Справа № 2а-6975/11/1370
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 р. Справа № 23165/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2011 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до заступника начальника Територіального управління Головавтотрансінспекції у Львівській області Харія Михайла Степановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до заступника начальника Територіального управління Головавтотрансінспекції у Львівській області Харія М.С., яким просив скасувати постанову відповідача від 17.05.2011 року № 118284, якою до нього застосовані фінансові санкції в сумі 1700,00 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що оскільки на момент проведення перевірки у позивача як перевізника був відсутній дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, відповідач правомірно застосував передбачений ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» штраф у розмірі 1700 грн.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не передбачено такого документа як договір на право перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, в зв'язку з чим таке посилання відповідача в оскаржуваній постанові є безпідставним. Також позивач вважає, що контрольно-вимірювальне обладнання ДП «Хмельницький облавтодор», яким здійснювалось зважування його автомобіля, а саме пересувна вага автомобільною типу CHEKLODE FREEWEIGH, не відповідає встановленим державним стандартам та нормам, зокрема, Технологічний регламент здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Державної служби автомобільних доріг України та Міністерства внутрішніх справ України від 07.05.2008 року № 219/198, не призначений для зважування транспортних засобів у русі і його показники не можуть використовуватись для встановлення вагових параметрів та класифікації транспортних засобів як великовагових в розумінні норм зазначеного Закону. Квитанція від 22.03.2011 року, якою зафіксовано результати зважування його транспортного засобу, не може братись до уваги як належний доказ перевищення допустимої ваги, оскільки надрукована на іноземній мові, що суперечить законодавству України про мови, а зазначені у ній знаки та символи є незрозумілими. Крім того, зазначене контрольно-вимірювальне обладнання було встановлене на нерівній і незаасфальтованій поверхні, що є порушенням вимог п. 2.3 вказаного вище Технологічного регламенту. Також позивач стверджує, що до прибуття на даний пункт зважування його автомобіль зважувався на інших пунктах габаритно-вагового контролю, де перевищення ваги не було зафіксовано, що міг підтвердити ОСОБА_3, який керував транспортним засобом і якого він просив суд першої інстанції допитати в якості свідка, однак суд безпідставно не зробив цього.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд і підтверджується матеріалами справи, 22.03.2011 року працівники Територіального управління Головавтотрансінспекції у Хмельницькій області, ДП «Хмельницький облавтодор» та Управління державної автомобільної інспекції в Хмельницькій області на 320 км автомобільної дороги загального користування М-12 Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка в с. Бохни Хмельницької області провели перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт перевізником ФОП ОСОБА_1

Під час перевірки, зокрема, було здійснене зважування належного позивачу автомобіля марки DAF, модель AS95XF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з причіпом марки ПР модель WEKA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вагою пересувною автомобільною типу CHEKLODE FREEWEIGH, за наслідками якого була видрукувана квитанція з автоматично сформованими показниками.

За результатами зважування оператори пересувного габаритно-вагового комплексу - працівники ДП «Хмельницький облавтодор» склали акт від 22.03.2011 року № 14 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та довідку результатів здійснення габаритно-вагового контролю (додаток до акту), в яких зафіксовано, що загальна вага транспортного засобу з напівпричепом та вантажем склала 38100 кг (38,1 тонни) при нормативно-допустимій 38 тонн, а навантаження на здвоєну вісь 17340 кг (17,34 тонни) при нормативно допустимому 1600 кг.

Зважування автомобіля здійснювалось, як зазначено вище, вагою пересувною автомобільною типу CHEKLODE FREEWEIGH, на який ДП «Укрметрестандарт» 02.09.2010 року було видане ДП «Хмельницький облавтодор» свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 34-00/5603, чинне до 02.09.2011 року.

Щодо водія вантажного автомобіля ОСОБА_3 співробітник Управління державної автомобільної інспекції в Хмельницькій області склав протокол про адміністративне правопорушення від 22.03.2011 року про порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність згідно з ст. 132 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Також інспектори Територіального управління Головавтотрансінспекції у Хмельницькій області склали акт від 22.03.2011 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксували, що перевізником порушено вимоги абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», оскільки здійснювалося перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без відповідного дозволу, передбаченого ст. 48 цього Закону.

Даний акт був направлений за місцем реєстрації позивача - Територіальному органу Головавтотрансінспекції у Львівській області, за результатами розгляду якого заступник начальника територіального управління Харій М.С. виніс постанову від 17.05.2011 року № 118284, якою за вказане порушення застосував до ФОП ОСОБА_1 фінансові санкції в розмірі 1700 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови відповідача з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» великоваговий транспортний засіб - це транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Відповідно до положень ст. 48 цього Закону автомобільні перевізники та водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону за надання послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, які здійснюються на договірних умовах чи для власних потреб, обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Відповідно до норм Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567, у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт. Справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій.

Відповідно до вимог ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 38 т (на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - до 40 т; для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених для них маршрутах - до 46 т),навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Пунктом 2 цього Порядку визначено, що великоваговими та великогабаритними визнаються транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 3 цього Порядку габаритно-ваговий контроль транспортних засобів здійснюється на автомобільних дорогах загального користування уповноваженими Укравтодором дорожніми підприємствами та організаціями разом з підрозділами МВС.

Відповідно до п. 12 Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

На підставі цього Порядку спільним наказом Державної служби автомобільних доріг України та Міністерства внутрішніх справ України від 07.05.2008 року № 219/198, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.01.2008 року за № 800/15491, був затверджений Технологічний регламент здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до п. 2 Технологічного регламенту пересувні пункти габаритно-вагового контролю, які влаштовуються на автомобільних дорогах загального користування, здійснюють точний габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2006 року № 865 «Про класифікацію автомобільних доріг» дорога М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка» є автомобільною дорогою загального користування державного значення.

Згідно з п. 1 наказу Державної служби автомобільних доріг України від 17.07.07 року № 377 «Про організацію та забезпечення контролю за проїздом великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» було передано повноваження з організації та проведення габаритно-вагового контролю за проїздом автомобільними дорогами загального користування великогабаритних і великовагових транспортних засобів, крім великовагових транспортних засобів, загальна вага яких перевищує 60 тонн та (або) осьове навантаження перевищує 15 тонн.

Як було встановлено під час зважування вантажного автомобіля марки DAF, модель AS95XF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з причіпом марки ПР модель WEKA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ФОП ОСОБА_1 і який він використовує в підприємницькій діяльності, навантаження на здвоєну ось автомобіля становило 17,34 т при допустимих 16 т.

Таке навантаження на здвоєну ось перевищує нормативне на понад 2% (2% з 16 т становить 0,32 т, тобто максимальне допустиме навантаження становить 16,32 т), отже, даний автомобіль вважається великоваговим і відповідно до ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» для перевезення вантажу позивач був зобов'язаний отримати погодження (дозвіл) відповідного органу державної влади в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

А відповідно до п. 32 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 року № 879, перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов'язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу видається відповідним підрозділом МВС після надання погодження маршруту.

Однак під час зазначеної вище перевірки водій ОСОБА_3 не надав таких документів і, як пояснив позивач під час судового розгляду справи, цих документів він не отримував.

Доводи позивача про те, що ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не передбачено такого документа, як договір на право перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, в зв'язку з чим таке посилання відповідача в оскаржуваній постанові є протиправним, на думку колегії суддів, є безпідставними, оскільки зазначення в оскаржуваній постанові відповідача «договір» замість «дозвіл» є формальною опискою і жодним чином не може спливати на правомірність цієї постанови.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання позивача на ту обставину, що квитанція про зважування від 22.03.2011 року, видрукувана на іноземній мові, а зазначені у ній знаки і символи є незрозумілі, оскільки з долучених до справи документів вбачається, що ваги пересувні автомобільні типу CHEKLODE FREEWEIGH виробництва фірми Central Weighing LTD (Великобританія) офіційно поставлялись в Україну, у зв'язку із чим були внесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки (У2570-70), а в подальшому виключені з реєстру за зверненням офіційного представника виробника у зв'язку із припиненням ввезення в Україну.

При цьому, суд першої інстанції правильно зазначив, що, як вбачається з даної квитанції, програмний комплекс ваги за результатами зважування роздруковує квитанцію на англійській мові, однак оператори цього комплексу, які пройшли відповідний курс навчання роботи з вагою, за результатами зважування склали відповідний акт з довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю українською мовою, відомості яких не суперечать і дублюють відомості з квитанції.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими і не бере до уваги твердження позивача про те, що зазначена вище пересувна вага не відповідала встановленим державним технічним стандартам і нормам та всупереч вимогам п. 2.3 вказаного вище Технологічного регламенту була встановлена на нерівній і незаасфальтованій поверхні, а також, що до прибуття на даний пункт зважування його автомобіль зважувався на інших пунктах габаритно-вагового контролю, де перевищення ваги не було зафіксовано, оскільки такі доводи спростовуються фактом здійснення компетентними державними органами повірки цієї ваги, що підтверджується Свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 34-00/5603, виданим 02.09.2010 року ДП «Укрметрестандарт», яке було чинним до 02.09.2011 року, а також позивач не надав жодних доказів на підтвердження цих доводів.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не допитував в якості свідка ОСОБА_3, який на момент перевірки і зважування керував транспортним засобом, оскільки, як зазначено вище, перевищення максимального нормативного навантаження на здвоєну вісь автомобіля було зафіксоване повноважними особами, у встановленому законодавством порядку та належним засобом вимірювання, а відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Крім того, суд першої інстанції підставно відхилив покликання позивача на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 30.06.2011 року № 2-а-238/11 про скасування постанови від 18.04.2011 року ВС № 348918 про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, оскільки із змісту цього судового рішення вбачається, що таке прийняте у зв'язку із формальними недоліками щодо оформлення постанови в справі про адміністративне правопорушення, де не вказано статтю Кодексу України про адміністративні правопорушення, на підставі якої застосовано санкцію, однак суд не давав правової оцінки суті правопорушення, викладеного в описовій частині постанови та не встановлював фактичних обставин, які мають значення для розгляду даної адміністративної справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що положення ч. 4 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що постанова суду у справі про адміністративний проступок, яка набрала законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалена така постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою, поширюється лише на особу, щодо якої прийнято відповідну постанову, тому обов'язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи, а не щодо інших осіб.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості чи невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов'язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Не можна вважати обов'язковими обставини щодо діяння фізичної особи, встановлені під час розгляду справи про її адміністративний проступок, при оцінці правомірності поведінки суб'єкта господарювання, працівником (представником) якого була ця фізична особа, якщо йдеться про відповідальність за порушення юридичною особою законодавства, дотримання якого контролюється уповноваженим державним органом, оскільки предмет доказування і суб'єктний склад у адміністративній справі і справі про адміністративне правопорушення є різними.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що оскільки у ФОП ОСОБА_1 як автомобільного перевізника на момент перевірки був відсутній дозвіл на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, відповідач правомірно застосував до нього санкції, визначені ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме штраф в розмірі 1700 грн.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2011 року у справі № 2а-6975/11/1370 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до заступника начальника Територіального управління Головавтотрансінспекції у Львівській області Харія Михайла Степановича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дочірнього підприємства «Хмельницький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», про скасування постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий О.М. Довгополов

Судді Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 09.11.2015 року