна інспекція України) про скасування припису,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ВЗП» 30.05.2012 року звернулося в суд з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, в якому просило скасувати припис від 23.12.2011 року за №9/2-Ю.

В позовній заяві зазначає, що припис інспекції винесено необґрунтовано, оскільки товариство здійснило на території станції Соснівки ДТГО "Львівська залізниця" монтаж тимчасової технічної споруди (рампи) для завантаження сипучих матеріалів у залізничні вагони. При цьому, конструкція цієї технічної споруди не вимагає влаштування фундаменту, а тому згідно переліку будівельних робіт для здійснення яких не вимагається дозвіл, затвердженого постановою КМ України від 30.09.2009 року за №1104, не вимагається, зокрема, одержання дозволу для зведення тимчасових будівель та споруд, у тому числі контейнерного типу, без улаштування фундаментів.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ТОВ "ВЗП" оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що відповідно до п. 24 Переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл, постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 року №1104 "Деякі питання надання дозволів на виконання підготовчих та будівельних робіт" (яка була чинною до 13.04.2011 року), не потрібен дозвіл на виконання будівельних робіт, а саме - зведення тимчасових будівель та споруд, у тому числі контейнерного типу, без улаштування фундаментів.

Відтак вважає, що позивач не зобов'язаний був отримувати дозвіл на встановлення тимчасової технічної споруди (рампи) для завантаження сипучих матеріалів у залізничні вагони, оскільки це не було передбачено чинним на момент встановлення рампи, законодавством України.

При апеляційному розгляді представник відповідача вимоги апеляційної скарги заперечив, вважаючи законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не прибули, що згідно п.4 ст.196 КАС України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.12.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, про що складено відповідний акт.

Як видно з висновків акта перевірки, ТзОВ «ВЗП» здійснило самовільне будівництво технічної споруди (рампи) без права на виконання будівельних робіт, чим порушено ст. ст. 7, 9, 27 Закону України "Про архітектурну діяльність" та ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Висновком №3751 від 19.04.2013 року судової будівельно-технічної експертизи підтверджено, що будівництво рампи є новим будівництвом, що споруджено позивачем в період з вересня 2009 року по грудень 2011 року,коли постанова Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 року №1104 "Деякі питання надання дозволів на виконання підготовчих та будівельних робіт", на яку посилається позивач, вже не діяла.

На підставі вищезазначеного акта перевірки 23.12.2011 року відповідачем видано припис №9/2-ю про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт), яким відповідача зобов'язано здійснити знесення об'єкту - технічної споруди (рампи) на території залізничної станції Соснівка.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЗП», суд першої інстанції виходив з правомірності винесеного Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області припису від 23.12.2011 року № 9/2-Ю.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи, що при винесенні оскаржуваного припису відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень, позаяк знесення самовільного будівництва може бути вирішено шляхом пред»явлення позову до суду про таке.

Як видно з матеріалів справи перевіркою встановлено, що припис інспекції ДАБК у Львівській області №9/2-ю від 23.12.2011 року, виданий ТзОВ «ВЗП», не виконано та інспекцію про виконання вимог припису не повідомлено.

Частиною1 статті 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20.05.1999 року за №687-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Абзацом 3 частиною 1 статті 27 цього ж Закону визначено, що замовники та підрядники під час створення об'єкта архітектури зобов'язані забезпечувати будівництво об'єктів архітектури згідно з робочою документацією, застосовувати будівельні матеріали, вироби і конструкції, які відповідають державним стандартам, нормам і правилам і такі, що пройшли сертифікацію, якщо вона є обов'язковою.

Здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без повідомлення про початок виконання будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечується позивачем, що на момент проведення перевірки позивачем не було забезпечено на об'єкті будівництва дотримання вимог затвердженої проектної документації.

Також, в матеріалах справи наявний висновок судової будівельно-технічної експертизи від 09.04.2013 року за №3751,з якого видно, що технічна споруда (рампа) на території залізничної станції Соснівка являється новим будівництвом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, з чим погоджується апеляційна інстанція, що будівництво вищенаведеного об'єкта повинно було здійснюватись відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Частинами 1, 2 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 8 пункту 4 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439, Держархбудінспекція України відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням фізичними та юридичними особами державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, перепланування та реконструкції (дообладнання) житлового фонду та будівель громадського призначення.

Відповідно до підпунктів 6, 18 пункту 5 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439, Держархбудінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку видавати обов'язкові до виконання приписи щодо усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил, а також здійснювати претензійно-позовну роботу, звертатися до суду з позовами щодо захисту своїх прав та законних інтересів, а також інтересів держави з питань державного архітектурно-будівельного контролю та контролю у сфері житлово-комунального господарства.

Пунктом 2 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється, зокрема, за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, державних стандартів і правил, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції; інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об'єкта будівництва.

Відповідно до пунктів 16 та 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, видавати обов'язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Аналогічні за змістом повноваження передбачені також пунктом 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, та підпунктом 6 пункту 5 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 8 квітня 2011 року № 439.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво. Замовником робіт із знесення зазначеного об'єкта є орган державного архітектурно-будівельного контролю, за позовом якого прийнято відповідне рішення суду.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, не проаналізував положення ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553, якими визначено чіткий перелік вимог, які може містити припис, наданий інспекцією для виконання. Це вимоги щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, або про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства. Чинним законодавством не передбачено зазначення у приписі інших, ніж встановлених у пункті 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що згідно із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, компетенція позивача не поширюється на питання щодо демонтажу або знесення самочинно збудованого об'єкту. Рішення про демонтаж або знесення побудови може бути прийнято у судовому порядку, під час якого підлягає з'ясуванню, насамперед, питання чи відноситься об'єкт до категорії самочинного будівництва, та інших вимог, визначених статтею 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У даному випадку, припис повинен бути спрямований на усунення порушень вимог законодавства, що може здійснюватись шляхом вчинення дій щодо отримання чи внесення змін до відповідних дозволу та проекту, отримання дозволу, тощо. Рішення про демонтаж (знесення) надано лише суду і повноваженнями про прийняття таких рішень, зокрема шляхом приписів про знесення, інспекція не наділена.

Таким чином, при винесенні оскаржуваного припису, інспекція діяла не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.( ст..19 Конституції України)

З огляду на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про задоволення позову з вказаних вище підстав, а не з мотивів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п. 3, 202, 205 ч. 2 п. 1, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЗП" задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 16 травня 2013 року у справі №2а-4690/12/1370 скасувати та прийняти нову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЗП" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 23.12.2011 року за №9/2-Ю.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складання постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Д.М. Старунський

Судді В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Постанова у повному обсязі складена 20.11.2015 року.