Справа № 820/5008/15
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 р. Справа № 820/5008/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Мороз Є.В.,

представників сторін : позивача - Єрьоміної О.Ю., відповідача та третьої особи - Коваленко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 820/5008/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРАМ"

до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області третя особа Державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування наказу, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АМРАМ" (далі по тексту - ТОВ «Амрам») звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, за участю третьої особи - Державної податкової інспекції у Московському районі м.Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, прийнятих судом, просить суд:

1) Визнати протиправними дії Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "АМРАМ", внесених на підставі актів №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, №142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року;

2) Зобов'язати Ужгородську ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "АМРАМ" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в актах №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22- 0/35221958 від 27.11.2014 року, №142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року;

3) Скасувати рішення Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області у формі наказів №791 від 30.12.2014 року, №793 від 31.12.2014 року, №683 від 13.11.2014 року, №696 від 14.11.2014 року, № 118 від 09.04.20154 року та № 119 від 10.04.2015 року "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "АМРАМ";

4) Визнати протиправними дії Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області з проведення документальних позапланової перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРАМ" щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків на підставі наказів №791 від 30.12.2014 року, №793 від 31.12.2014 року, №683 від 13.11.2014 року, №696 від 14.11.2014 року, № 118 від 09.04.2015 року, № 119 від 10.04.2015 року "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "АМРАМ";

5) Визнати протиправними дії Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області зі складання актів №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, №142/22-0/38221958, № 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року;

6) Визнати протиправними дії Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області зі встановлення в актах перевірки ТОВ "АМРАМ" №89/22-0/38221958, №2959/22-0/38221958, № 142/22-0/38221958 про результати документальних позапланових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРАМ" висновків про порушення ТОВ "АМРАМ" податкового законодавства та іншого законодавства України;

7) Скасувати податкові повідомлення-рішення Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області № від 09.12.2014 року, № від 12.05.2015 року, № від 12.05.2015 року, № від 16.02.2015 року за формою "Р", № від 16.02.2015 року за формою "В4", як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року по справі № 820/5008/15 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Амрам" до Ужгородської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ Міндоходів України у Закарпатській області, Державної податкової інспекції у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, скасування наказів на перевірку, скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "АМРАМ", внесених на підставі актів №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року.

Зобов`язано Ужгородську ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області відновити суми податкового кредиту та зобов`язань ТОВ "АМРАМ" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в Актах №89/22-0/38221958, №2959/22-0/35221958 від 27.11.2014 року, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року.

Скасовано рішення Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області у формі наказів №791 від 30.12.2014 року, №793 від 31.12.2014 року, №683 від 13.11.2014 року, №696 від 14.11.2014 року, №118 від 09.04.2015, №119 від 10.04.2015 "Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "АМРАМ".

Визнано протиправними дії Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області з проведення документальних позапланової перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРАМ" щодо документального підтвердження господарських відносин з платниками податків на підставі наказів №791 від 30.12.2014 року, №793 від 31.12.2014 року, №683 від 13.11.2014 року, №696 від 14.11.2014 року, №118 від 09.04.2015, №119 від 10.04.2015 "Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ "АМРАМ" із складанням актів №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року.

Визнано протиправними дії Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області зі встановлення в Актах перевірки ТОВ "АМРАМ" №89/22-0/38221958, №2959/22-0/38221958, 142/22-0/38221958 про результати документальних позапланових перевірок Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРАМ" висновків про порушення ТОВ "АМРАМ" податкового законодавства та іншого законодавств України.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області № від 09.12.2014 року, № від 12.05.2015 року, № від 12.05.2015 року, № від 16.02.2015 року за формою "Р", № від 16.02.2015 року за формою "В4", як такі, що суперечать вимогам чинного законодавства України.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України (УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова Харківської області, МФО 851011, р/р 4011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРАМ" (61001, м. Харків, вул. Московський район, пр.-т Московський, 560 (п'ятсот шістдесят) гривень 28 копійок.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року по справі № 820/5008/15 в частині задоволення позовних вимог та в цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що накази про проведення позапланових невиїзних перевірок ТОВ «Амрам» №683 від 13.11.2014 року, №696 від 14.11.2014 року, №791 від 30.12.2014 року, №793 від 31.12.2014 року, №118 від 09.04.2015 року, №119 від 10.04.2015 року були прийняті Ужгородською ОДПІ у зв'язку з несвоєчасним наданням позивачем відповідей на запити податкового органу. Зазначив, що допуск позивачем до перевірки працівників податкового органу, нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки. Такі порушення у випадку їх допущення не є обставиною, яка звільняє позивача як платника податків від відповідальності за невиконання його податкового обов'язку.

Крім того, з посиланням на відсутність за податковою адресою контрагентів позивача - ТОВ «Нафтова компанія «Партнер», ТОВ «Азонтес», неподання ними податкової звітності, відсутність у них необхідних трудових та матеріальних ресурсів (виробничого обладнання, складських та торгівельних приміщень, транспорту та торгівельного обладнання, сировини, матеріалів), необхідних для здійснення основного виду діяльності, непідтвердження факту придбання ними товарів (паливно-мастильних матеріалів), які в подальшому були реалізовані позивачу по справі, ненадання позивачем до перевірки актів приймання від вказаних постачальників палива за якістю за формою N 14-НК та паспортів якості палива, непроведення розрахунків з вказаними постачальниками в повному обсязі, наявність у ТОВ «Амрам» перед цими підприємствами кредиторської заборгованості, стверджує про відсутність реальності господарських операцій між позивачем та вищевказаними контрагентами. Враховуючи викладене, вважає обґрунтованими висновки актів перевірки позивача про порушення ним податкового законодавства (п.44.1.ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, пп.1.2 п.1, пп.2.1, пп.2.4 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995 р. №88, п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»), та не вбачає підстав для скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі цих висновків.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2015 року по справі № 820/5008/15 замінено неналежного відповідача - Ужгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Закарпатській області на належного - Ужгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби (далі по тексту - Ужгородська ОДПІ, відповідач).

Замінено неналежну третю особу - Державну податкову інспекцію в Московському районі м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області на належну - Державну податкову інспекцію в Московському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - ДПІ у Московському районі м. Харкова).

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року по справі № 820/5008/15 скасувати в частині задоволення позову, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Представник позивача в надісланих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що господарські операції з придабння ТОВ «Амрам» паливно-мастильних матеріалів у ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Тановер» та ТОВ «Донмас» повністю підтверджено первинними документами (актами приймання-передачі ПММ), сертифікатами відповідності та паспортами якості, податковими накладними, платіжними дорученнями, оборотно-сальдовими відомостями, а також листами вказаних постачальників про те, що придбані позивачем нафтопродукти, які знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», ТОВ «Амрам» може отримати у будь-який час протягом дії договору. Зазначив, що придбані ПММ позивачем було реалізовано шляхом роздрібної торгівлі через мережу орендованих АЗС, від спірних господарських операцій отримано прибуток. З огляду на викладене, вважає хибними висновки відповідача про порушення ТОВ «Амрам» податкового законодавства та вимог інструкцій з приводу відпуску, перевезення, приймання, зберігання, контролювання якості нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, а винесені на підставі цих висновків податкові повідомлення-рішення - такими, що підлягають скасуванню.

Крім того, вказує на неправомірність наказів Ужгородської ОДПІ про проведення позапланових документальних перевірок ТОВ «Амрам», а також протиправність дій відповідача щодо призначення, проведення перевірок, складення актів перевірок, відображення у них висновків про порушення позивачем податкового законодавства, внесення змін щодо показників податкових зобов'язань та податкового кредиту до електронних баз даних податкових органів та особової картки платника податку ТОВ «Амрам» на підставі актів спірних перевірок.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та третьої особи, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АМРАМ" взято на податковий облік і станом на час розгляду справи судом першої інстанції перебувало на обліку в Ужгородській ОДПІ ГУ ДФС України у Закарпатській області, а потім у ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області у зв'язку із зміною юридичної адреси (т.1, а.с.49).

