Справа № 2а-7249/11/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2011-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

08 червня 2011 року № 2а-7249/11/2670

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Дегтярьова О.В., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Київської міської державної адміністрації
про визнання нечинними розпоряджень від 27 січня 1997 року № 80 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», від 15 квітня 1997 року № 487 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», визнання протиправними дій, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Київської міської державної адміністрації про визнання нечинними розпоряджень від 27 січня 1997 року № 80 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», від 15 квітня 1997 року № 487 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», визнання протиправними дій по направленню на виконання розпоряджень від 27 січня 1997 року № 80 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», від 15 квітня 1997 року № 487 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги».

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 травня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху з тієї підстави, що до позовної заяви не було додано клопотання про поновлення строку звернення до суду з урахуванням оскарження позивачем розпоряджень Київської міської державної адміністрації 1997 року.

Позивачем 06 червня 2011 року було направлено поштою клопотання, в якому позивач зазначив, зокрема про те, що строк звернення до суду ним не був пропущений, про що ним вже було зазначено в позові, а тому підстав для заявлення клопотання про поновлення строку звернення до суду він не бачить.

Пунктом пятим ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо подано заяву про поновлення цього строку, то чи є підстави для її задоволення).

Водночас, суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на відсутність спеціального строку для оскарження нормативно-правових актів, в тому числі нормативно-правових актів місцевої державної адміністрації, застосуванню підлягає загальний строк звернення до суду, встановлений частиною другою ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому строк для оскарження нормативно правових актів обчислюється з моменту їх офіційного опублікування, тобто з моменту, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивачем були заявлені позовні вимоги про визнання нечинними розпоряджень від 27 січня 1997 року № 80 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», від 15 квітня 1997 року № 487 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», визнання протиправними дій по направленню на виконання розпоряджень від 27 січня 1997 року № 80 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», від 15 квітня 1997 року № 487 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», тобто фактично позивачем оскаржуються нормативно правові акти Київської міської державної адміністрації 1997 року.

Згідно з п. 1 Рішення Київської міської ради ІІІ сесії XXІІІ скликання «Про порядок набуття чинності та оприлюднення нормативно правових актів»рішення Київської міської ради та розпорядження виконавчого органу Київради - Київської міської державної адміністрації нормативно-правового характеру, які стосуються прав та обовязків громадян або мають загальний характер, набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення в газеті «Хрещатик», якщо самими рішеннями та розпорядженнями не встановлено пізніший термін введення їх у дію.

Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 15 квітня 1997 року № 478 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги»було офіційно оприлюднене в газеті «Хрещатик»за лютий 2003 року № 24.

В преамбулі Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 15 квітня 1997 року № 478 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги»є посилання на те, що воно прийнято за наслідками виконання Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27 січня 1997 року № 80 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги», тобто міститься посилання на Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27 січня 1997 року № 80.

Таким чином, після офіційного оприлюднення нормативно правових актів будь-яка особа, що вважала, що відповідні положення Розпоряджень Київської міської державної адміністрації від 15 квітня 1997 року № 478 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги»та від 27 січня 1997 року № 80 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги»є незаконними, мала можливість оскаржити їх у встановлений законодавством строк.

Встановлення законом строків для звернення до суду передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Позивачем було направлено позовну заяву поштою 21 травня 2011 року, тобто після закінчення строку звернення до суду.

Клопотань та заяв про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням поважності причини пропуску строку звернення до суду із наданням підтверджуючих доказів позивачем не надано. При цьому на вимогу суду щодо надання клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на те, що строк ним пропущений не був, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався з рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2010 року по цивільній справі № 2-3386/1-10 про захист особистого немайнового права, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2011 року, коли з ним ознайомився 24 листопада 2010 року. Позивачем не було додано до позовної заяви копій судових рішень, на які він посилається в обґрунтування моменту, з якого він дізнався про порушення своїх прав.

Вказані доводи позивача визнаються безпідставними з огляду на те, що посилання судів при ухваленні рішень на положення законодавства та застосування певних правових норм до спірних правовідносин не тягне за собою права такої особи на звернення з адміністративним позовом щодо оскарження нормативно-правового акта, який було застосовано при вирішенні іншої справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відсутність клопотання та заяви про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням поважності причини пропуску строку звернення до суду із наданням підтверджуючих доказів унеможливлює вирішення судом питання про поновлення строку звернення до суду та є підставою для залишення позову без розгляду, що підтверджується також Ухвалами Вищого адміністративного суду від 21 квітня 2011 року К-38190/10, від 20 січня 2011 року К-40143, від 03 березня 2011 року № К-39787/10.

Відповідно до п. 6. ч. 1 ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви зясовує, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною третьою ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

З огляду на вищевикладене, позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 99, ст. 100, ст. 107, ст. 160, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

2. Копію ухвали про залишення позовної заяви без розгляду невідкладно надіслати особі, яка її подала.

3. Розяснити позивачу, що особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

4. Попередити позивача, що позовні матеріали будуть повернуті їм супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням із зворотною розпискою про одержання після спливу терміну для оскарження ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

5. У випадку оскарження ухвали позовні матеріали будуть скеровані до апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя О.В. Дегтярьова