Справа № 826/24017/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В. І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Титан України"

до

Державної податковї інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про

визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

позивачем невірно розраховано пеню по контракту з Tolexis Enterprises AG від 10.03.2015 року №1003.

Відповідач - Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві – заперечував проти задоволення позову з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

З акту перевірки вбачається, що за перевіряємий період на виконання умов експортного контракту № 1003 від 10.03.2015, ТОВ «Титан України» згідно з МД, відвантажено товар (титан губчастий) нерезиденту «Tolexis Enterprises AG» (Швейцарія) на загальну суму 3978 000,00 дол. США (екв. 87 287 719, 82грн.).

Згідно з банківськими виписками ПАТ «Банк «Кліринговий дім», валютні кошти від нерезидента «Tolexis Enterprises AG» (Швейцарія) надійшли в сумі 3 978 000,00 дол. США (екв. 87 287 719, 82грн.), в т. ч. з порушенням законодавчо встановлених строків відносно наступних сум:

- 148200,00 дол. США (екв. 87 287 719, 82грн.). Кількість днів прострочення – 1;

- 322200,00 дол. США ((екв. 70144116,76 грн.). Кількість днів прострочення – 2;

- 385200,00 дол. США (екв. 8970477,51 грн.). Кількість днів прострочення – 3;

- 260200,00 дол. США (екв. 6059497,01 грн.). Кількість днів прострочення – 4.

У зв’язку з чим відповідач прийшов до висновку про порушення ТОВ «Титан України» статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" " (далі – Закон), а саме: несвоєчасне надходження валютних коштів у загальному розмірі 1115800,00 дол. США (екв. 25238683,56 грн.) за контрактом № 1003 від 10.03.2015 з нерезидентом «Tolexis Enterprises AG» (Швейцарія).

Також перевіркою проведення розрахунків у грошовій формі при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності за контрактом № ТС505 від 02.03.2015 з ООО «ТК «Сибпроект» (Росія) встановлено, що на виконання умов контракту, згідно з наданими до перевірки виписками ПАТ «Банк «Кліринговий дім» з валютного рахунку ТОВ «Титан України» перераховано валютні кошти ООО «ТК Сибпроект» (Росія) у загальному розмірі 3434611,44 рос. руб. (екв. 1431202,59 грн.) Граничний термін надходження товару відносно суми 3434611,44 рос. руб. (екв. 1431202,59 грн.) – 28.06.2015 року.

За перевіряємий період згідно з наданою до перевірки митною декларацією товар (вироби вогнетривкі - цегла) від ООО «ТК «Сибпроект» (Росія) на адресу позивача надійшов на загальну суму 3434611,44 рос. руб. З порушенням законодавчо встановлених строків. Кількість днів прострочення відносно суми 3434611,44 рос. руб. – 10.

А тому, податковим органом встановлено порушення позивачем ст. 2 Закону, а саме несвоєчасне надходження товару на загальну суму 3434611,44 рос. руб. (еквів. 1302576,39 грн.) за контрактом № ТС505 від 02.03.2015 з ООО «ТК «Сибпроект» (Росія).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами ТОВ «Титан України» слатило частину нарахованої пені за вещевказані порушення у розмірі 144257,07.

При цьому позивач не погоджєується з наявністю простроченої заборгованості по екпортному контракту від 10.03.2015 року № 1003 з «Tolexis Enterprises AG» (Швейцарія) у сумі 88 562,33 грн., вказуючи про помилковість висновків податкового органу про невірність визначення останнього (граничного) строку зарахування виручки за товар, що вказує на неправильне нарахування пені та невірне визначення суми грошового зобов'язання в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ “Титан України” (продавець) та «Tolexis Enterprises AG» (Швейцарія) (покупець) 10.03.2015 року було укладено контракт № 1003 відповідно до умов якого продавець зобов’язувався передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити титан губчастий.

За вказаним контрактом позивачем було відвантажено вказаний товар нерезиденту «Tolexis Enterprises AG» (Швейцарія) на загальну суму 3 978 000,00 грн. дол. США (екв. 87 287 719,82 грн.)., а саме:

- за ВМД від 13.03.2015 № 003380 на суму 156000,00 дол. США (3 362 412,92 грн.);

- за ВМД від 13.03.2015 № 003381 на суму 156000,00 дол. США (3 362 412,92 грн.);

- за ВМД від 13.03.2015 № 003382 на суму 156000,00 дол. США (3 362 412,92 грн.);

- за ВМД від 13.03.2015 № 003383 на суму 156000,00 дол. США (3 362 412,92 грн.);

- за ВМД від 13.03.2015 № 003384 на суму 156000,00 дол. США (3 362 412,92 грн.);

- за ВМД від 17.03.2015 № 0033575 на суму 156000,00 дол. США (3 396 179,44 грн.);

- за ВМД від 17.03.2015 № 003576 на суму 156000,00 дол. США (3 396 179,44 грн.);

- за ВМД від 17.03.2015 № 003577 на суму 156000,00 дол. США (3 396 179,44 грн.);

- за ВМД від 17.03.2015 № 003579 на суму 156000,00 дол. США (3 396 179,44 грн.);

- за ВМД від 20.03.2015 № 003782 на суму 156000,00 дол. США (3 649 470,08 грн.);

