Справа № 820/18004/14
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 р.Справа № 820/18004/14
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представників позивача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача та третьої особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2015р. по справі № 820/18004/14

за позовом фізичної - особи підприємця ОСОБА_1

до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Купянська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення,

ВСТАНОВИЛА:

29.10.2014 року фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.08.2014 року № щодо донарахування ПДВ; скасувати вимогу про сплату боргу від 05.08.2014 року № щодо сплати єдиного внеску; скасувати податкове повідомлення - рішення № від 05.08.2014р. щодо донарахування податку з доходів фізичних осіб, скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.08.2014 року № щодо донарахування єдиного внеску.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Купянську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Харківській області.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Визнано дії Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області щодо проведення документальної планової невиїзної перевірки ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 10.06.2014 року №420/1702/НОМЕР_1, - неправомірними.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області від 05.08.2014 року №, №.

Скасовано вимогу про сплату боргу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області від 05.08.2014 року №.

Скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.08.2014 року №.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015р. замінено відповідача - Рубіжанську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Луганській області на правонаступника - Рубіжанську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Луганській області.

Представники відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі, просили постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Представник третьої особи в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вислухавши учасників процесу, переглянувши в межах апеляційної скарги постанову суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи підприємця, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, копія якої долучена до матеріалів справи. (т.1 а.с. 50)

На підставі плану проведення перевірок (т.1 а.с.158) Рубіжанською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області прийнято наказ від 05.02.2014 р. № 27, яким призначено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 07.02.12р. по 31.12.13р. ФОП ОСОБА_1

Копія наказу від 05.02.2014р. №27 направлена ФО-П ОСОБА_1 поштою та отримана ним, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.159).

Крім того, 05.02.2014 року Рубіжанською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області на адресу ФО-П ОСОБА_1 направлено повідомлення від 05.02.2014 року №396/1702 щодо проведення з 20.02.2014 року перевірки ФО-П ОСОБА_1, яке вручено йому 07.02.2014р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с.160-161).

12.02.2014р. (вх. №578/11- від 12.02.2014р.) позивач звернувся до Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області із заявою, в якій просив перенести термін проведення перевірки на строк 90 днів для відновлення пошкоджених та втрачених документів (т.1 а.с.102).

Рубіжанською ОДПІ 17.02.2014 р. складено акт №01/1/1702/НОМЕР_1 про неможливість розпочати документальну планову перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування , обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 07.02.2012 року по 31.12.2013 року. (т.1 а.с. 89-90).

Рубіжанська ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області звернулась із запитом 17.02.2014 р. №561-17-219 до ФО-П ОСОБА_1, в якому просила надати перелік пошкоджених первинно - бухгалтерських документів з документальним підтвердженням, а також пояснення щодо причин їх пошкодження. (т.1 а.с. 54).

ФО-П ОСОБА_1 листом від 05.03.14 р. повідомив контролюючий орган про часткове пошкодження первинних документів, а також про часткове викрадення бухгалтерських документів, на підтвердження чого надав довідку про звернення до Рубіжанського міського відділу ГУ МВС України в Луганській області від 08.02.13 р. №51/4-1709 про викрадення його бухгалтерських документів. (т.1 а.с. 107, 108).

З матеріалів справи убачається, що з 11.03.2014 року ОСОБА_1, як фізична особа, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією його паспорта (т.1 а.с.56-57).

Із матеріалів справи убачається, що у зв'язку з поданням заяви про зміну місцезнаходження: Харківська область, м.Куп'янськ, вул.Троянд,12, ОСОБА_1, як фізична особа - підприємець, з 18.03.2014р. перебував у стані переходу до іншої ДПІ, що підтверджується службовою запискою від 18.03.14 р. (т.1 а.с.167) .

Рубіжанська ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області листом від 16.04.14 р. № 1374-17-219 повідомила позивача про можливість переходу до іншої ОДПІ лише після проведення документальної планової виїзної перевірки позивача, призначеної наказом про проведення документальної планової виїзної перевірки №27 від 05.02.14 р. (т.1 а.с. 91).

У зв'язку із закінченням терміну відновлення пошкоджених первинно - бухгалтерських документів, відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України та у зв'язку із зміною місцезнаходження ФО-П ОСОБА_1, Рубіжанською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області видано наказ № 138 від 28.04.14 р. про проведення планової документальної невиїзної перевірки, яку розпочати з 13.05.14 року терміном 10 днів. (т.1 а.с. 103).

28.04.14 року Рубіжанською ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області складено повідомлення №8/1702 про проведення з 13.05.2014 рок документальної невиїзної перевірки ФО-П ОСОБА_1, у зв'язку з чим останньому необхідно забезпечити надання всіх необхідних документів. (т.1 а.с. 105).

Як убачається із розписки № 8/1702, копію наказу про проведення документальної планової перевірки від 28.04.2014р. №138 та письмове повідомлення №8/1702 від 28.04.2014 р. вручено особисто ОСОБА_1 30.04.14р. (т.1 а.с.104-105 ).

05.05.14 року позивачем подано заяву до Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області про проведення перевірки за новим місцем перебування - м.Куп'янськ, вул.Троянд,12 та повідомив, що не згоден на проведення перевірки без його присутності, а документи, що стосуються періоду його підприємницької діяльності з 07.02.2012 р. по 31.12.2013 р , знаходяться за новим місцем проживання (т.1 а.с.98).

Рубіжанська ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області листом від 12.05.2014р. (вих. № 1615/1702) повідомила позивача про неможливість зміни перевірки на виїзну, оскільки наказ про призначення перевірки №138 від 28.04.14 р. та повідомлення №8/1702 від 28.04.14 р. вже вручені платнику та запропоновано позивачу бути присутнім під час проведення перевірки (т.1 а.с.99-100).

У зв'язку з необхідністю продовження здійснення документальної планової невиїзної перевірки фінансово - господарської діяльності ФО-П ОСОБА_1, наказом Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області від 26.05.2014 року №168 продовжено термін проведення вказаної перевірки на 5 робочих днів, починаючи з 27.05.2014 р. (т.1 а.с. 93).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копія наказа від 26.05.2014 року №168 отримана ФО-П ОСОБА_5 21.06.2014 р. ( т.1 а.с.94).

Фахівцями Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області в період з 13.05.2014 року по 02.06.2014 року проведено документальну планову невиїзну перевірку ФО-П ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування податків та зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування , обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 07.02.2012 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 10.06.14р. № 420/1702/НОМЕР_1 (т.1 а.с.12- 14).

Згідно висновків акту перевірки від 10.06.14р. № 420/1702/НОМЕР_1, податковим органом встановлено порушення позивачем:

- п. 138.1, п. 138.2 ст. 138, п. 164.1 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2012 рік та 2013 рік в сумі 2362624,10 грн.;

- п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано податок на додану вартість всього в сумі 2774136 грн., в т.ч.: за жовтень 2012 року в сумі 92928 грн., за листопад 2012 року в сумі 97117 грн., за грудень 2012 року в сумі 116048 грн., за січень 2013 року в сумі 81523 грн., за лютий 2013 року в сумі 173080 грн., за березень 2013 року в сумі 200383 грн., за квітень 2013 року в сумі 243952 грн., за травень 2013 року в сумі 265998 грн., за червень 2013 року в сумі 221019 грн., за липень 2013 року в сумі 246511 грн., за серпень 2013 року в сумі 266008 грн., за вересень 2013 року в сумі 212914 грн., за жовтень 2013 року в сумі 232942 грн., за листопад 2013 року в сумі 196507 грн., за грудень 2013 року в сумі 127206 грн.;

- п.2, п.3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано єдиного внеску на суму 95954,61 грн., в т.ч.: за 2012 рік в сумі 23222,83 грн., за 2013 рік в сумі 72731,78 грн.;

- п.6 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» в частині неможливості встановлення факту забезпечення зберігання книг обліку розрахункових операцій та розрахункових книжок протягом трьох років після їх закінчення, у звязку з їх ненаданням;

- п.9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- п.10 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;

- п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України в частині недотримання умов вимог пункту 44.5 ст. 44 ПК України;

- п.177.10 ст. 177 Податкового кодексу України та наказу ДПА України від 24.12.2010р. №1025 «Про порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року №1425/18720, підприємці повинні мати підтверджуючі документи щодо походження товару, та вести Книгу обліку доходів і витрат. (т.1 а.с. 44-45).

Не погоджуючись з актом перевірки від 10.06.14р. № 420/1702/НОМЕР_1, позивачем 15.07.14 р. подано заперечення до Рубіжанської ОДПІ, в яких він просив переглянути результати перевірки, викладені в акті та в разі необхідності просив провести перевірку у приміщенні за адресою: м.Рубіжне, вул. Мира,буд 37А (АЗС "Мир"). (т.19 а.с.189).

