Справа № 826/10157/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 листопада 2015 року № 826/10157/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко Костянтина Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко Костянтина Володимировича (далі - відповідач 1, Уповноважена особа Фонду), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2, Фонд), в якому просить (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог):

1) визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Міський комерційний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на повну суму вкладу в розмірі 95688,18 грн. на підставі договору строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790 в порядку, визначеному чинним законодавством;

2) визнати протиправним ненадання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. відповіді на звернення позивача від 20 квітня 2015 року;

3) зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. надати в порядку визначеному чинним законодавством до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про відшкодування позивачу коштів за вкладом в ПАТ "Міський комерційний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на повну суму вкладу в розмірі 95688,18 грн. на підставі договору строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790;

4) стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4200,00 грн.;

Представник позивача під час судового розгляду справи підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача-1 в ході розгляду справи проти позову заперечував, подав письмові заперечення проти позову.

Представник відповідача 2 у судові засідання не прибув, подав письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З урахуванням неявки відповідача 2, у судовому засіданні 15 липня 2015 року суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 (Клієнт), з однієї сторони, ПАТ "Міський комерційний банк" (Банк), з іншої сторони, укладено договір строкового банківського вкладу «Ваш стабільний» від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790 (з виплатою відсотків щомісячно).

Згідно із умовами зазначеного договору, банк приймає від вкладника грошові кошти в розмірі 89540,00 грн. на строковий депозитний рахунок НОМЕР_1 на строк з 23 травня 2014 року по 23 червня 2014 року зі сплатою Банком Вкладнику процентів за зазначений період в розмірі 19,7 %.

Відповідно до квитанції від 23 травня 2014 року № 2540 на банківський рахунок НОМЕР_1 ним було внесено грошові кошти у розмірі 89540,00 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 732 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 124 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк", згідно з яким, з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "Міський комерційний банк".

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ "Міський комерційний банк", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 36 від 17 лютого 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк" до 20 березня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Міський комерційний банк" Чернявської Олени Степанівни до 20 березня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 187 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 64 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Міський комерційний банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Міський комерційний банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Тимошенка Костянтина Володимировича строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року включно.

12 березня 2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду із заявою, в якій просив надати можливість, як вкладнику, повернути кошти внесені на депозит в сумі 89540,00 грн.

Листом від 25 березня 2015 року відповідач 1 повідомив, що Уповноваженою особою Фонду вжиті заходи щодо збереження активів банку та формування списку осіб, які мають право на відшкодування вкладів за рахунок Фонду. Виплати гарантованої суми відшкодування під час дії тимчасової адміністрації та ліквідації по депозитному вкладу № 2630/08/184790, укладеному з позивачем, призупинена до завершення перевірки правомірності укладеного правочину.

20 квітня 2015 року позивач повторно звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду, в якій просив виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ "Міський комерційний банк" та подати до Фонду додаткову інформацію про суму, що підлягає відшкодуванню позивачу.

Однак, як стверджує позивач та не спростовано відповідачем-1 в ході розгляду справи, відповіді на вказаний лист позивачу надано не було.

Враховуючи, що позивача не було включено до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Міський комерційний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також не повідомлено про причини такого не включення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу ст. 15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 20 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Матеріали справи свідчать, що 20 квітня 2015 року позивач звернувся із заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенка К.В., в якій просив виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ "Міський комерційний банк" та подати до Фонду додаткову інформацію про суму, що підлягає відшкодуванню позивачу.

Оскільки відповідачем у порушенням норм Закону України «Про звернення громадян» не було надано відповіді на звернення позивача, суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним ненадання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. відповіді на звернення позивача від 20 квітня 2015 року підлягають задоволенню.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно п. 3 та 4 ч. 1 ст. 2 Закону 4452-VI, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до ч. 1 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI.

В силу ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно ч. 2 статті 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону № 4452-VI,Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно пункту 3 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за № 1548/21860, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік).

Пунктами 3, 4 розділу ІІІ Положення № 14 передбачено, що Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відповідно до п. 2 розділу IV Положення № 14, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом четвертим розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (п. 2 розділу IV Положення № 14).

