Справа № 826/9782/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 вересня 2015 року 11 год. 00 хв. № 826/9782/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Данилишина В.М., суддів Качура І.А., Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Міністерства юстиції України, треті особи: приватне акціонерне товариство «Бліц-Інформ» та публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання незаконним та скасування рішення, а також з інших питань.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - позивач) до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - відповідач), треті особи: приватне акціонерне товариство «Бліц-Інформ» (далі - ПрАТ "Бліц-Інформ") та публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), про визнання незаконною та скасування постанови відповідача від 18 березня 2015 року про арешт майна боржника та заборону на його відчуження (ВП №46888910) в частині накладення арешту на усе майно, що належить боржнику (далі - оскаржувана постанова), а також зняття накладеного оскаржуваною постановою арешту із рухомого майна, що належить ПрАТ «Бліц-Інформ».

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач неправомірно наклав арешт на усе рухоме майно ПрАТ «Бліц-Інформ» та заборонив його відчуження, оскільки це перешкоджає позивачу, як пріоритетному обтяжувачу за укладеними із ПрАТ «Бліц-Інформ» договорами застави, реалізувати своє право на першочергове задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмети застави у спосіб, обраний ним на власний розсуд, виходячи із норм чинного законодавства та умов договорів застави.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні колегією суддів, а також, на підставі п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 "Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції" та відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), допущено заміну відповідача його процесуальним правонаступником - Міністерством юстиції України (далі - відповідач).

Крім того, згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 53 КАС України, до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, судом допущено ПрАТ «Бліц-Інформ» (далі - третя особа-1) та ПАТ "ОТП Банк" (далі - третя особа-2).

У ході судового розгляду справи представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його повністю.

Представник відповідача у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином. При цьому, до суду через канцелярію від відповідача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.

Представники третіх осіб 1, 2 у судові засідання також не прибули, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи треті особи 1, 2 повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за відсутності їх представників до суду не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2015 року державним виконавцем, на підставі розглянутої заяви ПАТ «ОТП Банк» (стягувач) від 16.03.2015 року про примусове виконання наказу №5011-35/4003-2012, виданого 18.03.2014 року Господарським судом міста Києва, про стягнення із ПрАТ «Бліц-Інформ» (боржник) на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитом у розмірі 2991507,94 євро (що за офіційним курсом євро до гривні, встановленим Національним банком України (далі - Національний банк) станом на 09.09.2013 року, 1 євро = 10,48442 гривень) становить 31364225,68 грн., заборгованість по відсотках - 715646,10 євро (що за офіційним курсом євро до гривні, встановленим Національним банком станом на 09.09.2013 року, 1 євро = 10,48442 гривень) становить 7503134,28 грн., пеню за прострочення сплати відсотків 466047,11 євро (що за офіційним курсом євро до гривні, встановленим Національним банком станом на 09.09.2013 року, 1 євро = 10,48442 гривень) становить 4886233,64 грн. та 52330,40 грн. судового збору, прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46888910 (далі - виконавче провадження).

Одночасно з цією постановою державним виконавцем 18.03.2015 року прийнято постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження, якою накладено арешт на усе рухоме та нерухоме майно, що належить ПрАТ «Бліц-Інформ» у межах суми звернення стягнення: 43805924,00 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ПрАТ «Бліц-Інформ» тільки у межах суми боргу.

Не погоджуючись із такими рішеннями відповідача, позивач посилається на наступне.

Так, 15.02.2005 року між позивачем та закритим акціонерним товариством «Холдингова компанія «Бліц-Інформ» (правонаступником якого є ПрАТ «Бліц-Інформ») укладено генеральну кредитну угоду б/н, із змінами і доповненнями, внесеними додатковими угодами зі змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами: б/н від 22.11.05 року; №2 від 17.07.07 року; №3 від 11.11.08 року; №4 від 04.12.08 року; №5 від 17.02.09 року; №6 від 31.07.09 року; №7 від 31.03.10 року; №8 від 30.07.10 року; №9 від 29.03.12 року.

