Справа № 295/15723/15-а
Суддя: Полонець С. М.
Дата ухвалення: 2015-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючої судді Полонця С.М.

секретаря с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про встановлення статусу інваліда війни, як особі, яка брала участь у ліквідації аварії на Чорнобильскій АЕС, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати його право на отримання статусу інваліда війни, як особі, яка під час виконання службових обовязків брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримала інвалідність по захворюваннях, повязаних з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС та зобовязати відповідача видати позивачу відповідне посвідчення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, внаслідок чого став інвалідом 3 групи. Відповідно до експертного висновку йому встановлено групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв'язку з чим згідно п.9 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він звернувся до відповідача із заявою про встановлення йому статусу інваліда війни. Однак, останній відмовив йому у встановлені такого статусу, мотивуючи своє рішення тим, що позивачем надано недостатньо доказів на підтвердження факту його залучення до складу формувань Цивільної оборони.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав письмові заперечення проти позову та просив розглядати справу без його участі.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працював інструктором сільськогосподарського відділу Народицького райкому Компартії України та відповідно до розпоряджень по райкому партії №1 від 27.05.1986 року та №2 від 29.05.1986 року 27-30 травня 1986 року займався організацією і приймав безпосередню участь в евакуації і вивезенні майна з сіл ОСОБА_3, Мотилі, Омельники і ОСОБА_4 (зона відчуження) Народицького району за що отримав премію 40 крб. Вказані обставини підтверджуються довідками Представника Президента України у Народицькому районі Житомирської області від 11.12.1992 року №№367, 368 та 369.

З посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, експертного висновку №567 від 28.04.1992 року, довідки МСЕК серії ЖИА №035513 вбачається, що позивачу безтерміново встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС.

З метою встановлення статусу інваліда війни згідно п.9 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою на яку отримав відмову листом №Ш-508 від 15.10.2015 року. Відмова вмотивована тим, що для встановлення зазначеного статусу необхідне документальне підтвердження залучення особи до складу формувань цивільної оборони. Цей документ має містити дані про таке залучення з посиланням на наказ чи розпорядження штабу цивільної оборони та інформацію про роботу, яку виконував громадянин під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Оскільки позивачем таких документів не подано, підстав для встановлення статусу не встановлено.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон), до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов'язковими умовами за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно п. 9 ч. 2 ст.7 Закону є наявність у особи інвалідності, наявність доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно ст.9 Закону України «Про Цивільну оборону України», силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Відповідно до ст.11 вказаного Закону, невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.12 Закону України «Про Цивільну оборону України», для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

Положенням про невоєнізовані військові формування цивільної оборони і норми забезпечення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеним у дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 року №90, передбачалося створення невоєнізованих військових формувань цивільної оброни та комплектування їх особового складу.

Крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Відповідно до чинного у 1986 року Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111, цивільна оборона будувалась за територіально-виробничим принципом. Тобто в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах і організаціях створювались служби та формування цивільної оборони. Керівництво службами та формуваннями цивільної оборони в межах адміністративно-територіальних одиниць (областей, районів, міст) здійснювалось відповідними місцевими органами державної влади. Начальниками цивільної оборони адміністративно-територіальних одиниць визначались керівники органів державної влади, а в міністерствах, відомствах, на підприємствах, в установах і організаціях - їх керівники.

Відповідно до Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони та норми їх забезпечення матеріально-технічними засобами, затвердженого Наказом начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 року № 90 (який діяв на момент ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС), невоєнізовані формування Цивільної оборони в мирний час можуть використовуватися для боротьби з масовими лісовими пожежами, ліквідації наслідків стихій, крупних аварій і катастроф, виключно на підставі рішення ради Міністрів союзної, автономної республік або виконавчого комітету обласної ради з визначенням кількості таких формувань, їх чисельності складу та порядку компетенції.

Безпосереднє залучення громадян до складу таких формувань здійснюється на підставі наказів по підприємствам, установам та організаціям, які видаються на виконання вищезазначених рішень.

Згідно роз'яснень, викладених в листах Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи від 28.11.2005 № 02-10047/271 та від 30.12.2008 № 02-17796/284, факт залучення до складу формувань Цивільної оборони для участі в ліквідації аварії на ЧАЕС має підтверджуватися довідками, виданими відповідними підрозділами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Разом з тим, як зазначається в листі Міністерства праці та соціальної політики України, підставою для встановлення статусу інваліда війни є посвідчення громадянина, що постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та довідка, що підтверджує залучення особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, до складу формування Цивільної оборони, видана органами Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, особа, інвалідність якої пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і яка залучена до складу формувань цивільної оборони у вказаний період, за наявності відповідних документів, що підтверджують право на отримання статусу інваліда війни, має право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Суд вважає, що відповідні документи повинні містити дані про залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони з посиланням на наказ чи розпорядження штабу цивільної оборони та інформацію про роботу, яку вона виконувала під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Між тим, у матеріалах справи відсутні будь - які розпорядчі документи про залучення позивача до формувань Цивільної оборони, посилання на вказані обставини також не містяться і в позовній заяві.

Сама по собі участь позивача в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та встановлення йому у зв'язку з цим групи інвалідності є підставою для надання пільг та компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При цьому, обов'язковою умовою для визнання позивача інвалідом війни є його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формування Цивільної оборони, що не було доведено належними та допустимими доказами.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Керуючись ст.ст. 1, 8, 9, 11, 71, 86, 128, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира про встановлення статусу інваліда війни, як особі, яка брала участь у ліквідації аварії на Чорнобильскій АЕС, відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: