Справа № 335/11299/15-а
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В., при секретарі Кудряшовій Ю.І., за участю представника позивача: ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 розглянувши клопотання про залишення позовної заяви без руху у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

04 листопада 2015 року ОСОБА_4, який працює Генеральним директором (виконуючим обовязки) Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжжяобленерго», звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постановою заступника начальника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області № 08-0177/2015 від 27.10.2015 р. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 136 грн. за ст. 164-2 ч.1 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення від 27.10.2015 р. була винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення № 08-0234/2015 від 09.10.2015 р., в якому зазначено, що Позивачем, як посадовою особою ВАТ «Запоріжжжяобленерго», допущено порушення ч.1 ст. 164-2 КУпАП «Порушення законодавства з фінансових питань», а саме перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізії.

Підставою для складання протоколу № 08-0234/2015 від 09.10.2015 р. став факт недопуску 30.09.2015 р. Позивачем, як керівником ВАТ «Запоріжжжяобленерго», працівників ДФІ у Запорізької області до проведення планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності у ВАТ «Запоріжжяобленерго» за період з 01.07.2014 р. по 30.09.2015 р., яка відповідно до п. 1.2.3.1. Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІІ квартал 2015 року була запланована в період з 30 вересня 2015 року по 11 листопада 2015 року.

Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення № 08-0177/2015 від 27.10.2015 р. протиправною і такою, що підлягає скасуванню, з тих підстав, що у ДФІ в Запорізькій області, як органу державного нагляду (контролю), були відсутні правові підстави для проведення планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ «Запоріжжяобленерго» в період з 30.09.2015 р. по 11.11.2015 р.; просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 08-0177/2015 від 27.10.2015 р. про накладення адміністративного стягнення, прийняту заступником начальника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області, та закрити справу про адміністративне правопорушення за ст. 164-2 ч.1 КУпАП у відношенні нього в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову з підстав, зазначених у запереченнях на позов, зокрема зазначив, що відповідно до Закону України N 2939-XII від 26.01.1993 р. «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», «Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами», затвердженому Постановою КМУ № 550 від 20.04.2006 р., Відповідач мав всі законні підстави для проведення планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ «Запоріжжяобленерго», а в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, просив у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових i службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 займає посаду виконуючого обовязки Генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжжяобленерго».

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2015 р. Відкритим акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» було отримано письмове повідомлення № 08-05-14-14/6006 від 18.09.2015 р. Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про те, що відповідно до п. 1.2.3.1. Плану контрольно-ревізійної роботи на ІІІ квартал 2015 року, в період з 30 вересня 2015 року по 11 листопада 2015 року буде проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності у ВАТ «Запоріжжяобленерго» за період з 01.07.2014 р. по 30.09.2015 р.

Листом № 001-008/14622 від 28.09.2015 р. ВАТ «Запоріжжяобленерго» повідомило ДФІ в Запорізькій області про відсутність у останньої правових підстав для проведення планової виїзної ревізії.

Постановою заступника начальника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області № 08-0177/2015 від 27.10.2015 р. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 136 грн. за ст. 164-2 ч.1 КУпАП, у звязку з не допуском 30.09.2015 р. ним, як керівником ВАТ «Запоріжжжяобленерго», працівників Відповідача до проведення зазначеної ревізії.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП, постанова органу про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена у вищестоящий орган або суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 1 статті 164-2 КУпАП, сформульований як приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, порушення правил ведення касових операцій, перешкоджання працівникам державної контрольно-ревізійної служби у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Відповідно до абзацу першого ч.14 ст. 11 Закону України N 2939-XII від 26.01.1993 «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» посадові особи органу державного фінансового контролю вправі приступити до проведення ревізії за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України.

Основним законодавчим актом, який встановлює порядок здійснення перевірок субєктів господарювання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами (органами державного нагляду (контролю)), є Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» N 877-V від 05.04.2007 р. (із змінами та доповненнями), далі Закон № 877.