- за ВМД від 20.03.2015 № 003789 на суму 156000,00 дол. США (3 649 470,08 грн.);

- за ВМД від 25.03.2015 № 004031 на суму 156000,00 дол. США (3 632 903,66 грн.);

- за ВМД від 25.03.2015 № 004032 на суму 156000,00 дол. США (3 632 903,66 грн.);

- за ВМД від 25.03.2015 № 004035 на суму 156000,00 дол. США (3 632 903,66 грн.);

- за ВМД від 25.03.2015 № 004049 на суму 156000,00 дол. США (3 632 903,66 грн.);

- за ВМД від 25.03.2015 № 004054 на суму 156000,00 дол. США (3 632 903,66 грн.);

- за ВМД від 25.03.2015 № 004069 на суму 156000,00 дол. США (3 632 903,66 грн.);

- за ВМД від 02.04.2015 № 004459 на суму 156000,00 дол. США (3 663 183,26 грн.);

- за ВМД від 02.04.2015 № 004461 на суму 156000,00 дол. США (3 663 183,26 грн.);

- за ВМД від 02.04.2015 № 004465 на суму 156000,00 дол. США (3 663 183,26 грн.);

- за ВМД від 02.04.2015 № 004466 на суму 156000,00 дол. США (3 663 183,26 грн.);

- за ВМД від 09.04.2015 № 004784 на суму 140400,00 дол. США (3 300 851,03 грн.);

- за ВМД від 09.04.2015 № 004785 на суму 140400,00 дол. США (3 300 851,03 грн.);

- за ВМД від 09.04.2015 № 004786 на суму 140400,00 дол. США (3 300 851,03 грн.);

- за ВМД від 09.04.2015 № 004787 на суму 140400,00 дол. США (3 300 851,03 грн.);

- за ВМД від 09.04.2015 № 004788 на суму 140400,00 дол. США (3 300 851,03 грн.);

На підтвердження оплати поставки товару позивачем до матеріалів справи були надані завірені належним чином копії банківських виписок (а. с. 45-66).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» №85/94-ВР від 23.09.1994 (далі - Закон №85/94-ВР), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 4 Закону №85/94-ВР, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Як вбачається з матеріалів справи, виручка надходила до банку на розподільчий рахунок з простроченням у наступних сумах та строках, а саме:

на суму 322 000,00 дол. США надійшла до банку на розподільчий рахунок 16.06.2015 (граничний строк надходження виручки -15.06.2015);

на суму 385 200,00 дол. США надійшла до банку на розподільчий рахунок 25.06.2015 (граничний строк надходження виручки -24.06.2015);

на суму 260 200,00 дол. США надійшла до банку на розподільчий рахунок 26.06.2015 (граничний строк надходження виручки -26.06.2015).

Як зазначає позивач за наслідками надходження вказаних сум на розподільчий рахунок, в подальшому на наступний день кошти перераховувались на поточний рахунок. А тому з урахуванням надходження виручки на розподільчий рахунок кількість днів прострочення відповідно складає 4, а сума пені 104088,61 грн.

Викладені висновки та розрахування суми пені за порушення строків розрахунку по експортному контракту від 10.03.2015 року № 1003 суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається із п.1.3 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 р. за N 1172/8493 (далі Інструкція №492) клієнти мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору, крім випадків, якщо банк не має змоги прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Юридичні особи - резиденти, відокремлені підрозділи юридичних осіб - резидентів, нерезиденти - інвестори, іноземні представництва мають право відкривати рахунки для забезпечення своєї господарської діяльності.

Юридичні особи-резиденти можуть відкривати поточні та/або вкладні (депозитні) рахунки в банках через свої відокремлені підрозділи.

За поточними рахунками, що відкриваються банками суб'єктам господарювання в національній валюті, здійснюються всі види розрахунково-касових операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України (п.5.1 Інструкції).

Поточний рахунок в іноземній валюті відкривається суб'єкту господарювання для зберігання грошей і проведення розрахунків у межах законодавства України в безготівковій та готівковій іноземній валюті, для здійснення поточних операцій, визначених законодавством України, для здійснення інвестицій за кордон, розрахунків за купівлю-продаж облігацій зовнішньої державної позики України, для зарахування, використання і погашення кредитів (позик, фінансової допомоги) в іноземній валюті, для надходження іноземних інвестицій в Україну відповідно до законодавства України, а також для проведення операцій, передбачених генеральною ліцензією Національного банку на здійснення валютних операцій (п. 5.2 Інструкції).

Відповідно до п. 5.3 Інструкції на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб-резидентів зараховуються у тому числі кошти через розподільні рахунки перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами).

Таким чином, із системного аналізу діючого законодавства випливає, що юридичні особи мають право відкривати як поточні рахунки в банках в національній валюті так і рахунки для здійснення зовнішньоекономічної діяльності та зарахування на них коштів в іноземній валюті.

Датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

За таких обставин суд приходить до висновку про помилковість твердження відповідача, що датою зарахування коштів в іноземній валюті є дата перерахування коштів на відповідний поточний рахунок, а тому розрахунок нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності ТОВ «Титан України» є невірним в частині визначення терміну прострочення платежу та нарахування пені у розмірі 88 562,33.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у відповідності з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб’єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов’язок щодо доказування правомірності вчинених дій, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити адміністративний позов.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда