Справа № 2а-5014/10
Суддя: Дорошинська В. Е.
Дата ухвалення: 2010-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дніпровський районний суд м.Херсона
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.12.2010 року Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді: Дорошинської В.Е.

при секретарі: Щербині В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м.Херсона про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи тим, що є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1986 року, її віднесено до постраждалих 1-й категорії, що підтверджується посвідченням виданим ОСОБА_2 18.10.2004р. серія А № 051027, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, її визнано інвалідами III групи, що підтверджується довідкою МСЕК Управління охорони здоровя Херсонської обласної державної адміністрації виданою 27.01.1998р. ОСОБА_1 серія 2-18АЖ №022659. Стверджує, що статтями 14, 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ) встановлено, що вона має право на державну пенсію у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Відповідач у листі від 22.07.2010р. №05-17/Я-30-2 в призначенні державної та додаткової пенсій ОСОБА_1 відмовив.

Позивач просила суд визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду у Дніпровському районі м.Херсона у перерахунку пенсії ОСОБА_1; зобовязати Управління Пенсійного Фонду у Дніпровському районі м.Херсона провести перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком за 2010 рік з подальшим перерахунком і виплатою.

В судове засідання позивач не зявилась, проте надала суду заяву про розгляд справи без її учості.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, проте надала суду письмові заперечення, загальна мотивація яких зведена к тому, що перерахунок пенсії може бути проведено лише при внесенні відповідних змін до чинного законодавства Верховною Радою України, і тому, нарахувати і виплатити позивачам пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 50% прожиткового мінімуму управління немає підстав; просила розглянути справу без її участі.

Розглянувши матеріали справи, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним:

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (796-12). Відповідно до статті 71 Закону України (796-12) дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону. Статтею 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. За змістом ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12) особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам IІI групи, призначається державна пенсія у розмірі не менше 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах 50% мінімальної пенсії за віком. Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, яка згідно зі ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (1058-15) встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність. Положення частини 3 статті 28 Закону (1058-4) не є перешкодою для розрахунку інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки частиною 1 цієї статті передбачено лише один мінімальний розмір пенсії за віком. Новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Відповідно до вимог ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Посилання відповідача на ч.5 ст.54 Закону України (796-12), якою передбачено, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України, Пенсійний фонд України повинні були встановити зазначений порядок не порушуючи положень Закону України (796-12). Стаття 54 Закону (796-12) закріплює право, що пенсії по інвалідності можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Для встановлення пільг і компенсацій статтею 14 Закону України (796-12) визначені категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, віднесені до категорії 1. Згідно статті 65 Закону (796-12) посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

На думку суду, вимоги відповідача до позивача про надання документів, які не передбачені законодавством, є протиправними.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня по березень 2010р. встановлено у розмірі 695 грн., з 1 квітня по червень 2010р. у розмірі 706 грн., з 1 липня 2010р. у розмірі 709 грн., з 1 жовтня 723 грн., з 1 грудня 734 гривні.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення розділу 11 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі п. 28 розділу 11, яким статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в іншій редакції.

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Державний бюджет України на 2010 рік» дії норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинялись, зміни до вказаних норм не вносились. Норми вказаного закону діють на час розгляду справи, оскільки іншим законодавчим актом не зупинені та не змінені.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (2747-15) у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України (254к/96-ВР), Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу. Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсії позивачу застосуванню підлягають норми Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не відповідні постанови Кабінету міністрів України. Згідно статті 17 ч.1 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Розглядаючи борги у сенсі поняття «власності», яке міститься у ст.1 ч.1 Протоколу №1 до Конвенції і яке не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатися як «майнові права» і, таким чином, як власність.

Тому при розгляді справи «Кечко проти України» (заява №63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення суду).

У звязку із цим Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів закону України відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим, та Закону України «Про Державний бюджет» на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex specialis.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відмова відповідача в призначенні та виплаті позивачу державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії є протиправною, так як не відповідає нормам як національного законодавства так і міжнародного ст.1 ч.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною законодавства України, і практиці Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 19, 22, 46, 64, 95 Конституції України, статтями 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статтями 8, 9, 11, 12, 19, 69, 71, 86, 158, 159, 161, 162, 163 Кодексу Адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м.Херсона про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність Управління пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м.Херсона в частині відмови в призначенні ОСОБА_1 державної пенсії, відповідно статті 54 Закону (796-12), у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно статті 50 Закону (796-12), у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком неправомірною.

Зобовязати Управління пенсійного Фонду України в Дніпровському районі м.Херсона призначити ОСОБА_1 державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, відповідно до статей 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12), виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (1058-15) з 1 грудня 2010 року та в подальшому здійснювати її перерахунок згідно вимог статті 67 Закону ( 796-12) ) у звязку зі зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського адміністративного суду через Дніпровський районний суд м.Херсона шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення постанови.

Суддя Дорошинська В.Е.