Відповідно до статті 2 Закону № 877 його дія не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів: контролю органами державної фіскальної служби; валютного контролю; державного експортного контролю; контролю за дотриманням бюджетного законодавства; банківського нагляду; державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції; державного нагляду за дотриманням вимог ядерної безпеки; державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації; при проведенні оперативно-розшукової діяльності, дізнання, прокурорського нагляду, досудового слідства і правосуддя; державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду); державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону № 877: з урахуванням значення прийнятного ризику всі суб'єкти господарювання, що підлягають нагляду (контролю), відносяться до одного з трьох ступенів ризику: з високим, середнім та незначним; критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від здійснення господарської діяльності і періодичність проведення планових заходів, затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).

Проте, Кабінетом Міністрів України не були затверджені критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від здійснення господарської діяльності і періодичність проведення планових заходів органами Державної фінансової інспекції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 877 якщо не затверджені критерії розподілу суб'єктів господарювання за ступенями ризику їх господарської діяльності, періодичність проведення планових заходів та перелік питань для їх здійснення, то такі суб'єкти господарювання вважаються суб'єктами господарювання з незначним ступенем ризику та підлягають державному нагляду (контролю) не частіше одного разу на п'ять років.

З матеріалів справи вбачається, що остання планова виїзна ревізія фінансово-господарської діяльності у ВАТ «Запоріжжяобленерго» за період з 01.03.2011 р. по 30.06.2014 р. була проведена ревізійною групою ДФІ в Запорізькій області у термін з 22.07.2014 р. по 08.10.2014 р. (з урахуванням терміну зупинення з 07.08.2014 р. по 12.09.2014 р.), за результатами якої було складено акт від 15.10.2014 року № 05-21/28.

Частиною 2 статті 4 Закону № 877 встановлено, зокрема, наступне: у разі якщо субєкт господарювання на відповідний плановий період включений до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) одночасно кількох органів державного нагляду (контролю), відповідні планові заходи здійснюються органами державного нагляду (контролю) комплексно - одночасно всіма органами державного нагляду (контролю), до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) яких включено субєкта господарювання;здійснення органом державного нагляду (контролю) щодо одного субєкта господарювання планових заходів державного нагляду (контролю) протягом одного планового періоду заборонено, якщо в цьому плановому періоді такий субєкт господарювання включений до плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) іншого органу державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 877:планові заходи здійснюються відповідно до річних або квартальних планів, які затверджуються органом державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому, або до 25 числа останнього місяця кварталу, що передує плановому;протягом одного року проведення більш як одного планового заходу державного нагляду (контролю) щодо одного субєкта господарювання не допускається.

Отже, відповідно до ч.2 ст.4 та ч.1 ст.5 Закону № 877 заборонено:здійснення органом державного нагляду (контролю) щодо одного субєкта господарювання планових заходів державного нагляду (контролю) протягом одного планового періоду, якщо в цьому плановому періоді такий субєкт господарювання включений до плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) іншого органу державного нагляду (контролю); здійснення протягом одного року проведення більш як одного планового заходу державного нагляду (контролю) щодо одного субєкта господарювання незалежно від кількості органів державного нагляду (контролю), на які поширюється дія цього Закону.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З матеріалів справи вбачається, що в ІІІ кварталі 2015 року (в період, в якому Відповідачем було заплановано початок проведення планової ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ «Запоріжжяобленерго») планова перевірка діяльності ВАТ «Запоріжжяобленерго» була проведена іншим органом державного нагляду (контролю) Запорізьким обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, що підтверджується письмовим повідомлення останнього № 19-03-2523 від 18.08.2015 р. та актом № 917 від 24.09.2015 р. перевірки дотримання порядку використання та своєчасності і повноти повернення невикористаних страхових коштів у ВАТ "Запоріжжяобленерго", проведеної за період з 01.10.2013 р. по 30.06.2015 р.у термін з 07.09.2015 р. по 24.09.2015 р.

Крім того, судом встановлено, що в 2015 році (в період з 27.02.2015 р. по 20.03.2015 р.) була проведена ще одна планова перевірка ВАТ «Запоріжжяобленерго» органом державного нагляду (контролю) Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), а саме планова перевірка дотримання ВАТ «Запоріжжяобленерго» Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, за наслідками якої був складений акт від 20.03.2015 р. № 13.

Враховуючи викладене, суд вважає, що планування проведення Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області в період з 30.09.2015 р. по 11.11.2015 р. планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності у ВАТ «Запоріжжяобленерго» провадилося без врахування положень ст.11 Закону України N 2939-XII від 26.01.1993 р. «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», ст.ст. 2, 4, 5, 22 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» N 877-V від 05.04.2007 р.

Крім цього, суд відзначає, що на момент винесення постанови про накладення на Позивача адміністративного стягнення від 27.10.2015 р. Запорізьким окружним адміністративним судом була постановлена ухвала з питань забезпечення позову від 05.10.2015 р. у справі № 808/8281/15 за позовом ВАТ «Запоріжжяобленерго» до ДФІ в Запорізькій області.

Цією ухвалою, яка в силу приписів ст.124 Конституції України, ст.ст. 118, 158 КАС України була обовязковою для Відповідача, суд заборонив Державній фінансовій інспекції в Запорізькій області проведення ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ «Запоріжжяобленерго» за період з 01.07.2014 р. по 30.09.2015 р. до набрання законної сили рішенням суду в даній справі.

До того ж, статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Всупереч вимогам вказаної статті Кодексу, у протокол про адміністративне правопорушення не внесено жодних даних про прізвища й адреси свідків, які були очевидцями подій, що мали місце на території ВАТ «Запоріжжяобленерго», не зазначено конкретних даних про місце його складення, місце, час вчинення і суть правопорушення, вчиненого саме ОСОБА_4, а не іншою особою.

При цьому в Акті про неможливість проведення ревізії від 30.09.2015 року не вказано у який спосіб відбулося недопущення працівників відповідача до проведення ревізії. При цьому вказаний Акт не містить у собі ані часу, ані місця його складання, враховуючи що його складання відбувалося із допомогою компютерної техніки. У вказаному Акті також окрім підписів осіб, які його склали, інші особи (свідки, працівники) не зазначені. Аналогічним чином складено і Акт відмови від підпису, тими ж працівниками відповідача майже через тиждень після складення Акту. При цьому у Акті про неможливість проведення ревізії відсутні підписи осіб, щодо яких вказаний Акт складався, а також відсутні відмітки про відмову від підпису на місці, нібито, вчинення правопорушення, що було підставою для направлення вказаного Акту на підписання ОСОБА_4, ОСОБА_5 поштою.

Згідно ст.ст.10,11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, або легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча і повинна була і могла їх передбачити.

Статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, при його складанні позивач ОСОБА_4 вину свою не визнавав, надавав письмові заперечення і бажав бути присутнім при розгляді адміністративної справи.

Однак відповідач всупереч вимогам ст.280 КУпАП при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення та винесенні постанови всебічно, повно і об'єктивно не з'ясував обставини справи, не встановив вину позивача ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.А при розгляді справи в суді представником відповідача, не представлено доказів того, що в цьому полягала вина позивача.

Згідно з вимогами ст.ст. 9, 33 КУпАП протиправність дій (бездіяльності) особи та наявність вини особи є обовязковими умовами для її притягнення до адміністративної відповідальності, тобто обовязковими чинниками складу адміністративного правопорушення.

Як вже зазначалось вище ч.1 ст. 164-2 КУпАП передбачено відповідальність за перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок.Тобто обовязковою ознакою обєктивної сторони складу такого правопорушення є дія.

Наявність такої ознаки, як і інших обовязкових ознак складу адміністративного правопорушення повинно бути встановлено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Постанова не містить опису таких обставин і в ній відсутні мотиви неврахування таких обставин. Не мотивовано, чи такі обставини перевірялись і чи зясовувалось питання наявності в діях керівника такого підприємства однієї із обовязкових ознак складу вказаного адміністративного правопорушення, як вина та її форма.

З метою недопущення необґрунтованого притягнення будь-якої особи до адміністративної відповідальності законодавець встановив, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таке правило забезпечує можливість реалізації права на захист. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Таке правило закріплене в ст. 268 КУпАП.

Аналогічні вимоги зазначені і в п. 2 Р. 3 Порядку оформлення Державною фінансовою інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2013 № 1045 (далі - Порядок), згідно до якого справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її повідомлення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Більш того, ст. 251 КУпАП передбачає пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, як джерело встановлення доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

П. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП встановлено обовязок органу (посадової особи) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішити питання, зокрема, і щодо того чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Разом із тим, доказів своєчасного сповіщення ОСОБА_4 про розгляд справи про адміністративне правопорушення суду не надано.

