Справа № 2а/0370/742/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

11 листопада 2015 року м. Київ К/800/28812/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Приходько І.В., Юрченко В.П.,

розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області (далі - Інспекція)

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.04.2011

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014

у справі № 2а/0370/742/11

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Континент Нафто Трейд" (далі - Товариство)

до Інспекції

про скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 18.04.2011, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Інспекції від 10.02.2011 № , згідно з яким Товариство притягнуто до відповідальності у вигляді штрафних санкцій у сумі 892 647,45 грн. за незабезпечення відповідності суми грошових коштів у місці проведення розрахунків сумі, зазначеній у денному звіті РРО.

Судові акти мотивовані тим, що при перевірці факту дотримання позивачем вимог пункту 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон) Інспекцією було протиправно не враховано виручку, яка зберігалася у сейфі.

Законність ухвалених у справі судових актів перевіряється у порядку глави 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у зв'язку з касаційною скаргою Інспекції, в якій вона просить скасувати ухвалені у справі судові акти та відмовити у позові Товариства. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що судами було надано розширювального тлумачення змісту поняття «місце проведення розрахунків» у розумінні статті 2 Закону, до якого не належить сейф підприємства.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство зазначає про правильність та обґрунтованість висновків попередніх судових інстанцій та просить залишити оскаржувані судові акти без змін, а скаргу - без задоволення.

На стадії касаційного розгляду справи представником Інспекції подано клопотання про закриття провадження в даній справі, мотивоване припиненням юридичної особи позивача (що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Частиною першою статті 157 КАС передбачено, що суд закриває провадження у справі у разі ліквідації підприємства, установи, організації, які були стороною у справі.

За правилами статті 228 КАС суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Наведені законодавчі норми передбачають надання правової оцінки висновкам судів, покладеним в основу прийняття судових рішень з даного спору, для застосування належних процесуальних наслідків ліквідації позивача у справі.

Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи встановлено, що фактичною підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у сумі 892 647,45 грн. згідно з оспорюваним податковим повідомленням-рішенням слугував висновок податкового органу, викладений в акті фактичної перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій від 28.01.2011, про порушення Товариством пункту 13 статті 3 Закону внаслідок незабезпечення відповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному Х-звіті реєстратора розрахункових операцій (РРО); при цьому сума невідповідності склала 178 529,49 грн.

У судовому процесі також з'ясовано, що на час проведення перевірки належної позивачеві АЗС грошова виручка на суму невідповідності знаходилась у сейфі, розміщеному у приміщенні АЗС.

В силу вимог пункту 13 статті 3 Закону суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно з визначенням, наведеним у статті 2 Закону, місце проведення розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Пунктом 23 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833 передбачено, що забороняється зберігання на місці проведення розрахунку (в касі, грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що не належить суб'єкту господарювання, а також особистих речей касира чи інших працівників.

Тобто місце проведення розрахунків у розумінні наведених законодавчих норм не обмежується виключно касовим апаратом, а включає касу, грошовий ящик, сейф тощо.

Керуючись наведеними законодавчими вимогами, суди з посиланням на наказ директора Київської філії Товариства від 18.12.2009 № 11 «Про посилення заходів щодо збереження матеріальних та фінансових цінностей», яким встановлено зберігання на АЗС готівки у сумі більшій, ніж 1500 грн. у денний час та у сумі понад 500 грн. у нічний час у прикасовій зоні - у сейфі, дослідивши чеки РРО про здійснення платником операцій «службова видача» (які підтверджують фактичне вилучення готівки на суму невідповідності з каси підприємства) та встановивши факт подальшої передачі зазначеної суми інкасатору для здачі в банк, зробили правильний висновок про наявність готівки в сумі 178 529,49 грн. на місці проведення розрахунків, що виключає правомірність застосування до Товариства оспорюваного штрафу.

Доводи касаційної скарги ґрунтуються на іншому розумінні правових норм, що регулюють розглядувані правовідносини, а тому не є свідченням судової помилки.

Норми права при вирішенні спору застосовані судами правильно. Порушень процесуальних норм, що тягнуть скасування судових актів, не виявлено.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 220, 222, 223, 228, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області залишити без задоволення.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.04.2011 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2014 у справі № 2а/0370/742/11 визнати такими, що втратили законну силу.

3. Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Приходько
В.П. Юрченко

Суддя М.І. Костенко