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI визначено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Як вбачається із письмових заперечень відповідача 1, у період з 23 травня 2014 року по 21 листопада 2014 року Банком було здійснено 131 операцію на загальну суму 20401320,84 грн. в частині залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб. На підставі вказаної інформації Банком було надіслано на адресу ГУ МВС України заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідачем 1 не надано суду жодних доказів визнання договору строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790, укладеного з позивачем, нікчемним, з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, Уповноваженою особою Фонду не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем порядку укладення договору строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790.

Таким чином, з огляду на те, що договір строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790, укладений між позивачем та ПАТ "Міський комерційний банк" є дійсним, а доказів зворотного відповідачем 1 суду не надано, суд вважає, що у відповідача 1 були наявні підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Міський комерційний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відтак, суд вважає протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Міський комерційний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790.

Як вбачається з виписки ПАТ "Міський комерційний банк" становм на 17 квітня 2015 року, залишок коштів на банківському рахунку позивача № 2630/08/184790 від 23 травня 2014 року становить 95688,18 грн., з них 89540,00 грн. - розмір вкладу, 6148,18 грн. - розмір відсотків.

Так, відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення № 14, відповідач 1 наділений повноваженнями на подання додаткової (уточнюючої) інформації про вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами.

З урахуванням вищенаведеного та з метою захисту прав позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про відшкодування позивачу коштів за вкладом в ПАТ "Міський комерційний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на повну суму вкладу в розмірі 95688,18 грн. на підставі договору строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790.

Стосовно вимог про стягнення з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 4200,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Частина третя зазначеної статті визначає, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Так, статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року №4191-VI, визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Тобто, на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо).

В той же час, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об'ємів робіт, їх кількості та видів. Крім того, витрати на правову допомогу мають відшкодовуватись лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Так, в матеріалах справи містяться: договір про надання правової допомоги №23/2015, акт приймання-передачі послуг до Договору, квитанція № 1 про оплату послуг надання правової допомоги.

Водночас, матеріали справи не місять доказів на підтвердження оплати наданих послуг (зокрема документа з відміткою банку про проведення оплати).

Крім того, як вбачається з акту приймання-передачі послуг по договору про надання правової допомоги, до нього включені такі види робіт, як надання консультаційних послуг та роз'яснень з правових питань щодо відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; вивчення та аналіз документів про вклад клієнта в ПАТ "Міський комерційний банк", взаємовідносини з банком та Уповноваженою особою Фонду, виготовлення ї копій; звернення з адвокатським запитом до Уповноваженої особи Фонду; складання заяви в інтересах клієнта до Уповноваженої особи Фонду щодо повернення вкладу та подання заяви до відповідних інстанцій; складання позовної заяви; подання позовної заяви до Окружного адміністративного суду міста Києва; здійснення представництва клієнта в суді під час розгляду позову про відшкодування завданих збитків внаслідок ДТП.

Суд зазначає, що статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визначено перелік видів правової допомоги, надання якої компенсується за рахунок суб'єкта владних повноважень, однак до нього не входять всі вище перелічені види наданої допомоги.

Крім того, самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги та складання акту приймання-передачі послуг не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відсутні правові підстави для присудження на користь позивача зазначених ним витрат на правову допомогу у розмірі 2400,00 грн.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС України суд відшкодовує на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 556,88 грн.

Керуючись ст. ст. 69-71, 90, 94, 160-165, 167, 254 КАС України, суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко Костянтина Володимировича щодо включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Міський комерційний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на повну суму вкладу в розмірі 95688,18 грн. на підставі договору строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790 в порядку, визначеному чинним законодавством.

3. Визнати протиправним ненадання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко Костянтином Володимировичем відповіді на звернення ОСОБА_1 від 20 квітня 2015 року.

4. Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко Костянтина Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про відшкодування ОСОБА_1 коштів за вкладом в ПАТ "Міський комерційний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на повну суму вкладу в розмірі 95688,18 грн. на підставі договору строкового банківського вкладу від 23 травня 2014 року № 2630/08/184790.

5. У решті позову відмовити.

6. Судові витрати у розмірі 556 (п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 88 коп. присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко Костянтина Володимировича.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський