Справа № 825/3460/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Чернігів Справа № 825/3460/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Клименок А.С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

за участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 13.10.2015 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Дельта Банк ОСОБА_3 (далі Уповноважена особа) та просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Дельта Банк ОСОБА_3 щодо невнесення про нього відомостей до переліку вкладників АТ Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантуванням вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Дельта Банк ОСОБА_3 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати їй відшкодування у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, встановленого на дату прийняття такого рішення за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 014-24500-250215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 25.02.2015;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести відомості про нього до Реєстру вкладників АТ Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та АТ Дельта Банк 25.02.2015 було укладено договір № 014-24500-250215 банківського вкладу (депозиту) Найкращий від Миколая» у доларах США. Виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 02.10.2015 № 181 Про початок процедури ліквідації AT Дельта Банк та делегування повноважень ліквідатора банку. У звязку з тим, що строк дії вказаного договору закінчився, та з метою отримання коштів (відшкодування), позивач звернувся із заявою у відділення АТ Дельта Банк. Листом від 21.09.2015 йому було повідомлено про тимчасове обмеження операцій по вкладному рахунку на час тимчасової адміністрації. Згодом, листом від 23.09.2015 позивача повідомлено, що укладений між ним та АТ Дельта Банк договір є нікчемним з підстав, встановлених ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а тому у здійсненні операцій щодо виплати коштів в межах гарантованої суми відшкодування відмовлено. Однак, позивач вважає, що в даному випадку не може застосовуватись ст. 38 вказаного Закону, оскільки між позивачем та АТ Дельта Банк укладено договір строкового вкладу відповідно до встановлених на той час ринкових умов та внутрішніх правил банку, які були доступні будь-якому клієнту АТ Дельта Банк. Також, позивач не є пов'язаною з АТ Дельта Банк особою в розумінні ч. 1 ст. 52 Закону України Про банки і банківську діяльність, у зв'язку з чим, під дію п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону договір теж не підпадає.

Крім цього, не поширюється на вказані правовідносини і положення ч. 3 ст. 36 Закону щодо нікчемності правочинів, вчинених органами управління та керівниками банку після початку процедури виведення Фондом банку з ринку, оскільки договір укладено до запровадження тимчасової адміністрації у АТ Дельта Банк. Отже, договір банківського вкладу, укладений на звичайних умовах, не може бути нікчемним, оскільки не підпадає під зазначені вище критерії, так внесення грошових коштів на депозитний рахунок, за жодних обставин не може спричинити погіршення фінансового стану банку. Навпаки, залучення таких коштів повинно покращувати фінансовий стан банку.

Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник Фонду в судове засідання не зявився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Частиною 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства, зокрема, передбачено, що справа може бути вирішена на підставі наявних в ній доказів. За таким обставин, суд вважає за можливим розглянути справу без участі представника Фонду.

Представник Уповноваженої особи позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити, надав заперечення та пояснив, що 30.10.2014 Постановою Національного Банку України № 692/БТ Про віднесення АТ Дельта Банк до категорії проблемних, банк було віднесено до категорії неплатоспроможних на строк до 180 днів та з метою стабілізації діяльності банку та відновлення його фінансового становища було запроваджено певну низку обмежень, в тому числі - заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Отже, починаючи з 30.10.2014 банку було заборонено здійснювати будь-які операції, що призводять до збільшення встановленої державою суми відшкодування. При цьому, як зазначено в рішенні виконавчої дирекції Фонду, оскільки керівників структурних підрозділів було повідомлено про наявність зазначеної постанови НБУ та відповідні обмеження лише 15.01.2015, факт надання переваги банком кредиторам може бути доведений виключно щодо договорів банківського вкладу, укладених після 16.01.2015. Тобто, за таких обставин, укладення між банком та фізичними особами після 16.01.2015 договорів банківського вкладу, за якими здійснювалося зарахування коштів на вкладні рахунки від фізичних осіб, які є кредиторами банку, та які не могли розраховувати на відшкодування коштів за рахунок Фонду з огляду на перевищення залишків на рахунках граничної суми відшкодування, мало наслідком надання банком кредиторам - фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. При цьому, така перевага полягала у можливості отримати відшкодування коштів, що перевищує встановлений державою розмір, за рахунок Фонду через третіх осіб. Вищезазначене відноситься і до правовідносин, які склалися між позивачем та банківською установою на підставі укладеного договору банківського вкладу № 014-24500-250215 від 25 лютого 2015 року. Крім того, кошти на рахунок відкритий за вказаним договором надійшли шляхом так званого дроблення великого депозиту іншого клієнта банку, а саме фізичної особи - гр. ОСОБА_4, тобто ці операції не передбачали фактичного переміщення реальних грошових коштів та здійснювались за рахунок внутрішньобанківських проводок. Ця обставина свідчить про штучність та фіктивність створення правових підстав для отримання клієнтами банку сум, що перевищують суми гарантованого відшкодування за проведеними операціями, а отже їх нікчемність. Таким чином, комісія дійшла до вірного висновку, що договір позивача є нікчемним з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Що стосується вимоги позивача про визнання протиправної бездіяльності Уповноваженої особи, то даний факт не доведений, оскільки, відповідно до наданих представником Уповноваженої особи документів, вбачається, що Уповноважена особа діяла у відповідності до норм та у порядку встановленому Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, а саме вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком на факт їх нікчемності, за результатами якої було повідомлено позивача відповідним листом про нікчемність правочину, здійснювалось формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та інші дії покладені законом на Уповноважену особу, а отже зазначені позивачем обставини щодо невнесення відомостей про його до реєстру вкладників не є результатом бездіяльності Уповноваженої особи, а є результатом вчинення дій спрямованих на перевірку правочинів та встановлення обставин, які впливають на рішення про відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Відносно вимоги про зобовязання Уповноваженої особи надати додаткову інформацію до Фонду щодо виплати позивачу коштів, зазначив, що надання будь-якої додаткової інформації не передбачено законом. Якщо інтерпретувати та розуміти цю вимогу, як включення позивача до реєстру вкладників, то така вимога також не може бути задоволена, оскільки на сьогодні не існує жодного рішення, що набрало законної сили, в частині визнання протиправності дій уповноваженої особи щодо блокування рахунків позивача та в частині законності рішення про визнання спірного договору нікчемним.

Що стосується вимоги позивача щодо зобовязання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести відомості про позивача до реєстру вкладників, то дана вимога не кореспондується з вимогами Закону України Про систему гарантування фізичних осіб, оскільки законодавець даний обовязок покладає виключно на Уповноважену особу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов має бути задоволений частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.02.2015 між ОСОБА_1 (Клієнт) та АТ Дельта Банк (Банк) було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США № 014-24500-250215 (а.с.11)

Відповідно до умов договору, сума вкладу ОСОБА_1 становить 4000,00 доларів США (п. 1.2 Договору).

Згідно до п.1.3 договору вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок та по 24 серпня 2015 року.

Пунктом 1.8 договору, зокрема, визначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору.

Відповідно до витягу з реєстру операцій та переліку клієнтів фізичних осіб, 25.02.2015 на рахунок ОСОБА_1 було здійснено переказ коштів в сумі 4000,00 доларів США від резидента ОСОБА_4 (а.с.103-104).

Згідно з платіжним дорученням в іноземній валюті для фізичної особи, яка не здійснює підприємницької діяльності від 25.02.2015 №46454724 банк прийняв від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 4000,00 доларів США на вкладний (депозитний) рахунок ОСОБА_1 (а.с.12).

Листом від 21.09.2015 за № 05-3088258 ОСОБА_1 було повідомлено, що операції по його вкладному рахунку тимчасово обмежені, на час тимчасової адміністрації, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 37 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.14).

В подальшому, листом від 23.09.2015 № 8821/2661 тимчасова адміністрація АТ Дельта Банк повідомила, що договір банківського вкладу (депозиту) позивача № 014-24500-250215 від 25.02.2015 є нікчемним з підстав, встановлених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. У звязку з цим, відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (а.с.15).

Не погоджуючись з діями відповідачів, позивач звернувся за захистом своїх прав та законних інтересів до суду.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 Про віднесення публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 за № 51 Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві Дельта Банк, згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ Дельта Банк ОСОБА_3.

Рішеннями виконавчої дирекції Фонду № 71 від 08.04.2015 та № 147 від 03.08.2015 строк здійснення тимчасової адміністрації було запроваджено на шість місяців та продовжено по 02.10.2015 включно.

02.10.2015 Постановою Національного банку України № 664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ Дельта Банк з 05.10.2015 по 04.10.2017 включно (рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015).

Вважаючи дії відповідачів протиправними позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

За змістом пункту 4 ч. 2 ст. 37 названого Закону Уповноваженій особі, серед іншого, надано право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Водночас, відповідно до ч. 2 та п.1 ч. 4 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, протягом дії тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Судом встановлено, що Уповноваженою особою Фонду створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів) укладених АТ Дельта Банк.

Під час перевірки робочою комісією встановлено, що кошти на рахунок, відкритий на ім'я позивача, надходили внаслідок так званого "дроблення" рахунку іншого клієнта, на якому була розміщена сума коштів, розмір якої становив не більше 200000 грн., тобто позивач не вносив готівки до каси, операції виконувались за домовленістю вкладника, який подрібнював свій вклад, з працівниками банку.

Робоча комісія прийшла до висновку, що вказані дії відбувались з метою отримати кошти не від банку і не за рахунок банку, який в той момент вже не міг виконувати свої зобов'язання перед вкладниками щодо повернення належних їм коштів, а отримати кошти від Фонду, тобто за рахунок державних коштів. За таких обставин, витрати Фонду значно збільшуються без будь-яких законних на те підстав.

