Справа № 297/2661/15-а
Суддя: Ільтьо І. І.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/2661/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І.

при секретарі: Куні О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби роти 6, батальйону №1 Бевз Наталії Валентинівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про скасування постанови ПС 2 №489632 від 13.10.2015 року у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до інспектора патрульної служби роти 6, батальйону №1 Бевз Наталії Валентинівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України в м. Київ про скасування постанови ПС 2 №489632 від 13.10.2015 року у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 жовтня 2015 року, близько 04:30 год., він керуючи автомобілем марки «WOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер «НОМЕР_2», рухався у напрямку бульвару Дружби Народів в м. Києві, де був зупинений інспектором патрульної служби роти 6, батальйону №1 Бевз Н. В.. З пояснень інспектора причиною зупинки стало порушення позивачем п. 1.3 додатку Правил дорожнього руху, а саме вимог у пересіченні дорожньої розмітки за адресою бульвар Дружби Народів №27. В подальшому, інспектором щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП 2 №346883 та винесено постанову ПС 2 №489632 від 13.10.2015 року про притягнення його до відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено на нього адміністративний штраф у розмірі 255 гривень.

Вважає постанову незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та порушує його права, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Після зупинення інспектором, він стверджував йому, що він рухався відповідно до Правил дорожнього руху. Крім того, у поясненнях до протоколу він зазначив, що на даній ділянці відсутній дорожній знак 1.3 (поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху). Також, у своїх поясненнях він зазначив, що при розгляді справи бажає скористатися правовою допомогою. Проте відповідачем його пояснення не були взяті до уваги, останній лише безпідставно звинувачував його, після чого склав протокол про адміністративне правопорушення, не надавши жодних доказів та не залучив свідків, які б могли підтвердити факт порушення. Крім того, інспектором відразу на місці була винесена постанова про притягнення його до відповідальності, хоча він прохав інспектора, про те, що він бажає скористатися юридичною допомогою.

Враховуючи вищенаведені факти, позивач просив суд визнати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС 2 №489632 від 13.10.2015 року, яка винесена відносно нього інспектором патрульної служби роти 6, батальйону №1, Бевз Наталією Валентинівною протиправною та скасувати її.

У судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з'явився, однак подав до суду заяву в якій просить позов розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається, і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенню ч. 1 ст. 71 КАС України у відповідності до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 104 КАС України до адміністративного суду має право звернутись із адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси в сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2015 року, о 04:31 год. інспектором патрульної служби роти 6, батальйону №1 Бевз Наталією Валентинівною складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП 2 №346883 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП України за порушення ним пункту 1.3 дорожньої розмітки Правил дорожнього руху України, а в подальшому на місці вчинення правопорушення винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ПС 2 №489632 від 13 жовтня 2015 року, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Відповідно до дорожньої розмітки п. 1.3 додатку Правил дорожнього руху, вбачається, що забороняється перетинати розмітку, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

Як вбачається із змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому не зазначено та не долучено жодних доказів того, що позивачем було вчинене адміністративне правопорушення. Зокрема пояснень свідків, показань технічних засобів фото чи кінозйомки, які використовуються при нагляді за додержанням правил дорожнього руху, суду представлено не було.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ухвалою суду від 26.10.2015 року відповідачу було запропоновано надати свої письмові заперечення та посилання на докази, якими він обґрунтовується, проте, останній своїм правом не скористався.

Також, ОСОБА_1 в своїх поясненнях в протоколі про адміністративне правопорушення та додаткових поясненнях вказав, що він не згідний з порушенням, тому перед винесенням постанови суб'єкт владних повноважень мав, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, вини позивача та спростовувати його свідчення, але таких доказів ні протокол ні постанова не містить.

Крім того, інспектор, не зазначив свідків правопорушення, а також технічні засоби, якими здійснювалась його фіксація та за відсутності будь-яких інших об'єктивних доказів, які б свідчили про порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху, не врахував вимоги ч.3 ст.62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Частиною 2 статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази вчинення таких дій інспектором в матеріалах справи відсутні, що є безумовною підставою для скасування постанови.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод, інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Оскільки відповідачем на якого законом покладено обов'язок доведення правомірності своїх дій, однак не надано суду яких-небудь належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності, дає підстави вважати, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова серії ПС 2 №489632 від 13.10.2015 року, яка складена інспектором патрульної служби, роти 6, батальйону №1 Бевз Наталією Валентинівною про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України та накладення адміністративного стягнення в виді штрафу 255 гривень - скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп..

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 10, 11, 70, 71, 94, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної служби роти 6, батальйону №1 Бевз Наталії Валентинівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ПС 2 №489632 від 13.10.2015 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором патрульної служби роти 6, батальйону №1 Бевз Наталією Валентинівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1 судові збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 коп..

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Ільтьо І. І.