За результатами розгляду заперечень Рубіжанська ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області листом від 31.07.14р. № 2175/1702 висновки акту перевірки залишила без змін та повідомила ФО-П ОСОБА_1, що у зв'язку з ненаданням документів протягом строку проведення планової перевірки з 13.05.2014 р. по 26.05.2014 р. перевірку продовжено згідно наказу від 26.05.2014 р. № 168 на 5 днів, дата закінчення перевірки - 02.06.2014 р. Копія наказу про продовження документальної перевірки направлена платнику поштою рекомендованим листом 26.05.2014 р. Зміна форми проведення перевірки при ненаданні платником податків документів з описом на перевірку Податковим органом не передбачена. (т.19 а.с. 191).

На підставі акту перевірки від 10.06.14р. № 420/1702/НОМЕР_1 контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.08.2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 2774136 грн. та за штрафними (фінансовими ) санкціями у розмірі 693534 грн.(т.1 а.с.46); податкове повідомлення-рішення від 05.08.2014 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 2362624,10 грн. та за штрафними (фінансовими ) санкціями у розмірі 590656,03 грн.(т.1 а.с.49); рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.08.2014 року №, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 23988,65 грн.(т.1 а.с.48 ) та складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.08.2014 року №про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 95954,61 грн. (т.1 а.с.47).

За результатами розгляду скарг позивача до Державної фіскальної служби України, скарги залишені без розгляду (т.19 а.с. 192, 193).

Не погодившись з податковими повідомленнями-рішеннями від 05.08.2014 року №, №, вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 05.08.2014 року №, рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 05.08.2014 року №, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем до матеріалів справи надано первинні документи господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 07.02.12р. по 31.12.13р., через що висновки відповідача про відсутність у позивача зазначених документів не відповідають дійсним обставинам справи, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з п.75.1. ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. ( п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України).

Порядок проведення документальних планових перевірок визначений статтею 77 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 77.1 ст. 77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Відповідно до п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

За змістом п.77.6 ст.77 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що контролюючим органом проведена перевірка ФОП ОСОБА_1 на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 77.1 ст.77, ст. 79 Податкового кодексу України.

Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 ПК, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних планових перевірок.

Як зазначено у пункті 79.1 ст. 79 Податкового кодексу України, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Аналізованими нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних планових невиїзних. Невиконання вимог пункту 77.1 статті 77 та пункту 79.1 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Крім того, згідно п.п.17.1.6 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, незважаючи на проголошену підпунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України необовязковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Зазначений висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2015 року по справі №21-425а-14.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З матеріалів справи убачається, що позивач у заяві від 05.05.14 року, поданої до Рубіжанської ОДПІ ГУ Міндоходів у Луганській області, просив провести перевірку за новим місцем перебування - м.Куп'янськ, вул.Троянд,12 та повідомив, що не згоден на проведення перевірки без його присутності, а документи , що стосуються періоду, як підлягав перевірці, знаходяться за новим місцем мешкання позивача (а.с.98 т.І). Тобто, позивач не давав згоди на проведення невиїзної перевірки відносно нього.

Посилання відповідача на те, що позивач на момент проведення перевірки знаходився у м.Рубіжне та мав можливість подати документи за адресою податкового органу є необґрунтованими та не доведеними, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження цих обставин.

Крім того, як убачається із роздруківки з мережі Інтернет, у м.Рубіжному Луганської області на момент проведення перевірки була нестабільна ситуація через бойові дії на зазначеній території (а.с.218- 222 т.19).

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що зазначені обставини щодо бойових дій у квітні - травні 2014 року в районі м.Рубіжне Луганської області є загальновідомими, а тому в силу ч.2 ст. 72 КАС України не підлягають доказуванню.

Із матеріалів справи вбачається, що на інформаційний запит ОСОБА_1, УСБ України в Луганській області листом від 04.08.2015 р. № 63/Н-114/51 повідомила, що в період з 25.05.2014 р. по 21.07.2014 р. м.Рубіжне Луганської області знаходилось на лінії зіткнення та проведення бойових дій. ( т.20 а.с.98).

Отже, наведені обставини об'єктивно засвідчують неможливість прибуття позивача з первинними документами з місця його проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 до м.Рубіжного Луганської області для проведення податковим органом документальної планової невиїзної перевірки 13.05.14р.

