Справа № 352/15/15-а, 2а-352/13/15
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року Справа № 876/6427/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Запотічного І.І.,

суддів Бруновської Н.В., Ліщинського А.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області про зобов'язання УПФУ зарахувати в пільговому обчисленні період роботи з 16.02.1981 року по 01.01.1992 року, як трудовий стаж вироблений в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі; Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області зробити перерахунок та виплатити пенсію з врахуванням пільгового обчислення стажу роботи починаючи з листопада 2009 року; Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області заборгованість з виплати пенсії , з врахуванням проведеного перерахунку, з листопада 2009 року до ухвалення рішення по даній справі.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.05.2015 року адміністративний позов за період з 01.11.2009 року по 14.07.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.05.2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області зарахувати в пільговому обчисленні (кожний рік роботи за один рік шість місяців) ОСОБА_1 періоди роботи з 16.02.1981 року по 31.08.1985 року, з 01.09.1985 року по 01.01.1992 року, як трудовий стаж, вироблений в місцевостях прирівняних та в районах Крайньої Півночі; Зобов'язано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням пільгового обчислення стажу з 15 липня 2014року.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, зазначену постанову оскаржило управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області, та просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.05.2015 року та в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та суттєвим порушенням норм процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Сторони просили розгляд справи проводити без їхньої участі.

Відповідно до ст.197 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає зважаючи на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 -ІV (далі Закон № 1058) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі Указ від 10 лютого 1960 року), постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

За приписами наведеної норми (в редакції Закону N 32-V від 26.07.2006) пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостях, а саме: з 16.02.1981 року по 31.08.1985 року працював у Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області (місцевість, прирівняна до районів Крайньої Півночі), з 01.09.1985 року по 01.01.1992 року - у Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області, що відноситься до районів Крайньої Півночі, що підтверджується копією його трудової книжки, та довідкою № 10-1712 від 31.10.2014 року (а.с.13).

Пунктом 5 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону № 32-V від 26.07.2006) передбачено, що пільгове обчислення страхового стажу проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняній до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною і єдиною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач має право на пільгове обчислення стажу в півтораразовому розмірі за період його роботи з 16.02.1981 року по 01.01.1992 року, оскільки з наявних у справі документів вбачається та не викликає жодного сумніву той факт, що він, працюючи в районі Крайньої Півночі та в місцевості прирівняної до районів Крайньої Півночі, користувався пільгами, передбаченими Указом Президії Верховної ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо застосування шестимісячний строку звернення до адміністративного суду відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та відповідно задоволення позовних вимог з 15.07.2014 року.

У відповідності до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, а судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07.05.2015 року в справі № 352/17/15-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.І. Запотічний

Судді Н.В. Бруновська

А.М. Ліщинський