На підставі наказів на проведення позапланової перевірки №791 від 30.12.2014 року (т.3, а.с.178), №793 від 31.12.2014 року (т.3, а.с.179), №683 від 13.11.2014 року (т.3, а.с.151), №696 від 14.11.2014 року (т.3, а.с.152), №118 від 09.04.2015 року (т.4, а.с.78), №119 від 10.04.2015 року (т.4, а.с.79) Ужгородською ОДПІ та пп. 78.1.1 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України проведено перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства ТОВ "АМРАМ" податковий номер 38221958, з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платниками податків.

За результатами вказаних перевірок Ужгородською ОДПІ складено акти №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року (т.3, а.с.180-250, т.4, а.с.1-74), №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року (т.3, а.с.153-173), 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року (т.4, а.с.80-140), якими зафіксовані порушення, зокрема, п.44.6 ст.44, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту з ПДВ за перевіряємий період, та внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету.

На підставі зазначених актів перевірки Ужгородською ОДПІ були винесено податкові повідомлення-рішення № від 09.12.2014 року (т.4, а.с.154), № від 12.05.2015 року (т.4, а.с.151), № від 12.05.2015 року (т.4, а.с.153), № від 16.02.2015 року за формою "Р" (т.4, а.с.75), № від 16.02.2015 року за формою "В4" (т.4, а.с.77).

Не погодившись з наказами про проведення перевірок, діями відповідача щодо проведення перевірок та складення відповідних актів, а також із зафіксованими в актах висновками податкового органу про порушення податкового законодавства та винесеними на їх підставі податковими повідомленнями-рішеннями, ТОВ «Амрам» звернулось до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності прийнятих Ужгородською ОДПІ наказів про призначення перевірок ТОВ "АМРАМ" №791 від 30.12.2014 року, №793 від 31.12.2014 року, №683 від 13.11.2014 року, №696 від 14.11.2014 року, №118 від 09.04.2015 року, №119 від 10.04.2015 року, та, як наслідок - з неправомірності дій відповідача щодо проведення документальних позапланових перевірок позивача.

Крім того, за висновком суду першої інстанції, правомірність формування позивачем податкового кредиту підтверджено податковими документами, реальність господарських правовідносин підтверджено документами первинного бухгалтерського обліку, а відтак, дії відповідача щодо відображення в актах перевірок №89/22-0/38221958, №2959/22-0/38221958, 142/22-0/38221958 висновків про порушення ТОВ "АМРАМ" податкового законодавства є протиправними, а податкові повідомлення-рішення № від 09.12.2014 року, № від 12.05.2015 року, № від 12.05.2015 року, № від 16.02.2015 року за формою "Р", № від 16.02.2015 року за формою "В4", прийняті на підставі вказаних висновків Ужгородської ОДПІ, такими, що підлягають скасуванню.

Також, як зазначив суд першої інстанції, оскільки в автоматизованій інформаційній системі "Податковий блок" підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку показники податкових зобов'язань та податкового кредиту, та з огляду на те, що висновки актів вищезазначених перевірок щодо порушення позивачем податкового законодавства є хибними, дії відповідача щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку платника податків ТОВ "АМРАМ" на підставі актів перевірок №89/22-0/38221958, №2959/22-0/38221958, 142/22-0/38221958, є протиправними, а задекларовані позивачем показники податкових зобов'язань та податкового кредиту такими, що підлягають відновленню.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог про зобов'язання ДПІ у Московському районі м. Харкова відновити задекларовані позивачем показники податкових зобов'язань та податкового кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що позивач повністю перейде на обслуговування до ДПІ у Московському районі м. Харкова лише з 01.01.2016 року, а чинним законодавством не передбачено можливості захистити права особи на майбутнє.

