Справа № 826/17760/13-а
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Київ К/800/39227/14

Вищий адміністративний суд України у складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І. (суддя-доповідач),
Ланченко Л.В.,
Пилипчук Н.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2013 року

та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року

у справі № 826/17760/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_4 звернулась до суду з адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2013 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 13.06.2013 року № . Зобов'язано Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві стягнути на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 172 (сто сімдесят дві) грн. 05 коп з Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання з рахунку Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів в м. Києві.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2013 року змінено. Викладено третій абзац її резолютивної частини в такій редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 172, 05 грн. (сто сімдесят дві гривні і п'ять копійок)». В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.12.2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач з вимогами та доводами скаржника не погоджується, просить залишити без змін рішення судів попередніх інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів встановила таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за результатами камеральної перевірки податкової декларації ОСОБА_4 про майновий стан і доходи за 2012 рік, відповідачем складено акт від 18.05.2013 року №12/17-1-20, яким встановлено порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, пп. 170.11.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, в результаті чого позивачем невірно визначено суму податкових зобов'язань з отриманого у 2012 році загального річного оподатковуваного доходу, що призвело до заниження податкового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб.

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.06.2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» на загальну суму 777, 31 грн., в т.ч. за основним платежем в сумі 621, 85 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 155, 46 грн.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідачем при обрахуванні податку з доходів фізичних осіб в оскаржуваній сумі невірно застосовано положення п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, внаслідок чого спірне податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Колегія суддів суду касаційної інстанції, з урахуванням норм законодавства, чинних на час виникнення відповідних правовідносин, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, зважаючи на таке.

Відповідно до пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

В силу пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

У разі якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку - отримувача, який зобов'язаний подати річну податкову декларацію, та оподатковується за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу (абз. 1 пп. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170 Податкового кодексу України).

Підпунктом «є» підпункту 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору.

Згідно з пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Відповідно до п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач у період з 01.01.2012 по 31.12.2012 працювала у генеральній дирекції з обслуговування іноземних представництв «Інпредкадри» (Французький інститут в Україні) на посаді бібліотекаря.

Згідно з поданою позивачем звітною декларацією про майновий стан і доходи за 2012 рік загальний дохід, отриманий нею у 2012 році, відображено у рядку 01.01 вказаної декларації в загальній сумі 89 712, 52 грн., в тому числі: 47 889, 88 грн. від Національного університету «Києво-Могилянська Академія», 41 822, 64 грн. від Французького культурного центру в Україні.

При цьому сума податку від доходу, отриманого від Французького культурного центру в Україні, склала 6 273, 40 грн.

Враховуючи те, що, як встановлено попередніми судовими інстанціями, отриманий позивачем дохід у вигляді заробітної плати, виплаченої Французьким культурним центром в Україні, не є іноземним доходом, а є доходом у вигляді заробітної плати, отриманої з джерелом походження з України, колегія судів суду касаційної інстанції погоджується із висновком про те, що він підлягає оподаткуванню в загальному порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Разом з тим, ставка 17% застосовується виключно у випадку перевищення 10-кратного розміру мінімальної заробітної плати у звітному місяці.

Встановлено, що в жодному з 12 звітних місяців у позивача не було перевищення доходу понад 10730 грн.

Отже, позиція податкового органу щодо необхідності оподаткування частини доходу позивача за ставкою 17% є хибною, внаслідок чого спірне податкове повідомлення-рішення визнано протиправним та скасовано правильно.

Також вірним є висновок суду апеляційної інстанції про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення понесених витрат по сплаті судового збору, оскільки відповідно до частини першої ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Абзацом 3 пункту 26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, передбачено, що судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету.

З урахуванням викладеного, є підстави вважати, що судом апеляційної інстанцій ухвалено законне та обґрунтоване рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

За таких обставин підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Стаття 220 Кодексу адміністративного судочинства України визначає межі перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Таким чином, касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві слід відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2013 року у справі № 826/17760/13-а у незміненій частині - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відхилити, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року та постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.12.2013 року у справі № 826/17760/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Ю.І.Цвіркун

Судді Л.В.Ланченко

Н.Г.Пилипчук