Справа № 819/3272/15
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/3272/15

19 листопада 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання Порплиці Т.В.,

за участю представника відповідача Цвігун І.М.,

представника третьої особи Антоні В.Ш.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Зборівська районна державна адміністрація Тернопільської області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 16.09.2015 року № 19-2855/14-15-СГ «Про визнання таким, що втратив чинність наказ Головного управління від 16.12.2013 № ТН/:01:001/00000750 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.11.2015 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Зборівську районну державну адміністрацію Тернопільської області за клопотанням такої особи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Держземагентства у Тернопільській області від 16.12.2013 року позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 30,0000 га, для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі резервного фонду - рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Цебрівської сільської ради Зборівського району. Для виготовлення документації із землеустрою ОСОБА_3 уклав ряд договорів на виконання робіт з відповідними землевпорядними організаціями, протягом 2014-2015 років було виготовлено проект землеустрою, проведена нормативно-грошова оцінка земельної ділянки. 05.10.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області затверджено висновок державної експертизи землевпорядної документації від 05.10.2015 року №163, відповідно до якого технічна документація про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, площею 27,7000 га, що надається ОСОБА_3 в оренду, в цілому підготовлена згідно з вимогами чинного законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, оцінюється позитивно та погоджується за умови виправлення.

Разом з тим, 12.10.2015 року на адресу позивача надійшов лист відділу Держгеокадастру у Зборівському районі Тернопільської області, яким повідомлялось, що 16.09.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області прийнято наказ №19-2855/14-15-СГ «Про визнання таким, що втратив чинність наказ Головного управління від 16.12.2013 № ТН/:01:001/00000750 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», до якого долучалась копія наказу. Позивач вважає даний наказ незаконним та таким, що прийнятий всупереч чинному законодавству. Зазначає, що земельна ділянка для ведення фермерського господарства виділялась у відповідності до положень статті 123 Земельного кодексу України і підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, визначені цією статтею, у спірному випадку відсутні.

Крім того, вказує, що у начальника Головного управління відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 року N 14, відсутні повноваження скасовувати акти Головного управління. Відповідач вийшов за межі своїх повноважень, визнавши таким, що втратив чинність (а фактично скасувавши) наказ Головного управління Держземагентства у Тернопільській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Позивач також зауважив, що накази Держземагентства про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою по своїй правовій природі, а також і по змісту, є аналогічними актам органів місцевого самоврядування, про які йдеться у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), в якому Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

В судових засіданнях 29.10.2015 року 03.11.2015 року представник позивача адміністративний позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві; розробку проектної документації із землеустрою у термін більш як протягом року пояснила великим обсягом робіт та несвоєчасним виконанням робіт замовниками по виготовленню такої документації, та просила позовні вимоги задовольнити.

В подальшому позивач, представник позивача у судове засідання не прибули, проте позивач подав до суду клопотання від 18.11.2015 року про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника. Одночасно представник позивача подала до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що прийняття оскаржуваного наказу лише на підставі звернення голови Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області про використання позивачем землі без правовстановлюючих документів, є необґрунтованим, так як відсутні будь-які належні та допустимі докази про самовільне використання земельної ділянки ОСОБА_3

У судовому засіданні представник відповідача адміністративний позов не визнала та пояснила суду, що оскаржуваний наказ прийнятий у відповідності до пункту 92 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1242, у зв'язку зі зверненням Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області від 27.07.2015 року щодо самовільного зайняття земельних ділянок на території Цебрівської сільської ради Зборівського району. ОСОБА_3 протягом тривалого часу використовує спірну земельну ділянку, сплачує земельний податок, проте відповідної документації із землеустрою не розробив. На думку відповідача, позивач є недобросовісним землекористувачем, а тому Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області 16.09.2015 року був прийнятий наказ № 19-2855/14-15-СГ «Про визнання таким, що втратив чинність наказ Головного управління від 16.12.2013 № ТН/:01:001/00000750 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Представник відповідача вважає, що оскаржуваний наказ Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області прийнято правомірно та просила у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник третьої особи пояснив, що ОСОБА_3 є головою фермерського господарства «Володимир-Ц», яке протягом тривалого часу здійснює обробіток земельної ділянки, орієнтовною площею 30 га, на території Цебрівської сільської ради Зборівського району без оформлення правовстановлюючих документів. За дорученням голови Зборівської районної державної адміністрації від 13.07.2015 року було створено робочу групу для обстеження такої земельної ділянки, відповідні матеріали за результатами роботи робочої групи передано в правоохоронні органи та Державну інспекцію сільського господарства в Тернопільській області. Також зазначив, що в подальшому планується право оренди на дану земельну ділянку виставити на аукціон або розглянути питання щодо її резервування для потреб жителів Цебрівської сільської ради Зборівського району учасників антитерористичної операції.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У зв'язку з неявкою позивача, представника позивача у судове засідання 19.11.2015 року та, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, судовий розгляд справи продовжено за відсутності таких осіб.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах адміністративної справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держземагентства у Тернопільській області від 16.12.2013 року №ТН/:01:001/00000750 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» відповідно до статей 15-1, 122, 123, 124 Земельного кодексу України, статті 13 Закону України «Про оцінку земель», Закону України «Про фермерське господарство», Положення про Головне управління Держземагентства у Тернопільській області, затвердженого наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 05.06.2013 року № 243, ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 30,0000 га для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі резервного фонду - рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Цебрівської сільської ради Зборівського району (а. с. 6).