Колегія суддів зазначає, що оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено фактичні обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, не надано належної оцінки доказам по справі, постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 року по справі № 820/5008/15 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню з наступних підстав.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій Ужгородської ОДПІ з проведення документальних позапланових перевірок з питань взаємовідносин з ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Тановер» та ТОВ «Донмас», за результатами яких складено акти №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року, а також про визнання протиправними та скасування наказів №683 від 13.11.2014 року, №696 від 14.11.2014 року, №791 від 30.12.2014 року, №793 від 31.12.2014 року, №118 від 09.04.2015 року, №119 від 10.04.2015 року колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту вищезазначених наказів судом апеляційної інстанції встановлено, що документальні позапланові перевірки ТОВ «Амрам» призначено на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, у зв'язку із ненаданням платником податків документального підтвердження взаємовідносин на письмовий запит контролюючого органу.

Згідно з підпунктом 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов'язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Відповідно до пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити перелік інформації, яка запитується, та документів, що її підтверджують, а також підстави для надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:

1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

2) для визначення рівня звичайних цін на товари (роботи, послуги) під час проведення перевірок та в інших випадках, передбачених статтею 39 цього Кодексу;

3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків;

4) щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про порушення правил заповнення податкової накладної;

5) у разі проведення зустрічної звірки;

6) в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку платнику податків або іншому суб'єкту інформаційних відносин або його посадовій особі.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену у запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі коли запит складено з порушенням вимог, викладених в абзацах першому та другому цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Матеріалами справи підтверджено, що Ужгородською ОДПІ на адресу ТОВ «Амрам» надіслано наступні запити про надання пояснень та їх документального підтвердження :

- від 28.08.2015 року № 2967/10/1501 - з питань відносин із ТОВ «Антарес» (т.6, а.с.29);

- від 21.11.2014 року № 4469/10/15-0 - з питань відносин із ТОВ «Азонтес» (т.6, а.с.9-10);

- від 24.11.2014 року № 4476/10/15-0 - з питань відносин із ТОВ «Азонтес» (т.6, а.с.19-20);

- від 02.12.2014 року № 4643/10/22-0 - з питань відносин із ТОВ «НК «Партнер» (т.6, а.с.14-15);

- від 22.12.2014 року № 4919/15-0 - з питань відносин із ТОВ «Тановер» (т.6, а.с.46);

- від 04.02.2015 року № 302/10/1500 - з питань відносин із ТОВ «Донмас» (т.6, а.с.45).

Зазначені запити були отримані директором ТОВ «Амрам» Іванциком Е.М. 28.08.2015 року, 21.11.2014 року, 02.12.2014 року, 22.12.2014 року та 04.02.2015 року відповідно.

У відповідь на ці запити ТОВ «Амрам» було надано листи від 11.09.2014 року № 08.1.13/82-1 (т.6, а.с.31-32), від 09.12.2014 року № 08.1.13/151 (т.6, а.с.11), від 09.12.2014 року № 08.1.13/152 (т.6, а.с.21), від 17.12.2014 року № 08.1.13/158 (т.6, а.с.22-23), від 17.12.2014 року № 08.1.13/159 (т.6, а.с.12-13), від 18.12.2014 року № 08.1.13/160 (т.6, а.с.16), від 19.01.2015 р. (т.6, а.с.17-18), від 28.01.2015 року № 08.1.13/22 (т.6, а.с.42-44), від 26.02.2015 року № 08.1.13/39 (т.6, а.с.39-41), з поясненнями та документами, які, на думку позивача, підтверджують в повному обсязі інформацію, що запитувалась контролюючим органом щодо господарських відносин із ТОВ Азонтес», ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер».

З наявних в матеріалах справи копій вищевказаних запитів судом апеляційної інстанції встановлено, що вони складені у відповідності до вимог пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За змістом підпункту 75.1.2 пункту 75.1 цієї ж статті Кодексу документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.01.2015 року) встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з пп.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України (в редакції, чинній з 01.01.2015 року) за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

У пункті 78.4 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що право на проведення позапланової невиїзної перевірки у податкового органу виникає у разі ненадання платником податків пояснень та їх документального підтвердження протягом 10 днів з дня отримання запиту та своєчасного вручення такому платнику копії наказу про проведення перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Амрам» відповіді на запити податкового органу були надані, однак, після спливу встановленого пп.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України 10-денного строку.

Враховуючи, що позивачем не надано своєчасно пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин з контрагентами, керівником Ужгородської ОДПІ були призначені спірними наказами перевірки, тобто відповідач мав повноваження на проведення перевірки на підставі 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, при винесенні оскаржуваних наказів «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Амрам» від 31.12.2014 року № 793, від 30.12.2014 року № 791 (по ТОВ «НК «Партнер» та ТОВ «Азонтес» за серпень-жовтень 2014 року) (т.6, а.с.7-8), № 696 від 14.11.2014 року, № 683 від 13.11.2014 року (по ТОВ «Антарес» за липень 2014 року) (т.6, а.с.26-27), № 118 від 09.04.2015 року, № 119 від 10.04.2015 року (по ТОВ «Донмас», ТОВ «Тановер» за грудень 2014 року) (т.6, а.с.37-38) керувався встановленими чинним податковим законодавством підставами для призначення такої перевірки та діяв у межах наданих йому повноважень.

Крім того, аналіз норм Податкового кодексу України свідчить про наявність у платника податків права не надавати відповідь на запит, якщо останній, на думку платника, складений контролюючим органом з порушенням вимог чинного законодавства.

За змістом статті 79 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної невиїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу, та за умови вручення або надіслання уповноваженій особі платника таких документів: копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи дотримання контролюючим органом встановлених умов та порядку проведення перевірки, в тому числі вручення під розписку представнику позивача до початку перевірки наказу на проведення перевірки та повідомлення про її проведення, що є підставою для висновку про законність такої перевірки.

Колегія суддів зазначає, що дії контролюючого органу щодо проведення перевірки є способом реалізації наданої законом функції суб'єкту владних повноважень, проте не змінюють стану суб'єктивних прав та не створюють жодних додаткових обов'язків для платника, тобто не породжують будь-яких правових наслідків для платника податків.

Крім того, колегія суддів зауважує, що документальні невиїзні позапланові перевірки, призначені спірними наказами, вже проведено, за їх наслідками складено відповідні акти про результати таких перевірок, на підставі яких винесено податкові повідомлення-рішення № від 09.12.2014 року, № від 12.05.2015 року, № від 12.05.2015 року, № від 16.02.2015 року за формою "Р", № від 16.02.2015 року за формою "В4".

Таким чином, спірні накази, будучи актами індивідуальної дії, на день розгляду даної справи у суді вичерпали свою дію, оскільки їх реалізовано проведенням перевірок, ними же призначених, а тому належним способом захисту прав позивача є оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених за наслідками цих перевірок, а не скасування наказів, оскільки це не сприяє відновленню порушених прав платника.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ "Амрам" щодо визнання протиправними дій Ужгородської ОДПІ з проведення документальних позапланових перевірок з питань взаємовідносин з ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Тановер» та ТОВ «Донмас», за результатами яких складено акти №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року, а також про визнання протиправними та скасування наказів №683 від 13.11.2014 року, №696 від 14.11.2014 року, №791 від 30.12.2014 року, №793 від 31.12.2014 року, №118 від 09.04.2015 року, №119 від 10.04.2015 року.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Ужгородської ОДПІ зі складання актів перевірок ТОВ "АМРАМ" №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року, та дій зі встановлення в цих актах перевірки висновків про порушення ТОВ "АМРАМ" податкового законодавства та іншого законодавства України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 86.1 ст.86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Згідно з п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого Наказом ДПА України від 22.12.2010 року N 984, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2011 року за № 34/18772 (далі - Порядок № 984) акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Положеннями п. 86.7 ст. 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки).

Відповідно до положень п.6 розділу 4 Порядку № 984 за результатами розгляду заперечень складається висновок довільної форми, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) перевірки висновки, факти та дані, відносно яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції органу державної податкової служби стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підводиться підсумок щодо обґрунтованості заперечень.

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів перевірки, залишається в органі державної податкової служби та враховується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення.

Тобто, фактично в акті перевірки викладається суб'єктивна думка перевіряючого, його оціночні судження, щодо наявності з боку платника порушень податкового та іншого законодавства.

