Справа № 815/2559/15
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/2559/15
Судді Одеського апеляційного адміністративного суду Коваля М.П. щодо постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року у справі № 815/2559/15.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року відмовлено у задоволенні заявленого позову.
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімальянс» задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року скасовано, прийнято нову постанову, якою заявлений позов задоволено в повному обсязі.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи в повному обсязі заявлені позивачем вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність податковим органом факту встановлених перевіркою порушень ТОВ «Хімальянс» вимог Податкового кодексу України, що стали підставою для збільшення позивачу грошових зобов'язань по податку на додану вартість та зменшення суму від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій згідно спірних податкових повідомлень-рішень, враховуючи реальність операцій, за якими ТОВ «Легітайм-Грін» надало ТОВ «Хімальянс» агентські послуги, та наявність всіх первинних документів, за якими можливо встановити виконання умов договору укладеного між вказаними сторонами.
Частиною 3 статті 25 КАС України передбачено, що суддя, не згідний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку. Цей документ не оголошується в судовому засіданні, приєднується до справи і є відкритим для ознайомлення.
З огляду на не згоду з постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2015 року зазначаю наступне.
Вважаю, що висновки податкового органу знайшли підтвердження матеріалами справи, а відтак правомірним збільшення позивачу сум грошових зобов'язань та зменшення від'ємного значення із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та підстав для їх скасування не має, з огляду на наступне.
Так, згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної/контрактної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін та складається з сум податків, нарахованих/сплачених платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів, у тому числі при їх імпорті, та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Згідно п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.
Підставою для нарахування податкового кредиту, відповідно до підпункту абз. 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України є податкова накладна, яка видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача.
У відповідності до п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Дані положення врегульовані ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
При цьому, навіть наявність у покупця належно оформлених документів, необхідних для віднесення певних сум до податкового кредиту та формування за їх рахунок валових витрат, зокрема виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою формування податкового кредиту та валових витрат, у разі недоведення реальності здійснених господарських операцій та факту використання придбаних товарів/послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Таким чином, необхідною умовою для формування валових витрат та віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту за Податковим кодексом України є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Разом з тим, надані позивачем документи, не дають можливості встановити реальність здійснених операцій та факт використання в господарській діяльності позивача, а лише фіксують господарські операції.
Так, на підтвердження виконання ТОВ «Легітайм-Грін» своїх зобов'язань за договором про надання агентських послуг від 02.06.2014 року № ЕВ75, позивачем, як під час проведення перевірки, так і до суду, надані акти здачі-приймання виконаних робіт з додатками (а.с.32-39), податкові накладні (а.с.40-44), платіжні доручення про оплату послуг (а.с.27-31).
Разом з тим, з наявних в справі актів здачі-приймання виконаних робіт не вбачається, які саме проведено роботи, відсутній зміст та обсяг господарської операції, та яким саме чином зазначені в акті послуги використовувались позивачем у власній господарській діяльності.
В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, які б конкретизували зміст наданих ТОВ «Легітайм-Грін» послуг, їх обсяг, час отримання.
В самих актах вказано, що ТОВ «Легітайм-Грін» були надані послуги з пошуку контрагентів, проте не визначено в чому саме полягають надані послуги, які дії вчинені ТОВ «Легітайм-Грін» з метою виконання своїх зобов'язань за договором від 02.06.2014 року № ЕВ75.
При цьому, слід наголосити, що згідно вимог п. 2.1 укладеного між позивачем (Замовник) та ТОВ «Легітайм-Грін» (Агент) договору, Агент зобов'язаний вивчати територію з метою виявлення потенціальних замовників продукції Замовника, формувати інформаційний банк даних потенціальних та наявних контрагентів Замовника, інформувати Замовника про необхідність проведення переговорів з потенційними контрагентами шляхом мобільного або стаціонарного зв'язку за 2 календарних дні, сприяти організації зустрічей та переговорів між представником Замовника та контрагентами.
Проте, ТОВ «Хімальянс» не надано жодних документів щодо вивчення виконавцем послуги території з метою виявлення потенційних замовників продукції замовника, яким чином формувався інформаційний банк даних потенційних та наявних контрагентів замовника, яким чином відбувалось сприяння організації зустрічей, переговорів між представниками замовника та контрагентів та інформування замовника про необхідність проведення переговорів з потенційними контрагентами.
Окрім цього, додатковою угодою № 1 до договору від 02.06.2014 року № ЕВ75 встановлено винагороду агента за надання послуг по пошуку контрагентів для здійснення продажу товару позивача, а саме: «область дії: Україна; товар: мінеральні добрива, вугілля; розмір винагороди грн. з ПДВ за кожну тону: 10-4000», з чого неможливо встановити як формувався розмір винагороди агента.
Також, на порушення п. 2.2 договору від 02.06.2014 року № ЕВ75 позивачем не надано агентські звіти, які Агент зобов'язаний був надавати Замовнику по факту надання послуг.
Надані позивачем під час апеляційного розгляду звіти по продажам (а.с.208-215) вважаю не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказані звіти не є агентськими звітами у розумінні укладеного між позивачем та ТОВ «Легітайм-Грін» договору. Крім того, надані позивачем звіти не містять будь-яких даних щодо особи, яка їх склала, при цьому, в даному випадку це повинен виступати саме ТОВ «Легітайм-Грін».
Більш того, вважаю, що надані позивачем під час апеляційного розгляду документи взагалі не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги, оскільки такі не надавались останнім ні під час проведення оскаржуваної перевірки, ні до суду першої інстанції, та надаючи їх до суду апеляційної інстанції позивач не обґрунтовує жодним чином неможливість їх подання при розгляді справи в суді першої інстанції.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції зупинялось провадження у справі за клопотанням представника позивача з метою надання йому часу підготувати додаткові докази у даній справі, тобто виконано вимоги ст. 11 КАС України.
З огляду на викладене, з урахуванням первинних документів, вбачається, що виконання умов договору з ТОВ «Легітайм-Грін», яке в подальшому оформлено відповідними актами, складено формально без фактичного виконання ТОВ «Легітайм-Грін» цих операцій, а тому податковим органом правомірно визначено позивачу відповідні грошові зобов'язання по податку на додану вартість та зменшено розмір від'ємного значення з податку на прибуток згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Суддя М.П. Коваль