Отримавши дозвіл на розроблення документації із землеустрою позивач 13.01.2014 року уклав договір із фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 на виконання комплексних інженерно-геодезичних вишукувань, оплатив у повному обсязі вартість робіт. Роботи за даним договором були виконані 23.03.2015 pоку, що підтверджується актом приймання-передачі робіт (а. с. 7-9). В подальшому ОСОБА_3 уклав договір з TOB «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» від 30.06.2015 року на виконання землевпорядних робіт по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. 04.08.2015 року позивач уклав договір на проведення обстеження земельного масиву з TOB «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі», 05.08.2015 року - з ТФДУ «Держгрунтохорона» для дослідження зразків грунту по визначенню агрохімічних показників, а 31.08.2015 року - з ДП «Подільська археологія» на проведення наукових археологічних досліджень на земельній ділянці площею 27,7000 га в селі Цебрів Зборівського району (а. с. 10-18).

В подальшому ОСОБА_3 згідно з умовами договору від 16.09.2015 року, укладеного з TOB «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі», замовлено проведення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (а. с. 19-22). Технічна документація з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки 05.10.2015 року затверджена Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області згідно з висновком державної експертизи землевпорядної документації від 05.10.2015 року №163, відповідно до якого технічна документація про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки, площею 27,7000 га, що надається ОСОБА_3 в оренду, в цілому підготовлена згідно з вимогами чинного законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, оцінюється позитивно та погоджується за умови виправлення (а. с. 24).

Станом на день розгляду справи проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, площею 27,7000 га, ОСОБА_3 для ведення фермерського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі резервного фонду - рілля), розташованої за межами населеного пункту на території Цебрівської сільської ради Зборівського району, виготовлено, 05.10.2015 позивачем подана заява до Зборівської районної ради Тернопільської області про затвердження технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки.

Також судом встановлено, що 16.09.2015 року Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області прийнято наказ №19-2855/14-15-СГ «Про визнання таким, що втратив чинність наказ Головного управління від 16.12.2013 № ТН/:01:001/00000750 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» (а. с. 24). Відповідно до змісту цього наказу відповідач, керуючись Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1242, та за результатами вивчення звернення Зборівської районної державної адміністрації від 27.07.2015 року № 01-123879-19 прийняв рішення визнати таким, що втратив чинність наказ Головного управління від 16.12.2013 № ТН/:01:001/00000750 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Позивач не погоджується з наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області у зв'язку з чим звернувся до суду.

Оскаржуване рішення перевірялося судом на відповідність критеріям, визначеним у частині третій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), що певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, якої повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владні суб'єкти.

Зокрема, чи оскаржуване рішення прийняте суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в межах своєї компетенції, не виходячи за межі прав та обов'язків, встановлених законами; обґрунтовано; добросовісно. Так, прийняття рішення обґрунтовано зобов'язує суб'єкта владних повноважень врахувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації, уникаючи висновків, що базуються на припущеннях. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При вирішенні справи та прийнятті постанови суд враховує наступні обставини та застосовує такі положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлено статтею 123 Земельного кодексу України, відповідно до норм якої особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до Положення про Головне управління Державного земельного агентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 10.05.2012 року №258 (зі змінами та доповненнями), головні управління Держземагентства в областях, містах Києві та Севастополі наділено повноваженнями щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб.

У спірному випадку Головним управлінням Держземагентства у Тернопільській області в межах повноважень, у порядку визначеному Земельним кодексом України прийнято наказ від 16.12.2013 року №ТН/:01:001/00000750 про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 30,0000 га, для ведення фермерського господарства.

Як встановлено судом, позивач після отримання такого дозволу розпочав виготовлення проекту землеустрою та технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки (а на час розгляду справи у суді вже виготовив). Разом з тим, Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області прийнято оскаржуваний наказ про визнання таким, що втратив чинність наказ Головного управління Держземагентства у Тернопільській області від 16.12.2013 року про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Представник відповідача зазначила, що наказ видано відповідно до пункту 92 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1242, та на підставі інформації про самовільне зайняття позивачем земельної ділянки, на яку надано дозвіл на виготовлення землевпорядної документації.

Надаючи оцінку таким обставинам суд враховує таке.

Типова інструкція з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року, встановлює загальні положення щодо функціонування структурних підрозділів з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади (далі - установи), вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами в установах незалежно від способу фіксації та відтворення інформації, яка міститься в документах, включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік і контроль за виконанням.

Згідно з пунктом 92 Інструкції, на який посилається представник відповідача, якщо наказом (розпорядженням) відміняється попередній розпорядчий документ, у розпорядчій частині зазначається пункт, який повинен починатися із слів: "Визнати таким, що втратив чинність,…". Отже, зазначений пункт Інструкції містить вимогу до порядку оформлення розпорядчого документа.