Відповідно до статті 11 КАС України, за загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто, не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обгрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших законодавчих приписів, ніж ті, про які зазначає позивач. Таким чином, вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування ст. 11 КАС України та визнання дій Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області щодо проведення документальної планової невиїзної перевірки ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 10.06.2014 року №420/1702/НОМЕР_1 - неправомірними.

Фактичною підставою для донарахування позивачу сум грошових зобов'язань слугували висновки контролюючого органу про не надання ФО-П ОСОБА_1 до перевірки належних або пов'язаних з предметом перевірки документів (т.1 а.с.44 ).

Відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 цього Кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 Податкового кодексу України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Судовим розглядом встановлено, що в період 2012р. -2013р., який підлягав перевірці , ФОП ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність з оптово-роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами на АЗС, розташованій за адресую - Луганська область, м. Рубіжне, вул. Міру 37А. Діяльність з оптово - роздрібної торгівлі паливно-мастильними матеріалами на АЗС, фактично ФОП ОСОБА_1 розпочалась з червня 2012 року.

Реалізація паливно-мастильних матеріалів здійснювалась як за готівкові кошти, шляхом проведення через РРО, так і шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок суб'єктами господарювання, з подальшим відпуском ПММ по відомостям № 16-НП.

Відомості складались та заповнювались відповідно до форми № 16-НП "Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і продуктів на підприємствах і організаціях України», затверджену Наказами Міністерством та енергетики України, Міністерством Економіки України, Міністерством транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155 (зареєстровану в Мінюсті України 02.09.2008 р. за №805 15496) (далі за текстом - Інструкція № 281/171/578/155). Приймання ПММ ФОП ОСОБА_1 здійснювалась шляхом фіксування кожної отриманої партії ПММ у журналі обліку надходжень нафтопродуктів на АЗС, яка велась за формою № 13-НП Інструкції № 281/171/578/155.

В період, за який проводилась перевірка, ФОП ОСОБА_1 використовував належним чином зареєстрований РРО - Марія ЛТ МТМ, фіскальний номер НОМЕР_2, заводський № М9 та до Рубіжанської ОДПІ щомісячно надавав звіти про використання РРО.

Паливо - мастильні матеріали ФОП ОСОБА_1 реалізовував на АЗС, яка орендована ним на підставі договору оренди АЗС № 3 від 01.06.2012р.

Із матеріалів справи вбачається, що у 2012 році позивачем придбано паливно-мастильних матеріалів в кількості 251 728,61 літрів на суму 1 829 457,21 грн. (без ПДВ), реалізовано у 2012 році ПММ на суму 1 922 202,17 грн. (без ПДВ), зокрема, реалізація по безготівковому рахунку склала - 257 636,02 грн., а за готівкові кошти (шляхом проведення через належним чином зареєстрований РРО) - 1 664 566,15 грн. (без ПДВ); у 2013 році придбано паливно-мастильних матеріалів в кількості 1 522 754,00 літрів на суму 11 935 340,39 грн. (без ПДВ), реалізовано у 2013 році ПММ на суму 12 374 565,79 грн. (без ПДВ), зокрема, реалізація по безготівковому рахунку склала - 257 636,02 грн., а за готівкові кошти (шляхом проведення через належним чином зареєстрований РРО) - 1664 566,15 грн. (без ПДВ).

Паливно-мастильні матеріали позивачу постачались відповідно до укладених договорів з контрагентами позивача.

Так, між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Лисичанськнафтопродукт» укладено договір постачання № 361 від 03.12.2012 р., згідно умов якого постачання ПММ здійснюється за рахунок постачальника, чи у інший формі за домовленістю сторін. Як убачається із матеріалів справи, протягом дії договору всі поставки були здійснені транспортом продавця.

Крім того, між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір поставки № 114 від 12.10.2012 р. та договір № 008 від 04.01.2013 р., згідно умов яких постачання ПММ здійснюється за рахунок постачальника, чи у інший формі за домовленістю сторін. Як убачається із матеріалів справи, протягом дії договору всі поставки були здійснені транспортом продавця.

Між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Гекон Плюс» укладено договір поставки № 28 від 09.10.2012 р. згідно умов якого постачання ПММ здійснюється за рахунок постачальника, чи у інший формі за домовленістю сторін, Як убачається із матеріалів справи, протягом дії договору всі поставки були здійснені транспортом продавця.

