Справа № 804/11235/13-а
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м. Київ К/800/57921/14

Колегія Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді - Олексієнка М.М. (доповідач),

суддів: Бутенка В.І., Заїки М.М.,

за участю секретаря судового засідання Крапивки Л.А., представника відповідача Гудзя О.М., розглянувши в касаційному порядку у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до прокурора міста Марганець Дніпропетровської області (далі - Прокурор) про визнання протиправною бездіяльності по несвоєчасному наданню відповідей та стягнення моральної шкоди за касаційною скаргою позивача на судові рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року, Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, відповідно до якого з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

визнати протиправною бездіяльність Прокурора щодо несвоєчасного надання відповідей на звернення від 19 березня, 15 квітня, 20 квітня та 9 липня 2013 року про долучення до кримінального провадження доказів та притягнення винних працівників міліції до кримінальної відповідальності;

стягнути з Державного бюджету на його користь 50 000 гривень моральної шкоди.

Посилався на протиправну бездіяльність відповідача, допущену при розгляді його звернень, в яких він просив долучити до матеріалів кримінального провадження докази насильницької смерті його сина та притягнути винних до кримінальної відповідальності як осіб, що покривають злочин.

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року позовні вимоги в частині визнання протиправної бездіяльності Прокурора по несвоєчасному наданні відповіді на звернення від 9 липня 2013 року залишено без розгляду. Зазначене судове рішення ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року скасовано з направленням справи для продовження розгляду.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року, залишеною без змін Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 23 жовтня 2014 року, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційні скарзі позивач, з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, допущені судами, просить попередні судові рішення скасувати з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суддів. Зазначає, що в результаті позбавлення його права на участь у розгляді справи в апеляційній інстанції, судом належним чином не з'ясовані обставини справи, які мають суттєве значення.

Представник відповідача проти вимог, викладених в касаційній скарзі, заперечив. Вважає судові рішення, які є предметом оскарження, ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову та вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, не звернули увагу на норми процесуального права, якими визначено юрисдикцію адміністративних судів.

Зокрема, юрисдикція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ та поняття справи адміністративної юрисдикції визначаються пунктом 1 частини першої статті 3, статтею 17 КАС України, Рішенням Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року у справі № 19-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 про офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України..

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, що виникають у зв'язку із здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності, правовідносини у сфері охорони право і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. В цьому ж рішенні Конституційний Суд наголосив, що здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Виходячи з положень зазначених норм, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Імперативний припис пункту 2 частини третьої статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Як установлено судами попередніх інстанцій, що відповідає фактичним обставинам справи, від позивача неодноразово, в тому числі 19.03., 15.04., 20.04.2013 року, надходили звернення до прокуратури м. Марганцю про долучення до матеріалів кримінального провадження доказів навмисного покриття злочину працівниками міліції Марганецького МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та притягнення винних до кримінальної відповідальності.

Зазначене обумовлює висновок, що такий спір не належить розглядати за правилами КАС України, оскільки компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Саме до такого висновку зводиться правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (справа № 21-1666а15)

З урахуванням зазначених обставин та норм процесуального права, спір, який виник між сторонами, не належить до юрисдикції адміністративних судів, а підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

З огляду на викладене, рішення судів попередніх інстанцій, якими розгляд у справі закінчився, підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України, що не позбавляє позивача права звернутись із відповідною заявою до суду кримінальної юрисдикції.

Щодо вимог про скасування ухвал судів першої та апеляційної інстанцій постановлених 10 жовтня 2013 року та 23 жовтня 2014 року відповідно, необхідно зазначити наступне. Згідно з частиною другою статті 211 КАС України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Ухвали судів, які є предметом оскарження, не перешкоджають подальшому провадженню у справі, оскільки розгляд у справі у цій частині не закінчився.

На підставі наведеного, керуючись статтями 157, 221, 223, 228, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2014 року скасувати, а провадження в адміністративній справі закрити у зв'язку з тим, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз'яснити, що розгляд справ даної категорії відноситься до юрисдикції кримінального суду.

В решті в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, проте може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: М.М. Олексієнко

В.І. Бутенко

М.М. Заїка