З урахування додаткової угоди №9 від 29.03.12 року до генеральної кредитної угоди ліміт кредитування 7490000,00 євро у гривні за офіційним курсом Національного банку, встановленим на дату видачі кредитних коштів, валюта гривня, останній день строку дії субліміту 30.04.2012 року, процентна ставка 14%.

У рамках генеральної кредитної угоди 29.03.12 року між позивачем, як банком, та ПрАТ «Бліц-Інформ», як позичальником, укладено кредитний договір №010/56/642. Заборгованість ПрАТ «Бліц-Інформ» за кредитним договором станом на 04.03.15 року становить 112143006,58 грн., у тому числі: за основним зобов'язанням - 79766366,87 грн.; за відсотками - 31254040,38 грн.; пеня за відсотками - 1122599,32 грн.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за генеральною кредитною угодою та кредитним договором між банком та позичальником укладено наступні договори застави:

- договір застави основних засобів №11/1-1819/2814 від 25.08.2005 року, згідно з яким, у заставу банку передано поліграфічне обладнання. Предмет застави оцінюється сторонами у сумі 8595394,00 грн.;

- договір застави основних засобів №11/1-2080/3486 від 12.02.2007 року, відповідно до якого, у заставу банку передано поліграфічне обладнання. Предмет застави оцінюється сторонами у сумі 3076143,00 грн.;

- договір застави основних засобів №11/1-2509 від 06.06.2008 року, згідно з яким, у заставу банку передано технологічне обладнання. Предмет застави оцінюється сторонами у сумі 20166709,00 грн.;

- договір застави основних засобів №11/1-2618 від 24.11.2008 року, відповідно до якого, у заставу банку передано технологічне обладнання. Предмет застави оцінюється сторонами у сумі 12367608,00 грн.

20.03.2015 року позивачем зареєстровано звернення стягнення на предмети застави за договорами №11/1-1819/2814 від 25.08.2005 року, №11/1-2080/3486 від 12.02.2007 року, №11/1-2509 від 06.06.2008 року та №11/1-2618 від 24.11.2008 року.

Згідно зі ст.ст. 572, 574, 576 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави (майбутній урожай, приплід худоби тощо).

Права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Право застави поширюється на плоди, продукцію та доходи, одержані від використання заставленого майна, у випадках, встановлених договором.

Предметом застави не можуть бути:

культурні цінності, що є об'єктами права державної чи комунальної власності і занесені або підлягають занесенню до Державного реєстру національного культурного надбання;

пам'ятки культурної спадщини, занесені до Переліку пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації.

Предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких заборонена законом.

Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Застава окремих видів майна може бути заборонена або обмежена законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 577 ЦК України, застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ст. 14, ч. 1 ст. 15, ст. 16, Закону України «Про заставу», договір застави повинен бути укладений у письмовій формі.

Недотримання вимог щодо форми договору застави та його нотаріального посвідчення тягне за собою недійсність договору з наслідками, передбаченими законодавством України.

Застава рухомого майна може бути зареєстрована відповідно до закону.

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення.

Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 25, ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

У ході розгляду справи судом з'ясовано, що договори застави укладені між позивачем та ПрАТ «Бліц-Інформ» 25.08.2005 року, 12.02.2007 року, 06.06.2008 року, 24.11.2008 року.

Вказані застави зареєстровані позивачем 20.03.2015.

Рішення суду, за яким відбувається стягнення із ПрАТ «Бліц-Інформ» коштів, набрало законної сили 11.03.2014 року.

Тобто, як вбачається з вище викладеного, реєстрація позивачем застави 20.03.2015 року, тобто, після прийняття судом рішення про стягнення коштів із ПрАТ «Бліц-Інформ», не впливає на момент виникнення у позивача права застави.

Отже, позивач має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна перед іншими кредиторами.

Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції станом на 02.03.2015 року, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови) не передбачає обмежень на прийняття державним виконавцем постанови про арешт майна у разі, якщо таке майно перебуває в заставі у іншої, ніж стягувач, особи.

У такому випадку настають наслідки, передбачені ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у заставодержателя виникає право на звернення до суду із позовом про зняття арешту із заставленого майна.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувану постанову прийнято відповідачем із дотриманням норм чинного законодавства.

Поряд з цим, обтяження заставленого майна арештом та забороною його відчуження, за переконанням суду, порушує праві та інтереси позивача, тому із такого майна має бути знятий арешт шляхом зобов'язання відповідача вчинити передбачені нормами чинного законодавства дії, направлені на його зняття.

Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до Міністерства юстиції України, треті особи: приватне акціонерне товариство «Бліц-Інформ» та публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання незаконним та скасування рішення, а також з інших питань є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим, що позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору за рахунок бюджетних коштів, суд не присуджує на користь позивача здійснені ним судові витрати відповідно до задоволених вимог.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Міністерство юстиції України вчинити передбачені нормами чинного законодавства дії, направлені на зняття арешту, накладеного 18 березня 2015 року постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про арешт майна та заборону на його відчуження (ВП №46888910), із рухомого майна, що належать приватному акціонерному товариству «Бліц-Інформ» (), а саме із:

- машини миючої для антилоксових валів, 2000 року, інвентарний номер Х012050, заводський номер 99091;

- обладнання для монтажу друкованих форм, 2000 року, інвентарний номер Х009967, заводський номер 4269;

- станції змішування і дозування флексокрасок, інвентарний номер Х012036, заводський номер 204;

- машини офсетного друку рулонів, 2002 року, інвентарний номер Х030449, заводський номер 29981В,

- машини обробки фольгою, 2001 року, інвентарний номер Х030594, заводський номер 57125105;

- машини для виробництва коробів, 2001 року, інвентарний номер Х030590, заводський номер 57805806,

- машини для виробництва коробів, 2001 року, інвентарний номер Х030589, заводський номер 53106005;

- машини печатної, 2001 року, інвентарний номер Х003007, заводський номер 362708;

- машини для різання паперу, 2001 року, інвентарний номер Х003030 заводський номер 7141234;

- машини печатної флексографічної, 1999 року, інвентарний номер Х012128, заводський номер 41876;

- машини каширувальної, 2002 року, інвентарний номер Х012104, заводський номер 43586;

- машини для різання паперу, 2001 року, інвентарний номер Х003022, заводський номер 3799004;

- машини для склеювання упаковки, 2001 року, інвентарний номер Х030698, заводський номер 34110705;

- флексографічної друкарської 8-ми фарбової машинки ПРИМАФЛЕКС СМ (комплект), 2007 року, інвентарний номер Х037521, заводський номер s.n. 53410;

- лінії безшовного кріплення для виготовлення брошур та книжкових блоків KOLBUS, 2004 року, інвентарний номер Х028549, заводський номер 45;

- машини печатної ролевої «Heidelberg M 600 B 24», інвентарний номер Х004971, заводський номер МС-Y0396;

- машини для скріплення Renz Autobind 700, 1998 року, інвентарний номер Х003075, заводський номер 379;

- швидкісної паперорізальної машини Polar 137, 2001 року, інвентарний номер Х003037, заводський номер 7141232;

- машини офсетного друку Man Rland 706 L, 2001 року, інвентарний номер Х003002, заводський номер 29353В;

- системи зволоження повітря DAN FUGHT, 2004 року, інвентарний номер Х020780;

- комп'ютерного серверу ІВМ, 2004 року, інвентарний номер Х009876,

- горизонтального стопоукладальника RIMA-System 6200, інвентарний номер Х004978, заводський номер Хо627079.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Присудити на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () здійснений ним судовий збір у розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні вісім копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам та третім особам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.М. Данилишин

Суддя І.А. Качур

Суддя В.І. Келеберда