Справа № 2а-122/10
Суддя: Рафальський Й. Л.
Дата ухвалення: 2010-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2а-122/10
Провадження № -
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" березня 2010 р. м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Рафальського Й.Л., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Коростені, Житомирського обласного центру по нарахуванню пенсій про визнання дії неправомірними, стягнення недовиплаченої державної соціальної допомоги, зобовязання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.02.2009 року звернувся до суду з позовом про стягнення недовиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни", зазначивши, що як особа, що має статус дитини війни, має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У вказаному розмірі в період з 01.01.2006 року по 31.12 .2007 року допомога ним не отримувалась. Просить стягнути недовиплачену допомогу в розмірі 3792,30 грн. за 2006-2008 роки, зобовязати виплачувати допомогу в законодавча встановленому розмірі.

Позивач свої вимоги підтримав з вищезазначених підстав та просив їх задовольнити, а справу розглянути в його відсутність, подавши про це письмову заяву.

Відповідачі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, до суду не з'явились. Перший відповідач наполягає на застосуванні позовної давності.

За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку письмового

провадження.

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне:

Судом встановлено, що позивач звернувся з вимогою про стягнення недоотриманої у 2006-2008 роках щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни" (далі: Закон) відповідно до визначеного ним розміру.

Позивач має статус дитини війни.

Відповідно до ст. 6 Закону, дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (30% мінімальної пенсії за віком, розмір якої, відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" встановлюється відповідно до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який визначається законом про бюджет на відповідний календарний рік). Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України (ст.7 Закону). Виплата допомоги проводиться органами, що виплачують пенсію, одночасно з її виплатою.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення пенсії проводиться на підставі поданої особою заяви про її виплату. Ст. 102 вищевказаного Закону зобовязує пенсіонера повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

Таким чином, призначення на виплата щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої Законом, проводиться органом, що виплачує пенсію на підставі поданої ним заяви та відповідних документів, що підтверджують право особи на її отримання. Таким органом являється залучений до участі в справі третій відповідач.

Законами України "Про державний бюджет України на 2006 рік", "Про державний бюджет України на 2007 рік" та "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів" передбачалась виплата вищевказаної допомоги у визначених ними розмірах, які не відповідали законодавчовстановленому.

Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) та №10-рп/2008 від 22.05.2008 року ( справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ряд положень вищевказаних Законів , в тому числі і тих, якими визначався розмір вищевказаної допомоги .

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" № 422/96-ВР від 16.10.1996 року зі змінами , у разі якщо певні законодавчі акти або їх окремі положення, які були предметом судового розгляду, визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Керуючись статтею 74 вищевказаного Закону, Конституційний Суд України вказав на преюдиціальність своїх вищезгаданих Рішень при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Враховуючи принципи верховенства права, пріоритетності Закону як нормативного акту, що має вищу юридичну силу, недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, які передбачені ст.ст.8,22 Конституції України, отримання позивачем допомоги , передбаченої ст.6 Закону, не у визначених ним розмірах є порушенням його прав та законних інтересів, тому відповідно до ст.ст.8,9 КАС України при врегулювання спору, що виник між сторонами , застосуванню підлягає саме Закон в межах його дії в зазначений позивачем часовий період та відповідно до практики Європейського Суду з прав людини без врахування повноти бюджетного забезпечення його виконання, оскільки відсутність чи недостатність фондів державної влади не може виправдовувати невиконання передбачених Законом зобовязань та порушувати приватновласницькі інтереси позивача в частині гарантованого йому Законом його законного сподівання на отримання відповідних коштів у відповідних розмірах .

Розмір мінімальної пенсії за віком, в зазначений позивачем період становив: у

2006 році - з 01 січня - 350 грн., з 01 квітня - 359 грн., з 01 жовтня - 366 грн., 2007 році - з 01 січня - 383,80 грн., з 01 квітня - 410,06 грн., з 01 жовтня - 415,11 грн., у 2008 році - з 01 січня - 470 грн., з 01 квітня - 481 грн., з 01 липня - 482 грн., з 01 жовтня 498 грн. .

Відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, тому відповідно до ст. 100 КАС України він застосовується. В межах строку позовної давності знаходиться період з 01.02.2008 року.

Належний відповідач не подав доказів того, що ним у вказаний позивачем період проводилась виплата спірної допомоги в розмірах, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" у визначеному ним розмірі в межах його дії у цей період. Не подано відповідачем і доказів того, що неотримання позивачем належних йому відповідно до Закону коштів сталось не з його вини, оскільки розмір отриманих бюджетних коштів від безпосереднього їх розпорядника відповідає проведеним ним нарахуванням, а його посилання на виконання нечинних нормативних актів, які не відповідають Конституції як основному закону держави, до уваги не приймаються.

Однак, враховуючи, що виплата, про стягнення якої просить позивач фінансується з Державного бюджету, суд відповідно до положень ст. 11,ч.2 КАС України виходить за межі позовних вимог з метою повного захисту інтересів позивача та зобовязує першого відповідача нарахувати та виплатити позивачеві доплату, передбачену ст.6 Закону, відповідно до передбачених ним розмірів в період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. Вимоги до другого відповідача є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не подано доказів існування між нею та ним

правовідносин та порушення ним її прав.. Не підлягає задоволенню і вимога про зобовзання в подальшому проводити виплати, оскільки закон не передбачає вирішення спору щодо можливого в майбутньому порушення-, оспорювання чи невизнання права.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.6,9,11,12,158-163 КАС України, ст. ст. 8, 22 Конституції України, Законом України "Про соціальний захист дітей війни" N 2195-ІУ від 18 листопада 2004 року зі змінами, Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року зі змінами, Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2007 рік " зі змінами, Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107/УІ від 28.12.2007 року, Законом України "Про державний бюджет України на 2009 рік", Законом України "Про Конституційний Суд України" № 422/96-ВР від 16.10.1996 року зі змінами; Рішеннями Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 (справа про соціальні гарантії громадян), №10- рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України);

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Дії Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені визнати неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м.Коростені нарахувати та виплатити ОСОБА_1 неотриману в період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року щомісячне підвищення до пенсії , передбачене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

В позові до Житомирського обласного центру по нарахуванню пенсій відмовити.

В задоволенні вимоги про зобовязання в подальшому виплачувати щомісячне підвищення до пенсії , передбачене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", відмовити.

Звільнити сторони від сплати судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення постанови , а в разі складання постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складання в повному обсязі, через Коростенський міськрайонний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги до апеляційного суду .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не подано; в разі подання заяви про апеляційне оскарження , але неподання після цього апеляційної скарги - після закінчення строку подання апеляційної скарги; в разі подання апеляційної скарги - після закінчення апеляційного розгляду справи, якщо її не скасовано.