Справа № 303/2174/13-а
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/10345/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою Заступника прокурора Львівської області

на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року

у справі № 303/2174/13-а (876/9384/13)

за позовом Прокурора Мукачівського району Закарпатської області

до Зняцівської сільської ради,

треті особи: Управління Держкомзему у Мукачівському районі Закарпатської області, ОСОБА_2

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Прокурора Мукачівського району Закарпатської області звернувся до суду з позовом до Зняцівської сільської ради, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 3 сесії 4 скликання Зняцівської сільської ради від 14 жовтня 2002 року «Про приватизацію земельної ділянки»;

- визнати протиправним та скасувати рішення 10 сесії 4 скликання Зняцівської сільської ради від 30 березня 2004 року «Про приватизацію земельної ділянки гр. ОСОБА_2.».

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2013 року позовні вимоги задоволено. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у праві закрито з тих підстав, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанції, заступник прокурора Львівської області звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій зазначає про порушення судом норм процесуального права та просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що рішенням 3-ї сесії 4-го скликання Зняцівської сільської ради від 14 жовтня 2002 року приватизовано земельну ділянку розміром 0,97 га, що рахується за дворогосподарством в АДРЕСА_1 в частинах: за ОСОБА_3 1/2 та за ОСОБА_2 1/2 частини.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 17 листопада 2006 року на ім'я ОСОБА_2, він є власником земельної ділянки площею 0,2134 га , розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з державним актом, виданим 14 грудня 2011 року, фактично за дворогосподарством в АДРЕСА_1 в 1990 році рахувалося 0,26 га землі. В 1995 році розмір земельної ділянки збільшено до 0,47 га без відповідного документального підтвердження. В 2002 році розмір земельної ділянки збільшено до 0,97 га без документального підтвердження. Доказів, які б підтверджували законність користування земельною ділянкою ОСОБА_2 відсутні.

За відсутності у ОСОБА_2 будь-яких документів, що могли б посвідчити його право на спірну земельну ділянку, прокурор звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними та скасування рішень.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд касаційної інстанції погоджується з таким висновком суду та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі тощо.

Прийняті сільською радою спірні рішення (як суб'єктом владних повноважень) є ненормативними актами органу місцевого самоврядування, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання. Скасування такого акта (актів) не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Ураховуючи наведене, позов, предметом якого є рішення органу місцевого самоврядування щодо передачі у власність та оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Таким чином, у разі прийняття органом місцевого самоврядування (як суб'єктом владних повноважень) ненормативного акта, що застосовується одноразово, який після реалізації вичерпує свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів (зокрема, рішення про передачу земельних ділянок у власність, укладання договору оренди тощо), позов, предметом якого є спірне рішення органу місцевого самоврядування, не повинен розглядатися, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд України в своїх численних рішеннях, зокрема, у справах № 21-405а14 від 11 листопада 2014 року, № 21-308а14 від 09 грудня 2014 року, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, відповідно до ст. 2442 КАС України.

Враховуючи суть спірних правовідносин, їх суб'єктний склад та норми ст. 15 ЦПК України, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 220, 2211, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Заступника прокурора Львівської області відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: