Справа № 522/11560/14-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 522/11560/14-а

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції: Турецький О.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Кіселик Д.С.,

за участю представника прокуратури Котелевського О.І. та представника відповідача Дорогіна К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу в.о. прокурора Приморського району м. Одеси на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до виконавчого комітету Одеської міської ради та 3-ї особи Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про визнання протиправними та часткове скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

25.06.2014р. ФОП ОСОБА_3 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до виконкому Одеської міської ради та 3-ї особи Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, в якому, з урахуванням уточнень, просила суд:

- визнати протиправним та частково скасувати рішення виконкому №122 від 12.06.2014 року «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині демонтажу торгівельного кіоску за адресою: АДРЕСА_2;

- визнати протиправним та частково скасувати рішення відповідача №160 від 31.07.2014 року «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині демонтажу торгівельного кіоску за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні рішення відповідача є протиправними, необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Постановою Приморського районного суду від 24.12.2014 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_3 задоволено. Визнано протиправним та частково скасовано рішення Виконкому Одеської міськради №122 від 12.06.2014 року «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині демонтажу торгівельного кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Визнано протиправним та частково скасовано рішення відповідача №160 від 31.07.2014 року «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині демонтажу торгівельного кіоску за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, в.о. прокурора Приморського району м.Одеси 05.05.2015р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом при винесенні оскаржуваної постанови було грубо порушено норми матеріального і процесуального права та просив скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 24.12.2014 року і прийняти нову, якою у задоволенні даного позову відмовити.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники прокуратури та відповідача підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник же позивача-адвокат Ситник О.П. в останнє судове засідання суду апеляційної інстанції з невідомих причин не прибув, про день, час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений.

Заслухавши суддю - доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку про наявність усіх належних підстав для її задоволення.

Судом 1-ї інстанції встановлені наступні обставини справи.

В січні та грудні 2012 року між позивачем ФОП ОСОБА_3 (орендар) та Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради (орендодавець) було укладено договори оренди окремого індивідуально визначеного майна, відповідно до умов яких, їй було передано в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - тверде покриття, яке знаходиться за адресами: АДРЕСА_2 (договір №2-1/88 від 26.12.2012р.); АДРЕСА_1 (договір №2-1/365 від 01.01.2012р.).

Розміщення тимчасових споруд (кіосків) за вищевказаними адресами було погоджено позивачкою з повноважними органами, а також нею своєчасно здійснюється орендна плата.

Вищевказане майно було передано в оренду з метою здійснення діяльності у сфері торгівлі. Строк дії зазначених договорів було встановлено відповідно до 01.12.2015 року та 01.01.2016 року. На вказаному майні, у відповідності до «Правил установки та експлуатації пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі в місті Одесі», було встановлено відповідні об'єкти торгівлі.

Разом з тим, 12.06.2014 року та 31.07.2014 року виконком Одеської міськради ухвалив рішення №122 і №160 «Про демонтаж тимчасових споруд», зобов'язавши 3-ю особу - Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР: вжити заходи з демонтажу тимчасових споруд згідно з переліком; у 5-денний термін з дати набуття чинності цього рішення надати приписи суб'єктам господарювання щодо проведення ними демонтажу тимчасових споруд власними силами за власний рахунок; у разі не проведення своєчасного демонтажу власниками, демонтувати відповідні тимчасові споруди за їх рахунок.

У вищезазначений у вказаних рішеннях перелік об'єктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, які підлягають демонтажу було включено і належні позивачу об'єкти, що розташовані на орендованих майданчиках.

Не погоджуюсь з зазначеними рішеннями виконкому, позивач оскаржила їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно з неправомірності спірних рішень відповідача.

Проте, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує з положень Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

По справі встановлено, що Одеська міська рада, користуючись своїм конституційним правом, прийняла рішенням від 28.02.2011р. №ЗВ4-УІ, яким уповноважила Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради на виконання функцій щодо забезпечення контролю за дотриманням порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.2.30 Положення «Про Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради», у разі виявлення порушення чинного законодавства у сфері торгівельної діяльності, здійснення: діяльності без правовстановлюючих документів тощо - Управління здійснює демонтаж некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, встановлених без облаштування фундаментів, заглиблених у землі.

Так, судовою колегією встановлено, що оскаржувані рішення відповідача були прийняті на підставі пп.2 п. «б» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з яким, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах; прийняття рішень про скасування даного ними дозволу на експлуатацію об'єктів у разі порушення нормативно-правових актів з охорони праці, екологічних, санітарних правил, інших вимог законодавства.

21.10.2011 року Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України прийняло наказ №244, яким затвердило «Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності».

Відповідно до положень п.1.3 вказаного Порядку №244, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС (п.2.1 вказаного Порядку).

Пунктами 2.30 та 2.31. цього ж Порядку №244 визначено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення ТС, така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

Як встановлено з матеріалів справи, за результатами обстеження працівниками Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було виявлено, що зазначена тимчасова споруда експлуатуються позивачем без паспорту прив'язки, що є грубим порушенням «Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», у зв'язку з чим, підлягає демонтажу.

Саме з урахуванням приписів вказаного Порядку, у зв'язку із розміщенням і використанням позивачем без паспорту прив'язки тимчасових споруд для провадження своєї підприємницької діяльності, 3-ю особою і було внесено пропозицію до виконавчого комітету ОМР для прийняття рішення про демонтаж спірних об'єктів, який, в свою чергу, і прийняв рішення від 12.06.2014р. №122 «Про демонтаж тимчасових споруд» в частині демонтажу торгівельного кіоску за адресою: АДРЕСА_2 та №160 від 31.07.2014р. в частині демонтажу торгівельного кіоску за адресою: АДРЕСА_1.

Окрім того, необхідно звернути увагу й на те, що ухвалюючи оскаржувану постанову суд 1-ї інстанції не врахував ще й ту обставину, що Одеська міська рада 09.10.2013р. прийняла рішення №3961-VI, яким затвердила «Правила розміщення тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі», на підставі яких встановлююся та демонтуються тимчасові споруди та елементи вуличної торгівлі.

Відповідно до п.6.1 цих Правил, підставою для розміщення ТС в межах м. Одеси є паспорт, який надається Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради, та договір, укладений з Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради.

Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів законності розміщення своїх некапітальних пунктів дрібно-роздрібної торговельної мережі, а також за умови відсутності в нього паспортів прив'язки, виданих Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ФОП ОСОБА_3 та відповідно, правомірність спірних рішень відповідача.

При цьому, одночасно слід вказати, що аналогічної правової позиції з цього питання дотримується і ВАС України, зокрема, в своїй ухвалі від 23.07.2015р. по справі №К/800/50058/14.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даної справи порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, до того ж, висновки суду не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на невірному тлумаченні норм діючого у цій сфері законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Таким чином, за вказаних обставин та враховуючи, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, судова колегія, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України, вважає за необхідне, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,254 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу в.о. прокурора Приморського району м. Одеси - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2014 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко