Справа № 2а-784/11/0970
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2011-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2011 р. Справа № 2a-784/11/0970

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Гундяка В.Д.,

при секретарі Лавринович Т.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Івано-Франківську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КГД» до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання неправомірними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КГД»звернулося з адміністративним позовом до відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання неправомірними та скасування постанов. Позовні вимоги мотивувало тим, що дії державного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження і постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є протиправними, так як суперечать нормам чинного законодавства, а тому дані постанови державного виконавця підлягають до скасування, як незаконні.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що ТзОВ «КГД»01.03.2011 року стало відомо про винесення заступником начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2011 року, так як на адресу позивача надійшов відповідний лист з Івано-Франківської філії ДП «Інформаційний центр» МЮУ. Крім того зазначила, що згідно даних з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень даною посадовою особою було винесено дві постанови про відкриття одного і того ж виконавчого провадження від 18.02.2011 року, яка взагалі не направлялась ТзОВ «КГД», та від 21.02.2011 року. Суду пояснила, що з постановою від 21.02.2011 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження позивач теж ознайомився в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, оскільки остання боржнику надіслана не була. На думку позивача, оскаржувані постанови повинні бути визнані неправомірними та скасовані, оскільки заборгованість по векселю за №375 перед ТзОВ «Оріана-Галев»не може бути погашена, так як на прохання директора даного товариства вказаний вексель був замінений на вексель за №130 з іншою датою погашення. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у письмовому запереченні. Суду пояснив, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець діяв у повній відповідності з нормами чинного законодавства. Вказав, що 18.02.2011 року директор ТзОВ «Оріана-Галев»звернувся з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі простого векселя за №375 виданого 30.11.2001 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення з ТзОВ «КГД»боргу в сумі 3 186 936,10 грн. на користь ТзОВ «Оріана-Галев». Зазначив, що в даній заяві керівник товариства просив накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження. Окремо вказав, що відповідальність за вчинення протесту несе безпосередньо нотаріус, який його здійснює. Тому вважає, що ним правомірно винесено оскаржувані постанови. Наявність другої постанови про відкриття виконавчого провадження пояснив редагуванням тексту постанови. Просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши подані докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 30.11.2001 року ТзОВ «КГД» видано простий вексель за №375, за яким відповідальність останнього перед ТзОВ «Оріана-Галев»становить 3 186 936,10 грн.

30.12.2010 року ТзОВ «Оріана-Галев»звернулося з заявою за №296 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського округу ОСОБА_3 про опротестування векселя за №375.

17.01.2011 року на адресу ТзОВ «КГД»надійшла вимога приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 30.12.2010 року погасити заборгованість по вказаному векселю.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2006 року у звязку із зверненням ТзОВ «Оріана-Галев»про те, що простий вексель за №375 виданий 30.11.2001 року містить дефект форми ТзОВ «КГД»відповідно до акту заміни векселя замінив даний вексель на вексель за №130 від 12.04.2006 року. Відповідь такого змісту 18.01.2011 року була надана позивачем приватному нотаріусу.

Проте простий вексель за №375 був опротестований приватним нотаріусом Івано-Франківського міського округу ОСОБА_3

Судом встановлено, що 18.02.2011 року заступником начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №24707490 на підставі простого векселя за №375 виданого 30.11.2001 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про стягнення з ТзОВ «КГД»боргу в сумі 3 186 936,10 грн. на користь ТзОВ «Оріана-Галев».

Відповідно до наявної в матеріалах справи постанови про відкриття виконавчого провадження даною посадовою особою 21.02.2011 року повторно відкрито дане виконавче провадження та крім того винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в даному виконавчому провадженні.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст.2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність та взаємний звязок суд не погоджується з правомірністю прийняття вказаних рішень субєктом владних повноважень з огляду на нижчевикладене.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 ЗУ «Про виконавче провадження»встановлено вимоги до виконавчого документу, зокрема у виконавчому документі повинні бути зазначені назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; найменування або ім'я стягувача і боржника, їх місцезнаходження або місце проживання чи перебування, ідентифікаційний код; резолютивна частина рішення; дата набрання чинності рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У відповідності до ч.3 даної статті законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження»державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно ст.92 ЗУ «Про нотаріат»протест векселів про неоплату, неакцепт або недатування акцепту провадиться нотаріусами відповідно до законодавства України про переказний і простий вексель, в тому числі і Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004, № 20/5, зареєстрованої Міністерством юстиції України за №283/8882 від 03.03.2004.

Пунктом 294 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами вчиняються протести векселів про неоплату, неакцепт, недатування акцепту.

Згідно п.41 ч.2 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження»державною виконавчою службою підлягають виконанню опротестовані нотаріусом векселі, крім векселів, опротестованих у недатуванні акцепту.

Відповідно до п.299 вищевказаної Інструкції нотаріусами України у разі відмови платника (доміциліанта) оплатити або акцептувати вексель або якщо він не з'явився до нотаріуса, нотаріус складає акт про протест про неоплату або неакцепт за встановленою формою і робить відповідний запис у реєстрі, а також відмітку про протест про неоплату або неакцепт на самому векселі.

В судовому засіданні встановлено, що простий вексель за №375, на підставі якого були винесені оскаржувані постанови про відкриття провадження, такої відмітки не має, тому не відповідає вимогам ч.3 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження».

На переконання суду, дана невідповідність при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження фактично унеможливила відмежування державним виконавцем протесту векселя про неоплату чи неакцепт від протесту про недатування акцепту, що призвело до протиправного ухвалення рішення субєктом владних повноважень не тільки з порушенням чинного законодавства, але і без урахування усіх обставин в справі.

Крім цього судом встановлено, що оскаржувані рішення прийнятті державним виконавцем без дотримання і інших вимог чинного законодавства.

Так відповідно до Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999, зареєстрованої Міністерством юстиції України за №865/4158 від 15.12.1999 року в постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець в обовязковому порядку зазначає орган, що видав виконавчий документ.

Згідно ст.14 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок»векселем є цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Таким чином, як вбачається з системного аналізу даної норми, вексель видає особа, яка має грошове зобовязання, тобто ТзОВ «КГД», а не нотаріус, який вчиняє протест векселя.

Однак державним виконавцем не дотримано вимог вищевказаної Інструкції, оскільки в постанові про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2010 року як особу, що видав документ вказано приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, а не ТзОВ «КГД».

Судом також встановлено, що відповідно до наявних у матеріалах справи копій ухвал про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2011 року та від 21.02.2011 року провадження за одним і тим же виконавчим документом неправомірно відкрито двічі. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на редагування постанови про відкриття виконавчого провадження, так як згідно системного аналізу чинного законодавства під редагуванням процесуального документу слід розуміти внесення змін до проекту однієї і тієї ж постанови, а не прийняття іншої з відмінною датою відкриття провадження.

За наслідками судового розгляду суд вважає дані постанови протиправними, як такі, що винесені з порушенням норм чинного законодавства.

З огляду на дану обставину обидві постанови про відкриття виконавчого провадження слід визнати протиправними та скасувати.

Оскільки постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження прийнята у виконавчому провадженні, яке відкрите з порушенням норм чинного законодавства, дану постанову слід теж визнати протиправною та скасувати.

За таких обставин позов є підставним та підлягає до задоволення повністю.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує документально підтверджені судові витрати у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.19, ст.ст.24, 26 ЗУ «Про виконавче провадження»в редакції від 09.09.2010 року, керуючись ст.ст.11, 71, 86, ч.1 ст.94, ч.3 ст.160, ст.ст.162, 181 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження від 18.02.2011 року, від 21.02.2011 року за ВП №24707490 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.02.2011 року в даному провадженні.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КГД»3,40 грн. державного мита.

Згідно ст.254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення встановлених строків подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги, якщо таку заяву чи скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова в повному обсязі виготовлена 22.03.2011 року.

Суддя Гундяк В.Д.