Справа № 2а/7626/08/1370
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Справа № 876/8500/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Краснопольської Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі № 2а-7626/08/1370 за позовом ОСОБА_6 до Державної митної служби України, Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправними висновків і наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за його позовом до Державної митної служби України, Львівської митниці Міндоходів про визнання протиправними висновків і наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Подану заяву обґрунтовував тим, що боржника Львівську митницю Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до відповідних територіальних органів ДФС. Так зокрема, правонаступником Львівської митниці Міндоходів є Львівська митниця ДФС. У зв'яз-ку з наведеним боржник, який зазначений у виконавчому листі, не має відкритих рахунків в органах Державної казначейської служби України, що унеможливлює виконання судового рішення, проте є рахунки його правонаступника Львівської митниці ДФС.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року заяву ОСОБА_6 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено боржника Львівську митницю Міндоходів у виконавчому листі № 2а-7626/08/1370, виданому Львівським окружним адміністративним судом 11.12.2013 року, про стягнення з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 06.02.2009 року по 10.06.2013 року в сумі 227 025,20 грн, з утриманням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, на його правонаступника Львівську митницю ДФС.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, її оскаржила Львівська митниця ДФС, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, не були доведеними належними та допустимими доказами. Тому просила скасувати ухвалу суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_6 про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що заміна сторони виконавчого провадження можлива за умови, коли виконавче провадження є відкритим.

Задовольняючи заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції замінив сторону у виконавчому провадженні, яке відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» не було навіть відкрито, чим порушив вимоги частини першої статті 264 КАС України та частини п'ятої статті 8 зазначеного Закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.02.2009 року, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2009 року та Вищого адміністративного суду України від 23.03.2011 року, в адміністративній справі № 2а-7626/08/1370 позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено.

30.08.2013 року заявник подав до суду заяву про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в порядку статті 236 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) у справі № 2а-7626/08/1370.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2013 року, залишеною без змін ухвалами Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2013 року та Вищого адміністративного суду України від 26.02.2015 року, частково задоволено заяву ОСОБА_6 у справі № 2а-7626/08/1370 та стягнуто з Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України на користь заявника середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 06.02.2009 року по 10.06.2013 року в сумі 227 025,20 грн, з утриманням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів; у решті вимог заяви відмовлено.

11.12.2013 року позивачу видано виконавчий лист у справі № 2а-7626/08/1370 про стягнення з Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 06.02.2009 року по 10.06.2013 року в сумі 227 025,20 грн, з утриманням прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 21.01.2014 року задоволено заяву ОСОБА_6 від 25.12.2013 року про виправлення помилки у виконавчому листі та рішенні суду; виправлено допущену помилку у виконавчому листі № 2а-7626/08/1370, виданому 11.12.2013 року Львівським окружним адміністративним судом: найменування боржника замість «Львівська митниця Міністерства доходів і зборів» виправлено на «Львівська митниця Міндоходів»; виправлено допущену описку у пункті 2 резолютивної частини ухвали Львівського окружної адміністративного суду від 25.09.2013 року з питань стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в порядку статті 236 КЗпП України; роз'яснено, що пункт 2 резолютивної частини ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2013 року з питань стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в порядку статті 236 КЗпП України необхідно читати:

« 2.Стягнути з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 06.02.2009 року по 10.06.2013 року в сумі 227025,20 грн, з утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів».

13.07.2015 року ОСОБА_6, відповідно до приписів Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», подав зазначений вище виконавчий лист разом із заявою про виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області.

Розглянувши поданий до виконання виконавчий лист, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області не прийняло його до виконання та листом від 14.07.2015 року за № 15-08/2455 повернуло стягувачу на підставі абзацу першого підпункту 1 пункту 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року за № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року за № 45), оскільки такий не підлягає виконанню органом Казначейства, у зв'язку з тим, що в Головному управлінні не знаходиться на розрахунково-касовому обслуговуванні та не має відкритих рахунків визначений у виконавчому листі та ухвалі суду боржник - Львівська митниця Міндоходів, проте має відкриті рахунки Львівська митниця ДФС.

Після здійснення судом заміни боржника у виконавчому листі такий буде підлягати виконанню Головним управлінням.

Вказане, зокрема, стало підставою для звернення ОСОБА_6 до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Приймаючи рішення про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що для здійснення такої заміни є всі необхідні підстави.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції правильними.

Частиною першою статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 606-ХІV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) визначено як сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами частин першої та другої статті 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (далі - державні виконавці).

Разом з тим, статтею 3 Закону № 606-ХІV передбачено виконання рішень іншими органами.

Відповідно до частин першої та другої цієї статті у випадках, передбачених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються органами доходів і зборів, банками та іншими фінансовими установами. Рішення зазначених органів можуть виконуватися відповідно до закону також іншими органами, установами, організаціями, посадовими особами та громадянами.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Такий випадок, зокрема, передбачено Законом України від 5 червня 2012 року № 4901-VІ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (надалі - Закон № 4901-VІ), який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду), та особливості їх виконання (частина перша статті 1 цього Закону).

Абзацом першим частини першої статті 2 Закону № 4901-VІ визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу встановлено статтею 3 Закону № 4901-VІ, відповідно до частин першої та другої якої виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року за № 440, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845.

Згідно із пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р. № 45; надалі - Порядок № 845) рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Аналізуючи вказані правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними дії стягувача ОСОБА_6, який подав виконавчий лист разом із заявою про виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області, оскільки виконавчий лист у справі № 2а-7626/08/1370 було видано 11.12.2013 року, тобто після набрання чинності Законом № 4901-VІ (згідно із пунктом 1 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цей Закон набирає чинності з 1 січня 2013 року).

Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року № 311 «Про утворення територіальних органів державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів кабінету Міністрів України» постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби, за переліком згідно з додатком 2.

Згідно із додатком 2 постановлено утворити Львівську митницю ДФС, а Львівська митниця Міндоходів реорганізується шляхом приєднання до Львівської митниці ДФС.

На підставі вказаної постанови та відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 16 квітня 2015 року внесено запис за № 8029345 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - Львівської митниці Міндоходів, що підтверджується повідомленням державного реєстратора про проведення такої реєстрації за № 16/04/15 від 16.04.2015 р.

Відповідно до частини першої статті 264 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Оскільки первісний боржник ліквідований, то, з урахуванням зазначеного, у суду першої інстанції були всі підстави для заміни його правонаступником.

Колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними покликання апелянта на те, що заміна сторони виконавчого провадження не може бути проведена, через те, що за виконавчим листом, виданим 11.12.2013 року у справі № 2а-7626/08/1370, не було відкрите виконавче провадження, оскільки таке виконання здійснюється органом Державної казначейської служби України відповідно до приписів Порядку № 845 шляхом безспірного списання коштів з рахунків боржника на підставі виконавчого документа та без винесення рішення про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання про підставність заяви ОСОБА_6 про заміну сторони виконавчого провадження та правомірність задоволення таких вимог судом першої інстанції.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 199 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі № 2а-7626/08/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

О.М.Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 23 листопада 2015 року.