Разом з тим, відповідно до пункту 91 цієї ж Інструкції текст наказу (розпорядження) з питань основної діяльності установи та з адміністративно-господарських питань складається з двох частин - констатуючої (преамбули) і розпорядчої. У констатуючій частині зазначаються підстава, обґрунтування або мета видання наказу.

Відповідач як підставу для прийняття оскаржуваного наказу, як вбачається з його змісту, вказав Типову інструкцію з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року, що не є підставою для прийняття наказу з питань основної діяльності відповідача в розумінні закону, тобто не вказав підстави, визначеної законом, для прийняття оскаржуваного рішення. Не змогла пояснити та зазначити у судовому засіданні і представник відповідача правову підставу для прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області наказу про визнання таким, що втратив чинність наказ Головного управління Держземагентства у Тернопільській області від 16.12.2013 року про надання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою.

При цьому, будь-які підстави, визначенні у частині третій статті 123 Земельного кодексу України, за наявності яких може бути відмовлено заявнику у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спірному випадку відсутні.

За обставин відсутності у розпорядчому рішенні посилань на передбачені законом підстави для його прийняття, таке рішення суб'єкта владних повноважень є необґрунтованим.

Пояснення представника відповідача та третьої особи ґрунтуються на тому, що ОСОБА_3 використовує земельну ділянку, на яку йому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, самовільно, без правовстановлюючих документів. Разом з тим, прийнявши оскаржуваний наказ відповідач фактично позбавляє можливості таку особу виготовити правовстановлюючі документи та оформити право користування земельною ділянкою.

Відповідальність за порушення земельного законодавства передбачена статтею 211 Земельного кодексу України, згідно з якою за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення. Отже, чинне земельне законодавства не передбачає прийняття рішення про позбавлення права особи, яка самовільно зайняла земельну ділянку, в подальшому оформити право користування земельною ділянкою (виготовити проект землеустрою, укласти договір оренди тощо).

З наведених вище обставин, суд критично оцінює пояснення представника відповідача з яких слідує, що оскільки чинне законодавство не передбачає такої підстави як самовільне зайняття земельної ділянки для скасування вже наданого дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, тому й було прийнято рішення визнати таким, що втратив чинність наказ, яким такий дозвіл надався. Правові наслідки скасування наказу та визнання його таким, що втратив чинність, єдині - припинення дії таких наказів.

Відповідно до пункту 9 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року № 258, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Акти Головного управління можуть бути скасовані Головою Держземагентства України повністю чи в окремій частині, у тому числі за дорученням Міністра, а також Міністром у разі відмови Голови Держземагентства України скасувати такий акт.

Аналогічні положення містяться в пункті 9 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015 року № 14, відповідно до якого Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Акти Головного управління можуть бути скасовані Головою Держгеокадастру повністю чи в окремій частині, у тому числі за дорученням Віце-прем'єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, а також Віце-прем'єр-міністром України - Міністром регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України у разі відмови Голови Держгеокадастру скасувати такий акт.

Таким чином, наведені правові норми не дають підстав відповідачу визнавати такими, що втратили чинність (а фактично скасовувати), попередні накази у спосіб, що не передбачений ані Конституцією, ані Земельним кодексом України, ані Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області.

Суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано. У спірному випадку у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного наказу від 16.09.2015 року «Про визнання таким, що втратив чинність наказ Головного управління від 16.12.2013 № ТН/:01:001/00000750 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», оскаржуване рішення прийнято необґрунтовано. Будь-якої невідповідності Конституції України чи законам України наказу Головного управління Держземагентства у Тернопільській області від 16.12.2013 № ТН/:01:001/00000750 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_3, судом не встановлено.

Відповідно до статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель; земельне законодавство базується на принципі забезпечення гарантій прав на землю.

Суд звертає увагу, що відповідно до наказу Головного управління Держземагентства у Тернопільській області від 16.12.2013 року № ТН/:01:001/00000750 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_3 виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією позивачем своїх прав та охоронюваних законом інтересів, і позивач як суб'єкт цих правовідносин заперечує проти їх зміни чи припинення. Органи державної влади не можуть безпідставно скасовувати свої попередні рішення, якщо на підставі таких рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами державної влади і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції України).

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області не відповідає критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень в контексті статті 2 КАС України, відповідачем допущено порушення прав, свобод та інтересів позивача та не доведено правомірності прийняття оскаржуваного наказу, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України на користь позивача слід присудити за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, судовий збір у розмірі 487,20 грн., сплачений згідно з квитанцією відділення Тернопільської філії Приватбанку 30.09.2015 року № 0.0.450048914.1.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 16.09.2015 р. № 19-2855/14-15-СГ "Про визнання таким, що втратив чинність наказ Головного управління від 16.12.2013 № ТН/:01:001/00000750 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (місцезнаходження: місто Тернопіль, вулиця Грушевського, будинок 8, ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1) судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України (оголошення вступної та резолютивної частини постанови), а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова складена 24 листопада 2015 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя Чепенюк О.В.