Справа № 814/3436/15
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

28 жовтня 2015 року Справа № 814/3436/15

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Марича Є.В. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Грінтур - Екс", АДРЕСА_1,Миколаїв,54001
доМіжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників, вул. Леваневського, 2,Київ,03058
проскасування податкового повідомлення - рішення від 26.08.2015р. № НОМЕР_1,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Грінтур-Екс (далі-позивач) звернулось до суду із позовом до Міжрегіонального управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників (далі-відповідач, податкова, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.08.2015 року №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення прийняте контролюючим органом без врахування всіх фактичних обставин здійснення підприємством господарських операцій та з порушенням приписів чинного законодавства.

Відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення правомірним з підстав зазначених у письмових запереченнях.

Представниками сторін подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши всі матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП Ан Транс за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за підсумками якої складено акт від 13.08.2015 №41/28-40-40-30/25980435 (далі-Акт, арк .с .28-51) та виявлено порушення, п. п. 138.2 ст. 138, п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (далі-ПК України), в результаті чого занижено податок на прибуток за 2013 рік в сумі 793921 грн.

На підставі акта, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 26.08.2015 р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток в загальному розмірі на 1190881,50 грн, з них 793921 грн - за основним платежем, 396960,50 грн - за штрафними санкціями.

Позивач не погоджується з висновками Акта перевірки та прийнятим на його підставі податковим повідомленням - рішенням й мотивує позовні вимоги тим, що відповідачем не наведено жодного доказу на підтвердження нереальності господарських відносин між ним та ПП «Ан Транс».

Суд вирішуючи даний спір виходив з наступного.

Основним нормативно-правовим актом, що врегульовує спірні правовідносини є Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. №2755-VI з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

В розумінні підпункту 14.1.27 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Одночасно згідно підпункту 14.1.36 названої статті господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 138.1. статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (підпункт 138.1.1. пункту 138.1. статті 138 ПК України).

Згідно абзацу 1 пункту 138.2. статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу.

У той же час, підпунктом 139.1.9. пункту 139.1. статті 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати валові витрати у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Документи, які не мають статус первинних, самі по собі не можуть підтверджувати реальність здійснення господарської операції та, відповідно, валові витрати. При цьому неодмінною характерною рисою господарської діяльності в рамках податкових відносин є її направлення на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Під господарською діяльністю у Господарському кодексі України (стаття 3) розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку понесені витрати на придбання послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

За відсутності достатніх доказів - первинних документів, які б достовірно підтверджували факт здійснення господарської операції, розкривали її зміст та обсяг з метою та в цілях господарської діяльності платника податку, підстави для формування даних податкового обліку - відсутні.

Відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку

Так, досліджуючи реальність господарських операцій позивача із контрагентом у перевіряємий період, судом встановлено наступне.

ТОВ «Грінтур-Екс» зареєстровано як юридична особа виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 01.07.2008 року, свідоцтво про державну реєстрацію від 01.07.2008 р. за №017288.

Основним видом господарської діяльності позивача є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21) (арк .с .26).

Матеріалами справи підтверджено, що у перевіряємий період контрагентом позивача було ПП "ОСОБА_1. Так, між позивачем та ПП Ан Транс у перевіряємому періоді були укладені договори поставки №К-0306/10 від 01.06.2013 р., №К-0406/3 від 03.06.2013 р., №К-0506/3 від 04.06.2013 р., №Я-2606/11 від 26.06.2013 р., №Я-2706/14 від 27.06.2013 р., №Я-0107/14 від 27.06.2013 р., №Я-0207/8 від 01.07.2013 р., № Я-0407/7 від 04.07.2013 р., П-0907/9 від 08.07.2013 р., №П-1007/12 від 09.07.2013 р., №Я-3007/1 від 30.07.2013 р., №Я-0208/15 від 01.08.2013 р., №Я-0508/20 від 03.08.2013 р., №Я-0608/12 від 05.08.2013 р., №Я-0708/10 від 06.08.2013 р., №Я-1908/10 від 17.08.2013 р., №Я-2108/12 від 21.08.2013 р., №П-2708/39 від 23.08.2013 р., №П2708/40 від 23.08.2013 р., №П-3008/35 від 30.08.2013 р., П-0209/43 від 30.08.2013 р., №П-0907/08 від 08.07.2013 р. умовами яких передбачено обов'язок ПП Ан Транс продати товар (кукурудзу, ячмінь, пшениця) по якості, кількості і на умовах погоджених з покупцем, а ТОВ грінтур-Екс - купити та сплатити кошти згідно до умов договору (т. 1 арк .с .108, 113, 122, 126, 130, 134, 138, 143, 148, 152, 156, 166, 171, 177, 183, 187, 191, 195, 199, 203,207,211).

На підтвердження виконання умов зазначених договорів та реальності спірних господарських операцій позивачем надано копії видаткових накладних, рахунків-фактури, товаро-транспортних накладних, погашених складських квитанцій про прийняття товару у порту, платіжні доручення (т. 1 арк .с. 108-250, т. 21-80).

З огляду на вищезазначені документи вбачається, що всі документи, надані позивачем до суду зі сторони ПП «Ан Транс» були підписані директором ОСОБА_2

Податковою надано до суду на вирок Приморського суду міста ОСОБА_3 від 07 листопада 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 205 Кримінального кодексу України, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції прокуратури Одеської області ОСОБА_4 та про визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 205 частини 1 Кримінального кодексу України, призначення йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 (п'ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.

Згідно зазначеного вироку, у січні 2013 року, ОСОБА_1, не маючи наміру займатись підприємницькою діяльністю, переслідуючи корисливу мету на отримання грошової винагороди, в розмірі 100 доларів США (800 гривень), надав згоду невстановленій слідством особі перереєструвати на своє ім'я приватне підприємство «Ан Транс». На підставі засвідчених ОСОБА_3 документів, 30.01.2013 року здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів ПП «Ан Транс» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції за №8033705. В подальшому, після виконання необхідних дій, які пов'язані з перереєстрацією підприємства, всі реєстраційні та засновницькі документи, а також печатку ПП «Ан Транс» ОСОБА_3 передав невстановленій слідством особі. Засвідчивши своїм підписом, складені у встановленій законом формі, установчі документи про придбання ним суб'єкта підприємницької діяльності - ПП «Ан Транс» та документи про відкриття розрахункових рахунків в банківських установах, ОСОБА_3 вчинив умисні дії, направлені на придбання суб'єкта підприємницької діяльності, з метою прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Таким чином, вирок Приморського суду міста ОСОБА_3 від 07 листопада 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 свідчить про те, що ОСОБА_3 документів щодо господарської діяльності ПП «Ан Транс» не підписував.

Отже, вищезазначене свідчить, про те що ПП «Ан Транс» не мало на меті здійснення господарської діяльності.

При розгляді даної справи суд не обмежується виключно формальним застосуванням приписів Податкового кодексу України, а віддає перевагу встановленню фактичних обставин та достовірності поданих доказів над їх формальною наявністю та відповідністю за зовнішніми ознаками вимогам нормативних актів. Господарські операції позивача з вищевказаним підприємством це є ніщо інше як штучне створення документообігу з метою імітації господарських операцій.

За таких обставин, аналізуючи наведені норми чинного законодавства та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків контролюючого органу про порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 статті 139 Податкового кодексу України та правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя Є.В. Марич