Справа № 522/12796/15-а
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Кулішенко Є.С.

за участю сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (особисто);

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку і виплати пенсії за вислугу років в повному розмірі 5869,29 грн. з 01.02.2015 року та у триманням з пенсії податку у розмірі 15% від бази оподаткування у сумі 332,29 грн. та військового збору 1,5% у розмірі 33,23 грн. та зобов'язання провести перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до вимог чинного законодавства в повному розмірі у сумі 5869,29 грн. з 01.02.2015 року, стягнення недоплаченої до пенсії грошової суми у розмірі 1827,60 грн. з 01.02.2015 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що останній є військовим пенсіонером і має статус ветерана війни - інваліда війни 3 групи та отримує пенсію згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Так, у зв'язку з відрахуванням з пенсії позивача податків, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з вимогою щодо виплати пенсії у повному розмірі, але листом від 16.06.2015 року №620/У-11 позивачу надано відповідь, що на виконання положень Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71 - VIII від 28.12.2014 р. та у зв'язку з набранням чинності змін до Податкового кодексу України з 01.01.2015 року податок на доходи фізичних осіб справляється із суми пенсій, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, тобто з пенсії позивача було утримано податок на дохід в розмірі 15% від бази оподаткування у сумі 332,29 грн. та військовий збір 1,5% у розмірі 33,23 грн. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки вони порушують Конституцію та Закони України, а внесені до чинних законів зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод позивача, що не допускається, а тому позивач просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до вимог чинного законодавства в повному розмірі у сумі 5869,29 грн. з 01.02.2015 року та стягнути недоплачену до пенсії грошову суму у розмірі 1827,60 грн. з 01.02.2015 року

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у запереченнях (а.с.34-34з/б) та зазначив, що Головне управління діє на підставі Положення про головні управління Пенсійного фонду України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року №28-2, яким визначено, що Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України та, відповідно до вимог Закону України „Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71 - VIII від 28.12.2014 року та у зв'язку з набранням чинності змін до Податкового кодексу України з 01.01.2015 року податок на доходи фізичних осіб справляється із суми пенсій, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, у зв'язку з чим, з пенсії позивача було утримано податок на дохід в розмірі 15% від бази оподаткування у сумі 332,29 грн. та військовий збір 1,5% у розмірі 33,23 грн., тому посилання позивача на безпідставність такого оподаткування є хибними, а в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступні факти та обставини.

Закон України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1200-VII від 10.04.2014 р., п. п. 164.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України викладений в наступній редакції: До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно з законом, якщо їх розмір перевищує 10 000 грн. на місяць, в частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71 до вказаного підпункту Кодексу внесено зміни, які набрали чинності з 01.01.2015 року та вказаний пункт викладено у наступній редакції: суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

З 01.01.2015 року відповідно до ст. 8 Закону України від 28.12.2014 року "Про державний бюджет на 2015 рік" № 80-VІІІ розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб встановлено у розмір 1 218 грн. на місяць.

Отже, базою оподаткування у 2015 р. є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3 654,00 грн. на місяць (1 218 грн. х 3).

Згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України із змінами відповідно до Закону України від 28.12.2014 року № 71-VІІІ, з 01.01.2015 року ставка податку становить 15% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п. п. 167.2- 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п. 164.6 ст. 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20%.

Також, в силу п. 16-1 підрозділу 10 Інші перехідні положення розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України в редакції Закону України № 71-VІІІ від 28.12.2014 року, з 01.01.2015 року, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Згідно до п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є:

- фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

- фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

- податковий агент.

Об'єктом оподаткування резидента відповідно до ст. 163 Податкового кодексу України є:

- загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

- доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

- іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Ставка збору становить 1,5% від об'єкта оподаткування.

Конституційний Суд України в абз. 5 п. 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03.10.1997 року у справі № 18/183-97 за конституційним зверненням ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення ч. 5 ст. 94 та ст. 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може одночасно регулюватись однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження відносно повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

З прийняттям Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України" та Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку віднесено суми пенсій, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, наведені закони є чинними та не визнані неконституційними, у зв'язку з наведеним, суд вважає вимоги позивача щодо визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області такими, що задоволенню не підлягають.

За змістом пп. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно з п.3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 р. № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

З огляду на зазначене, повернення помилково або надміру сплачених податків здійснюється виключно з рахунків, на які вони зараховані. Ці рахунки не належать органам Пенсійного фонду України.

Так, у відповідності до наведеного законодавства вимоги позивача про виплату недоплати до пенсії, що є загальною сумою сплачених відповідачем, як податковим агентом податку на доходи фізичних осіб та військового збору саме головним управлінням Пенсійного фонду України є такими, що суперечать наведеному законодавству та виходять за межі повноважень відповідача.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України, а згідно зі ст. 105 КАС України позивач має право, зокрема, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - субєкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Аналіз визначених правових норм дає суду підстави зробити висновок, що відповідач - суб'єкт владних повноважень діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано суддею 23 листопада 2015 року.

Суддя П.П.Марин