Справа № 2а-9340/12/2670
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2012-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 липня 2012 року 10:04 № 2а-9340/12/2670

за позовомОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БКП»
до відповідачаОСОБА_2 регіональної митниці
провизнання протиправним та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р.

Суддя Добрянська Я.І.

Секретар судового засідання Юзина О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (довіреність № б/н від 09.07.2012 р.)

від відповідача: не прибув

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в судовому засіданні 31.07.2012 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БКП»звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 регіональної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.07.2012 р. суддею Добрянською Я.І. було відкрито провадження у справі № 2а-9340/12/2670 та призначено справу до судового розгляду на 31.07.2012 р.

В судовому засіданні 31.07.2012 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та в судових дебатах просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 регіональної митниці про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу в митному декларуванні товару за 1 (першим) методом визначення митної вартості такого товару за ціною контракту, відповідно до чого, відповідачем було протиправно прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р. із застосуванням шостого (резервного) методу.

Представник позивача зазначив, що позивачем до митного органу були надані всі, передбаченні чинним законодавством документи, необхідні для визначення митної вартості ввезеного товару, та крім того, на вимогу митного органу позивачем було також надано всі додаткові документи, які витребовувалися відповідачем з метою підтвердження декларантом митної вартості товару, визначеної за методом 1, передбаченим ст. 266 Митного Кодексу України, а саме - за ціною контракту.

Відповідач в судове засідання 31.07.2012 р. не прибув та не скерував свого представника, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Повідомлення про вручення відповідачу 16.07.2012 р. поштового відправлення (ухвали про відкриття провадження у справі № 2а-9340/12/2670) наявне в матеріалах справи.

Крім того відповідачем не було надано суду жодних заперечень проти позову, а також відповідач не клопотав про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БКП»імпортує в Україну товар тканину.

Так, для митного оформлення зазначеного товару позивачем до ОСОБА_2 регіональної митниці були подані наступні документи:

- декларація митної вартості № 100200000/НОМЕР_1;

- рішення ОСОБА_2 регіональної митниці № КТ-100-0657-2012 від 04.04.2012 р.;

- облікова картка субєкта зовнішньоекономічної діяльності № 10000/26/11/4265;

- накладна CMR;

- сертифікат про походження товару;

- опис товару;

- інвойс № 36/12 від 18.06.2012 р.;

- контракт № 285/11 від 22.06.2011 року (додаток № 17 до контракту № 285/11;

- договір № 678/12 від 02 січня 2012 року на транспортно-експедиційне обслуговування;

- експертний висновок № Ц - 415 від 28 травня 2012 р.;

- сертифікат про походження товару;

- технічна характеристика товару;

- товарна митна декларація;

- довідка ДПІ Оболонського району м. Києва ДПС;

- декларація митної вартості.

Згідно зі ст. 266 Митного Кодексу України, позивачем зазначений товар було заявлено до митного оформлення за 1 методом визначення митної вартості товару, а саме - за ціною контракту (№ 285/11 від 22.06.2011 року).

22 червня 2012 року ОСОБА_2 регіональною митницею було прийнято рішення № 100200000/2012/612547/2 про коригування заявленої митної вартості-товарів, згідно якого відповідачем було здійснено коригування митної вартості товарів (заявлених позивачем до митного оформлення) із застосуванням положень ст.273 МКУ, а саме шостого (резервного) методу.

У звязку з виникненням спірних питань щодо митної вартості товарів, відповідно до пункту 6 Порядку випуску товарів у вільний обіг під гарантійні зобовязання при ввезені їх на митну територію України, затвердженого Наказом Державної митної служби № 230 від 17.03.2008 року, позивачем, з метою випуску товару у вільний обіг, в якості гарантійних зобовязань було сплачено до державного бюджету суми податків і зборів (обовязкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Вважаючи зазначене рішення відповідача про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р. протиправним, позивач оскаржив його в судовому порядку до Окружного адміністративного суду міста Києва

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню зважаючи на наступне.

Згідно абз.23 ст.1 Митного кодексу України, переміщення товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях - переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов'язаних із ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. При переміщенні товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях оформляється вантажна митна декларація.

Відповідно до ст.259 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є їх ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, обчислена відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.261 Митного кодексу України, відомості про митну вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, використовуються для нарахування податків і зборів (обов'язкових платежів), ведення митної статистики, а також у відповідних випадках для розрахунків у разі застосування штрафів, інших санкцій та стягнень, встановлених законами України.

Відповідно до ст.262 Митного кодексу України, митна вартість товарів і метод її визначення заявляються (декларуються) митному органу декларантом під час переміщення товарів через митний кордон України шляхом подання декларації митної вартості.

Відповідно до вимог статті 265 Митного кодексу України, митний орган, що здійснює контроль за правильністю митної оцінки товарів з урахуванням положень цього Кодексу, має право приймати рішення про правильність заявленої декларантом митної вартості товарів.

Статтею 266 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цього Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно ст. 273 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267 - 272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1 - 6 митній вартості, однак при визначенні митної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно з положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 272 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Згідно п.7 Порядку декларування митної вартості товарів, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006 р. № 1766, для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього;

- рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу;

- банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом);

- пакувальні листи;

- копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, в рішенні про коригування заявленої митної вартості-товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22 червня 2012 року - графа 18 «Додаткова інформація /подані документи»вказано, що позивачем, для визначення митної вартості були подані наступні документи: декларація митної вартості № 100200000/НОМЕР_1, рішення ОСОБА_2 регіональної митниці № КТ-100-0657-2012 від 04.04.2012 р., облікова картка субєкта зовнішньоекономічної діяльності № 10000/26/11/4265, накладна CMR., сертифікат про походження товару, опис товару, інвойс № 36/12 від 18.06.2012 р., контракт № 285/11 від 22.06.2011 року, додаток № 17 до контракту № 285/11, договір № 678/12 від 02 січня 2012 року на транспортно-експедиційне обслуговування, експертний висновок № Ц - 415 від 28 травня 2012 р., сертифікат про походження товару, технічна характеристика товару, товарна митна декларація, довідка ДПІ Оболонського району м. Києва ДПС, декларація митної вартості.

Крім того, як підтверджується наявними матеріалами справи, інспектором Київської регіональної митниці ОСОБА_4 19 червня 2012 року були витребувані в позивача додаткові документи, що були згідно статті 53 Митного кодексу України, надані позивачем відповідачу разом із супровідним листом № 0030/12 від 22.06.2012 року.

Зазначений лист зареєстрований в ОСОБА_2 регіональній митниці 22 червня 2012 року за вх. № 25136.

Так, на вимогу митного органу про надання декларантом додаткових документів з метою підтвердження митної вартості товару, визначеної за методом 1, передбаченим ст. 266 Митного Кодексу України, а саме - за ціною контракту, позивачем було надано відповідачу:

- договір з третіми особами, пов'язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається: (Контракт №.JF-1374/786/11 від 22.11.2011 р., Проформа-інвойс № NOS-9605-12 від 24.09.2011 р.) з перекладом;

- рахунки про здійснення платежів третіми особами (Інвойс № JFP-204 від 04.04.2012 р., Інвойс № 20120138 від 07.04.2012 р.) з перекладом;

- виписка з бухгалтерських документів та банківських документів, що стосується відповідно відчуження оцінюваних товарів, ідентичних або подібних на території України. (Договір-поставки № 608 від 08.06.2012 р., ВН № ТД-0000771 від 08.06.2012 р., ТД-0000773 від 11.06.2012 р., ПН № 771 та № 773, довіреність № 2 та №3 від 08.06.2012 р.);

- каталоги, специфікації, прейскуранти(прайс-листи) виробника товару: (прайс-лист б/н від 15.01.2012 р., каталог продукції б/н від 15.01.2012 р.);

- висновок про вартісні та характеристики товару (Рішення ТПП № Ц-415 від 28.05.2012 р.);

- інші додаткові наявні у декларанта документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості (за власним бажанням декларанта): виписка рахунку про сплату від 06.06.2012 р.; ВМД третьої сторони 2 шт. від 04.06.2012 р.

Однак, не зважаючи на те, що позивачем були виконані вимоги відповідача щодо надання витребуваних (додаткових) документів, при винесені оскаржуваного рішення інспектор Київської регіональної митниці ОСОБА_4 зазначила, що декларант - позивач не надав витребувані документи.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що у відповідача були в наявності всі необхідні документи (надані позивачем) для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а тому твердження відповідача з приводу недостатності будь-яких документів є безпідставними та необґрунтованими.

Статтею 267 Митного кодексу України чітко визначені випадки, в яких не може використовуватися метод визначення митної вартості за ціною договору.

Згідно частини 4 статті 267 Митного кодексу України, метод визначення вартості за ціною договору щодо товарів, що імпортується, використовується в разі, якщо:

- немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів;

- стосовно продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, що унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

- жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем надійде прямо чи опосередковано продавцеві;

- покупець і продавець не є повязаними між собою особами, або хоч і є повязаними між собою особами, але ці відносини не вплинули на ціну товару.

Враховуючи, що підстава відмови в застосуванні першого методу (митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору), вказана в рішенні про коригування заявленої митної вартості-товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22 червня 2012 року, не кореспондується з частиною 4 статті 267 Митного кодексу України, то застосування резервного методу, як і будь-якого наступного методу визначення митної вартості з боку відповідача є необґрунтованим.

Таким чином, відповідачем було порушено норму п. 14 Порядку декларування митної вартості товарів, аналіз якої свідчить про те, що митний орган визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством лише після того, як декларантом не подано в установлений строк додаткові документи, або якщо він відмовився від їх подання.

Отже, зважаючи на те, що позивачем на вимогу митного органу були надані всі додаткові документи, що витребовувалися відповідачем для підтвердження митної вартості товару, визначеної позивачем за методом 1, передбаченим ст. 266 Митного Кодексу України, а саме - за ціною контракту, відповідач не мав правових підстав для самостійного визначення митної вартості товарів на підставі наявних у нього відомостей.

Крім того, як було зазначено вище, жодних заперечень на позовну заяву чи обґрунтувань своєї правової позиції з даного спору, відповідачем до суду не надавалося.

Враховуючи зазначене, суд погоджується із посиланням позивача про протиправність прийняття відповідачем рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р., що підтверджується допустимими у справі доказами та не було жодним чином заперечено відповідачем.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів суду правомірності прийняття ним рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р..

Натомість позивач надав суду обґрунтовані пояснення та допустимі докази на їх підтвердження, щодо протиправності прийняття відповідачем рішення про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р.

Зважаючи на таке, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки в судових дебатах представник позивача не наголошував на відшкодуванні ТОВ «Торговий дім «БКП»судових витрат зі сплати судового збору, тому суд не вирішував питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 94 КАС України.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, та керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_2 регіональної митниці про коригування заявленої митної вартості товарів № 100200000/2012/612547/2 від 22.06.2012 р.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя: Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання в повному обсязі постанови 03.08.2012 р.