Так, з матеріалів справи вбачається, що В.о. генерального директора ВАТ «Запоріжжяобленерго» ОСОБА_4 Державною фінансовою інспекцією в Запорізькій області було направлено повідомлення від 23.10.2015 року за №08-05-14-14/6797 про розгляд справи про адміністративне правопорушення із зазначенням дати та часу розгляду 27.10.2015 року о 15-00 годин, яке, згідно вхідного штамту, отримано ВАТ «Запоріжжяобленерго» 26.10.2015 року.

Однак, відповідно наказу про відрядження від 26.10.2015 року № 3504-к ОСОБА_4 з 27.10.2015 року по 30.10.2015 року перебував у відрядженні.

При цьому у матеріалах справи відсутні відомості про своєчасне повідомлення саме ОСОБА_4 про час та місце розгляду про адміністративне правопорушення .

Тобто під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у відповідача були відсутні дані про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 268 КУпАП і відповідно не було зясовано чи був сповіщений ОСОБА_4 своєчасно про розгляд адміністративної справи та була винесена постанова.

Таким чином, провівши розгляд справи за відсутності ОСОБА_4 і за відсутності допустимих та належних даних, тобто доказів, про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи відповідачем не було виконано обовязків встановлених Законом та відповідно було порушено вимоги ст.ст. 268, 278 КУпАП і, як наслідок порушено право ОСОБА_4 на захист.

Відповідно до п. 6 Р. 3 Порядку оформлення Державною фінансовою інспекцією України та її територіальними органами матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2013 № 1045, Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; вказівку про порядок і строк оскарження постанови.

Дії особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, про які вказано в оскаржуваній постанові розцінено, як порушення п.23 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затвердженої Постановою КМУ від 20.04.2005 №550 (далі - Порядок) .

Однак з оскаржуваної постанови незрозуміло, яку саму частину п. 23 Порядку порушив ОСОБА_4, адже вказаний підпункт містить у собі пять частин. При цьому зазначеним вище пунктом Порядку передбачено лише те, що сам факт перешкоджання посадовим особам контролюючого органу у проведенні ревізії є підставою для застосування до об'єкту контролю санкцій, передбачених законодавством, і для притягнення керівника об'єкта контролю до адміністративної відповідальності. Тобто, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не є субєктом порушення вказаного пункту Положення.

Стаття 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року взагалі визначає головні завдання органу державного фінансового контролю, і не може бути підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

Наявність події адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання належних і допустимих доказів, а оскільки даний протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам чинного законодавства, то його можна вважати неналежним і недопустимим доказом по справі. Окрім письмових доказів, досліджених судом під час розгляду справи, які, на думку суду, є не достатньо обґрунтованими для підтвердження вини позивача, та пояснень його представника щодо невинуватості останнього, наявними є також докази, що свідчать про неправомірність дій саме працівників Держфінінспекції.

Крім цього, під час розгляду справи про адмінправопорушення не з'ясовано та не дана оцінка щодо особи, обставин, що пом'якшують, або обтяжують покарання.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164-2 КУпАП, є недоведеним.

Враховуючи встановлені обставини справи, зокрема, те, що ОСОБА_4 не був своєчасно повідомлений про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що свідчить про порушення відповідачем прав особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а також допущення інших порушень під час підготовки матеріалів такої справи та під час її розгляду, то оскаржувана постанова, яка винесена без достатніх доказів вини ОСОБА_4П, і справді є протиправною.

З урахуванням вищевикладених обставин справи, судом встановлено, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого диспозицією ст.164-2 КУпАП, зокрема протиправні та винні дії по перешкоджанню працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізії, в звязку з чим у Відповідача були відсутні правові підстави для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

При винесенні оскаржуваної постанови відносно ОСОБА_4 посадова особаДержавної фінансової інспекції в Запорізькій області не врахувала зазначених вище обставин, що призвело до безпідставного притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, в зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 є законним та обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 6, 9-11, 17-20, 99, 159-163, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної фінансової інспекції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Державної фінансової інспекції в Запорізькій області № 08-0177/2015 від 27.10.2015 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 у вигляді штрафу у розмірі 136 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.164-2 КУпАП закрити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

На постанову суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови, в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Суддя: Ю.В.Апаллонова