За результатами роботи вказаної комісії, 15.09.2015 складено протокол засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ Дельта Банк, призначеної наказом Уповноваженої особи № 408 від 29.05.2015, яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду визнати нікчемними правочини (договори) вкладів (депозитів), перелік яких наведено в додатку № 1, який є невід'ємною частиною Протоколу.

Уповноваженою особою Фонду наказом від 16.09.2015 № 813 визнано нікчемними правочини (договори) згідно з переліком.

Вичерпний перелік підстав за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, визначено частиною 3 статті 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

До таких віднесено:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

На думку суду, відповідачами не надано і у матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні статті 70 КАС України докази на підтвердження того, що внаслідок укладання договору банківського вкладу (депозиту) № 014-24500-250215 від 25.02.2015 позивач отримав переваги (пільги), прямо не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Щодо посилань представника відповідачів на те, що банку відповідно до постанови Національного банку України від 30.10.2014 № 692/БТ, було заборонено здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в даному випадку з 16.01.2015, суд зазначає, що позивач не знав та не міг знати про таку заборону при укладенні ним відповідного договору, оскільки постанова Національного банку України від 30.10.2014 № 692/БТ має гриф «банківська таємниця».

Так, законодавством України закріплений принцип індивідуальної відповідальності, тому ОСОБА_1 не може нести відповідальність за дії працівників фінансової установи.

Отже, обставини щодо наявності визначених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб підстав нікчемності правочину, не знайшли свого підтвердження, відповідачі належних та допустимих доказів щодо цього не надали.

Крім іншого, суд вважає нормативно необґрунтованими доводи про те, що кошти на рахунок позивача надходили внаслідок "дроблення рахунку іншого клієнта".

Відповідачами не наведено вимог чинного законодавства, які було порушено позивачем у зв'язку із цим, при цьому суд враховує, що відповідно до положень статті 1062 Цивільного кодексу України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом. Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 Цивільного кодексу України.

Суд звертає увагу, що умовами договору банківського вкладу (депозиту) № 014-24500-250215 від 25.02.2015 не визначено застережень щодо неможливості зарахування грошових коштів, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи.

Як вбачається з матеріалів справи, кошти внесені позивачем в АТ «Дельта Банк» до запровадження тимчасової адміністрації банку.

До того ж, суд вважає, що позивачем документально підтверджено внесення вкладу до АТ «Дельта Банк», який підлягає відшкодуванню у відповідності до вимог Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, відповідно до частин 1, 2 ст. 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

При кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає помилковим висновок відповідачів щодо визнання договору вкладу з позивачем нікчемним та не включенню позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи.

Аналогічна позиція була викладена і в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 у справі №826/857/15.

За таких обставин, на думку суду, позовні вимоги в частині зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' ОСОБА_3 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати ОСОБА_1 відшкодування в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб АТ ''Дельта Банк'' з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, встановленого на дату прийняття такого рішення за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 014-24500-250215 банківського вкладу (депозиту) найкращий від Миколая у доларах США від 25.02.2015, є обґрунтованими і мають бути задоволені.

На думку суду, задоволення вимог позивача в цій частині є належним і достатнім способом захисту прав ОСОБА_1 у межах спірних правовідносин.

Водночас, у частині позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести відомості про ОСОБА_1 до Реєстру вкладників АТ Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб слід відмовити, оскільки у зв'язку із не включенням позивача до переліку вкладників та не передачі такого списку Фонду, спірних правовідносин між ОСОБА_1 та Фондом гарантування вкладів не виникло, а вирішення спору на майбутнє норми Кодексу адміністративного судочинства України не передбачають.

Стосовно вимог позивача щодо визнання протиправної бездіяльності Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Дельта Банк ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей про ОСОБА_1 до переліку вкладників АТ Дельта Банк, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд вважає, що вказаний відповідач діяв у відповідності до норм та в порядку встановленому Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Так, ним вживалися дії щодо перевірки правочинів, укладених банком на факт їх нікчемності, за результатами якої було повідомлено позивача відповідним листом про нікчемність правочину, здійснювалось формування переліку вкладників, яким кошти підлягають відшкодуванню, та інші дії покладені законом на Уповноважену особу.

Зазначені ОСОБА_1 обставини щодо невнесення відомостей про нього до реєстру вкладників не є результатом бездіяльності Уповноваженої особи, а є наслідком вчинення дій спрямованих на перевірку правочинів та встановлення обставин, які впливають на рішення про відшкодування коштів за рахунок Фонду.

За наведених обставин, в цій частині позову також має бути відмовлено.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Дельта Банк ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' ОСОБА_3 надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати ОСОБА_1 відшкодування в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб АТ ''Дельта Банк'' з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, встановленого на дату прийняття такого рішення за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором № 014-24500-250215 банківського вкладу (депозиту) найкращий від Миколая у доларах США від 25.02.2015.

Присудити з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (бульвар Т. Шевченка, 33-Б, м. Київ, 01032) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), за рахунок бюджетних асигнувань, судові витрати в сумі 487,20 грн. відповідно до квитанції від 13.10.2015 № 14432203.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук