Справа № 806/3099/15
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"19" листопада 2015 р. Справа № 806/3099/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі Єрикаловій О.О. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними,стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом та з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області щодо ненарахування та невиплати йому при звільнені надбавки за вислугу років. Також, просив стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на його користь суму в розмірі 16802,51 грн. з яких 2085,95 грн. - ненарахована та невиплачена йому при звільнені надбавка за вислугу років, 14716,56 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 06.05.2015 року по 30.09.2015 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що в період з 05.06.2007 року по 16.05.2008 року працював в податковій інспекції на посаді головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов"язань. Зазначив, що в період його роботи йому не нараховувалась та не виплачувалась надбавка за вислугу років відповідно до ст. 33 Закону України "Про державну службу", що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не узгоджуються з нормами Закону України "Про державну службу". Також, представник позивача просить відшкодувати на його користь судові витрати та замінити відповідача його правонаступником.

Відповідно до вимог ст. 55 КАС України суд апеляційної інстанції проводить заміну відповідача його правонаступником - Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, з 05.06.2007 року, відповідно до наказу від 05.06.2007 №87-о було переведено до Державної податкової інспекції м. Житомира (правонаступник Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області) на посаду головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов"язань (а.с.8-13). Встановлено ОСОБА_4 посадовий оклад згідно штатного розпису та надбавку за спеціальне звання - Радник податкової служби ІІІ рангу, яку присвоєно 24.05.2004 року.

Згідно запису в трудовій книжці, позивача було звільнено по переводу до Овруцької міжрайонної державної податкової інспекції відповідно до наказу від 16.05.2008 №81-о.

29.04.2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо правильності нарахування та виплати йому надбавки за вислугу років та винагороди за вислугу років, здійснивши нарахування та виплату ненарахованих сум відповідно до ст. 33 Закону України "Про державну службу" за період з 05.06.2007 року по 16.05.2008 року (а.с.16).

27.05.2015 року Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Житомирській області повідомлено позивача про те, що він не має права на отримання надбавки за вислугу років, оскільки не має рангу державного службовця, а тому проводити нарахування такої надбавки не має підстав (а.с.18).

Суд першої інстанції надаючи правову оцінку діям відповідача щодо ненарахування ОСОБА_4 надбавки за вислугу років відповідно до ст. 33 Закону України "Про державну службу" дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-XII.

Змістом статті 1 цього Закону передбачено, що державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до частини другої статті 9 зазначеного Закону регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. Із наведеної норми вбачається, що правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон України "Про державну службу" застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальним законом.

В свою чергу, статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності урегульовано спеціальним законом - Законом України від 4 грудня 1990 року № 509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Згідно з частиною першою статті 4 цього Закону Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2007 року № 778 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

Посадовою особою органу державної податкової служби за правилами частини першої статті 15 Закону № 509-XII може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Державною податковою адміністрацією України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (частини п'ята, шоста статті 15 цього Закону).

Отже, є вірним посилання суду першої інстанції про те, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов'язки визначаються Конституцією України, Законом України "Про державну податкову службу в Україні", а в частині, що не врегульована ним - Законом України "Про державну службу".

Відповідно до вимог ст.15 Закону України "Про державну податкову службу в Україні", в редакції, чинній на день виникнення спору, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання, а тому і правовий статус посадових осіб державної податкової служби та проходження служби регулюється зазначеним спеціальним Законом.

Посади усіх інших працівників, які не мають спеціальних звань, віднесені до відповідних категорій посад державних службовців.

В свою чергу, відповідно до вимог ст.24 Закону України "Про державну службу" прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов'язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються.

Класифікація посад державних службовців та їх категорії визначені правовими нормами ст.25 зазначеного вище Закону. Частина четверта вказаної статті прямо зазначає, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вищезазначене, законодавець чітко розмежував порядок та умови проходження служби працівників державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання в силу вимог ст.15 Закону N 509-XII (державні службовці з спеціальним статусом), та працівників, посади яких віднесені до відповідної категорії державних службовців із присвоєнням відповідного рангу державного службовця.

Зокрема, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.97 N 503-р (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року N 1336) посади працівників державних податкових інспекцій, які не мають спеціальних звань, віднесені від четвертої до сьомої категорій посад державних службовців.

Також, розмежування в статусі працівників податкової служби відображено і в постанові Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. N 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів". Так, в додатку № 29 до вказаної постанови наведена схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів державних податкових інспекцій, які мають ранг державного службовця, а в додатку № 30 - схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів державних податкових інспекцій, які мають спеціальні звання.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач, під час перебування на посаді головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов"язань мав спеціальне звання - "Радник податкової служби ІІІ рангу" (а.с.11). Зазначена посада, ні положеннями статті 25 Закону України "Про державну службу", а ні положеннями розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.97 N 503-р. не відноситься до жодної категорії державних службовців, а тому, позивачу і не присвоювався ранг державного службовця.

Натомість, позивач отримував надбавку за спеціальне звання, яку не передбачено Законом України "Про державну службу".

Згідно частини 2-7 ст. 33 Закону України "Про державну службу" ( в редакції на час виникнення спірних відносин) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Надбавка за вислугу років виплачується державним службовцям щомісячно у відсотках до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг і залежно від стажу державної служби у таких розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років - 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років - 30, понад 25 років - 40 відсотків.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України .

Таким чином, розміри надбавки за вислугу років визначені законом, а повноваження щодо встановлення конкретних розмірів посадових окладів, запровадження інших надбавок, доплат делеговані Уряду України.

У межах своїх повноважень Кабінет Міністрів України видав постанову "Про Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання" від 12 вересня 1997 року № 1013, якою встановлено порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання .

За змістом цього Порядку до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів, системотехніків, інженерів-електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Згідно Порядку №1013, розмір вказаної винагороди також, визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання у таких розмірах: від 1 до 2 років -5, від 2 до 5 років -10, від 5 до 10 років-20, від 10 до 15 років-25, від 15 до 20 років-30, від 20 до 25 років-35, від 25 і більше років-40.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач протягом перебування на посаді головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов"язань Житомирської ОДПІ отримував в структурі заробітної плати винагороду за вислугу років, передбачену Порядком №1013.

Відповідно до протоколу від 07.06.2007 №6 ОСОБА_4 мав 17 років 2 міс.16 днів вислуги років, яка надавала йому право на отримання винагороди за вислугу років у розмірі 30%.

Судом першої інстанції обгрунтовано відхилено доводи позивача про те, що він перебуваючи на посаді головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов"язань Житомирської ОДПІ мав право на отримання одночасно двох видів надбавки за вислугу років, а саме винагороди за вислугу років в розмірі 30% як посадова особа органів державної податкової служби, що має спеціальне звання згідно Порядку №1013 та та 25% надбавки за вислугу років як державному службовцеві відповідно до ст. 33 Закону України "Про державну службу".

Так, на виконання постанови Верховної Ради «Про введення в дію Закону України «Про державну службу», якою Уряд України уповноважено до 1 березня 1994 року постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 затверджено Положення про порядок обчислення стажу державної служби в державних органах.

Абзацами другим та третім пункту другого Порядку обчислення стажу державної служби, передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби, а також на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.

Отже, основними складовими нарахування надбавки за вислугу років згідно ст. 33 Закону України "Про державну службу" та Порядку №1013 є посадовий оклад та стаж роботи державної служби в державних органах. Відмінним складовими є відповідно, доплата за ранг та надбавка за спеціальне звання, а тому право на врахування такого стажу до стажу державної служби не можна ототожнювати з правом на отримання одночасно за ту ж саму роботу двох тотожних за суттю заробітних плат чи їх складових.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у позивача відсутнє право на одночасне отримання двох різновидів доплат до заробітної плати у вигляді надбавки за вислугу років за період перебування на посаді головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов"язань. Перебуваючи на вищевказаній посаді, за період з 05.06.2007 року по 16.05.2008 року, позивач в повному обсязі отримав винагороду за вислугу років як особа, що має спеціальне звання, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Як суд першої інстанції так і суд апеляційна інстанція не приймає до уваги посилання представника позивача на рішенням Верховного Суду України щодо порядку визначення стажу державної служби, оскільки правова позиція Верховного суду щодо врахування стажу роботи в органах податкової служби до стажу держаної служби стосується правовідносин, які виникають між посадовими особами які відносяться до державних службовців з спеціальним статусом та Пенсійним фондом, щодо зарахування до стажу державної служби роботу на посадах в державній податковій інспекції при призначенні пенсії та врахування при призначенні (перерахунку) пенсії винагороди за вислугу років згідно Порядку №1013.

Окрім того, слід зазначити, що судом не заперечується того факту, що позивач обіймаючи посаду головного державного податкового інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов"язань Житомирської ОДПІ був державним службовцем, однак мав спеціальний статус відповідно до приписів Закону України "Про державну податкову службу в Україні" з присвоєнням спеціального звання.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.

У зв"язку з тим, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишено без задоволення, а судове рішення без змін, вимоги представника про відшкодування судових витрат відповідно до ст.91 КАС України не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" вересня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" листопада 2015 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_2

3- відповідачу Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4 -представнику позивача ОСОБА_5 АДРЕСА_1 - ,