Між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Абсолют» укладено договір поставки № 99 від 13.08.2012 р., згідно умов якого постачання ПММ здійснюється за рахунок покупця, чи у інший формі за домовленістю сторін. Як убачається із матеріалів справи, протягом дії договору всі поставки були здійснені транспортом продавця.

Між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_7 укладено договір поставки № 38 від 07.08.2012 р., згідно умов якого ФОП ОСОБА_8 зобов'язується здійснювати заправку автотранспорту покупців ПММ ФОП ОСОБА_1 за рахунок залишків ПММ в резервуарах, тобто, без фактичного переміщення ПММ.

Також, між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Галс Восток» укладено договір № 9 від 11.11.2013 р., згідно умов якого постачання ПММ здійснюється за рахунок постачальника, чи у інший формі за домовленістю сторін, Як убачається із матеріалів справи, протягом дії договору всі поставки були здійснені транспортом продавця.

Між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ «Компания «ОСОБА_9» укладено договір № 091 від 25.02.2013 р., згідно умов якого постачання ПММ здійснюється за рахунок покупця, чи у інший формі за домовленістю сторін. Як убачається із матеріалів справи протягом дії договору всі поставки були здійснені транспортом продавця.

На виконання вищезазначених правочинів контрагентами позивача виписані податкові накладні, видаткові накладні, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Всі паливо - мастильні матеріали підтверджені сертифікатами якості та сертифікатами відповідності.

Факт транспортування паливно-мастильних матеріалів підтверджується товарно - транспортними накладними, видатковими накладними, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

В якості доказу на підтвердження факту оплати товару позивачем надано копії банківських виписок, які знаходяться в матеріалах справи.

Отримані ПММ були оприбутковані ФОП ОСОБА_1 у Книзі обліку доходів та витрат та в Журналі обліку надходжень нафтопродуктів на АЗС за формою № 13-НП, відповідно до "Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України".

Зберігання отриманих ПММ відбувалось у резервуарах на АЗС, розташованій за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Міру 37А, яка орендувалась ФОП ОСОБА_1 на підставі Договору оренди №3 від 01.06.2012р.

З метою підтвердження фактичного здійснення підприємницької діяльності позивачем надані карти рахунків 631 бухгалтерського обліку по взаєморозрахункам з постачальниками ПММ та інших товарів (послуг) за період підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що вказані первинні документи за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем зобов'язань з оплати вартості товарів та послуг за вказаними правочинами шляхом перерахування грошових коштів.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вищезазначені правочини ніким не оскаржені та є дійсними.

Згідно зі статтею 1 розділу 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Судовим розглядом встановлена реальність вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, направлених на настання правових наслідків, які підтверджені оформленими належним чином первинними документами, що дає право на відображення цих операцій у податковому обліку при формуванні податкового кредиту з ПДВ.

Стосовно обставин неподання позивачем під час перевірки податковому органу документів, на підставі яких формувались показники податкової звітності, колегія суддів зазначає наступне.

Норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки.

Не дає підстави для такого висновку і пункт 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, відповідно до якого у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Адже наведена норма Кодексу лише визначає статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежує право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки.

Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Обов'язок суду оцінити відповідні докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) є однією з гарантій установлення об'єктивної істини у справі та прийняття правильного рішення відповідно з вимогами статті 159 КАС.

Також з урахуванням того, що в силу приписів частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, податковий орган не повинен обмежуватися встановленням формальних умов застосування податкового законодавства, та у випадку сумнівів у правомірності донарахування грошових зобов'язань повинен встановити, дослідити та оцінити усю сукупність обставин, що мають значення для оцінки поведінки платника у сфері оподаткування.

Оскільки позивачем до суду надано первинні документи господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 07.02.12р. по 31.12.13р., то висновки відповідача про відсутність у позивача зазначених документів не відповідають дійсним обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає правомірним віднесення позивачем до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість по взаємовідносинам із контрагентами, а саме: ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_6. ТОВ "Гекон Плюс", ТОВ "Абсолют", ПАТ "Лисичанськнафтопродукт", ПРАТ "Компанія "ОСОБА_10", ТОВ "Галс Восторг".

Зважаючи на те, що відсутні підстави для донарахування суми податкового зобов'язання з ПДВ за основним платежем, тому відсутні підстави для застосування відносно позивача штрафних санкцій.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо скасування податкового повідомлення - рішення від 05.08.2014 року №.

Щодо донарахування контролюючим органом суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення господарської діяльності, нарахування суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, колегія суддів зазначає наступне.

За наслідками проведення планової невиїзної перевірки, оформленої актом від 10.06.2014р. №420/1702/НОМЕР_1, не підтверджено витрати за 2012р. у зв'язку з ненаданням первинних документів в сумі 1 846 353, 98грн. (що відображені у додатку 5 Декларації за 2012р. в колонці 4 та колонці 6), а також не підтверджено витрати за 2013р. у зв'язку з ненаданням первинних документів, у сумі 12067688,46 грн. (що відображені у додатку 5 Декларації за 2012р. в колонці 4 та колонці 6).

Тобто, в порушення п. 138.2 ст. 138, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України самозайнятою особою ОСОБА_1 включено до складу витрат суми не підтверджених первинними документами за період, який перевірявся, на загальну суму витрат 13914042,44 грн.

Оскільки ФОП ОСОБА_1 не надав до перевірки первинні документи, тому, за висновками акту перевірки, встановлено заниження чистого оподаткованого доходу, відображеного в Додатку 5 до декларації за 2012 рік, з даними про суми чистого оподаткованого доходу, визначеними в ході перевірки за 2012 рік на суму 1846353,98 грн., та чистого оподаткованого доходу, відображеного в Додатку 5 до декларації за 2013 рік, з даними про суми чистого оподаткованого доходу, визначеними в ході перевірки за 2013р. на суму 12067688,46 грн.

В порушення п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України занижено суми чистого оподаткованого доходу, вказаних самозайнятою особою ОСОБА_1 у додатках 5 до розділу ІІІ податкових декларацій про майновий стан і доходи № від 22.01.2013р. за 2012р. та № від 21.01.2014р. за 2013р. на загальну суму 13914042,44 грн.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період, що підлягає сплаті до бюджету самозайнятою особою ОСОБА_1 на підставі порушень, викладених у п.п. 2.1.2 акту перевірки, встановлено заниження податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, отриманих ФОП ОСОБА_1 від провадження господарської діяльності на суму 2362624,10 грн.

Судовим розглядом встановлено, що в період з 07.02.2012р. по 31.12.2013р. самозайнята особа ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування, особливості оподаткування доходів від обрання якої встановлено ст. 177 Податкового кодексу України, та сплачував до бюджету самостійно розраховані авансові платежі з податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно із п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку ( п.п.139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Судовим розглядом встановлено, що позивач, який здійснював діяльність на загальній системі оподаткування, в періоді, який перевірявся контролюючим органом, вів Книгу обліку доходів і витрат, що підтверджується матеріалами справи.

Як убачається із матеріалів справи, витрати, пов'язані з одержанням доходу за період, який перевірявся відповідачем, самозайнятою особою ОСОБА_1 сформовано із сум вартості придбаних товарно - матеріальних цінностей, отриманих від основних контрагентів - постачальників, оплати праці найманих працівників, нарахувань на заробітну плату та інших послуг.

Крім того, за наслідками документальної перевірки, оформленої актом № 420/1702/НОМЕР_1 від 10.06.2014 року, ФО-П ОСОБА_1 донараховано єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на суму 95954,61 грн., в т.ч. за 2012 р. - 23222,83 грн., за 2013 р. - 72731,78 грн.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та на підставі акта перевірки від 10.06.2014 р. №420/1702/НОМЕР_1 Рубіжанською ОДПІ винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) в сумі 95954,61 грн. (Т. 1 а.с. 47)

Рубіжанською ОДПІ на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" 05.08.2014 року прийнято рішення № НОМЕР_3, яким до ФО-П ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 23988,65 грн. (т.1 а.с. 48)

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на платників збору покладено обов'язок по своєчасному та повному нарахуванню, обчисленню і сплаті єдиного внеску.

Згідно з ч.11 ст. 8 цього Закону єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За правилами частин восьмої та десятої статті 9 цього Закону платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Пунктом 3 частини одинадцятої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції у вигляді накладення штрафу у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом неправомірно зменшено податковий кредит позивача, то, відповідно, суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно донараховано ФО-П ОСОБА_1 грошове зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 2953280,13 грн., нарахував недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 95954,61 грн. та застосував штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого внеску в розмірі 23988,65 грн.

Відповідно до ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2015 року відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2015р. по справі № 820/18004/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_11
Судді ОСОБА_12 ОСОБА_13
Повний текст ухвали виготовлений 02.11.2015 р.