Сам по собі факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків, проведення перевірки є лише процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов'язкових платежів.

Законний інтерес платника податків у об'єктивному проведенні перевірки його діяльності, якщо перевірка є невиїзною, захищений наділенням його правом подати заперечення на акт перевірки, а також правом оскаржити рішення органу державної податкової служби, прийняте за результатами перевірки, з підстав невідповідності рішення закону чи компетенції органу державної податкової служби.

Колегія суддів зазначає, що акт перевірки не містить владних управлінських приписів щодо позивача, а лише містить інформацію про виявлені під час перевірки порушення.

Таким чином, колегія суддів вважає за потрібне вказати, що складання податковим органом акту перевірки узгоджується з приписами ст.86 Податкового кодексу України, прав та охоронюваних законом інтересів позивача, як платника податків (зборів), не порушує. Доказів зворотного позивачем до суду не надано.

Слід також відмітити, що складення акту перевірки за результатами останньої та відображення у ньому певних висновків є обов'язком посадової особи податкового органу, яка проводила перевірку, та є формою реалізації повноважень органів Державної фіскальної служби, закріплених у ст.19-1 ПК України.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Амрам» щодо визнання неправомірними дій Ужгородської ОДПІ зі складання актів перевірок ТОВ "АМРАМ" №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року, та дій зі встановлення в цих актах перевірки висновків про порушення ТОВ "АМРАМ" податкового законодавства та іншого законодавства України.

З приводу позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень Ужгородської ОДПІ № від 09.12.2014 року, № від 12.05.2015 року, № від 12.05.2015 року, № від 16.02.2015 року за формою "Р", № від 16.02.2015 року за формою "В4", колегія суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що податковим повідомленням-рішенням № від 09.12.2014 року позивачеві збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 499159,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 392927,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 98232,00 грн.; податковим повідомленням-рішенням № від 16.02.2015 року за формою "Р" збільшено позивачеві грошове зобов'язання з ПДВ 11849676,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 7899784,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 394892,00 грн.; податковим повідомленням-рішенням № від 16.02.2015 року за формою "В4" позивачеві зменшено від'ємне значення ПДВ по податкові декларації з ПДВ за серпень 2014 року на суму 15906,00 грн., по декларації за вересень 2014 року - 527019,00 грн.; податковим повідомленням-рішенням № від 12.05.2015 року позивачеві збільшено грошове зобов'язання з ПДВ на суму 4779264,00 грн., у т.ч. за основним платежем - 3186176,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1593088,00 грн.; податковим повідомленням-рішенням від 12.05.2015 року № зменшено залишок від'ємного значення ПДВ податкової декларації за грудень 2014 року в розмірі 1936899,00 грн.

Фактичною підставою для прийняття вищевказаних податкових повідомлень-рішень слугувало твердження відповідача про відсутність реального характеру господарських операцій між ТОВ «Амрам» та постачальниками ТОВ «Антарес», ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Донмас», ТОВ «Тановер», що, на думку відповідача, призвело до завищення ТОВ «Амрам» податкового кредиту

Колегія суддів вважає такі висновки відповідача хибними, з наступних підстав.

Відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

В свою чергу, п. 200.2. ст. 200 ПК України встановлено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Пунктом 200.3. ст. 200 ПК України передбачено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами п. 200.4. ст. 200 ПК України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит визначено як суму, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Як встановлено пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України зазначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна, відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Із системного аналізу вказаних вище правових норм можливо дійти до висновку, що для отримання права на формування податкового кредиту із сум ПДВ, сплачених в ціні придбаного товару (робіт, послуг), платник повинен мати податкові накладні, первинні бухгалтерські документи, видані на реально отриманий товар (роботи, послуги), призначені для використання у власній господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що за змістом частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів для цілей ведення податкового обліку лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Матеріалами справи підтверджено, що між TOB «АМРАМ» (Поклажодавець) та «Дніпронафтопродукт» (Зберігач) укладено договір зберігання № 4057 від 24.06.2014 року, за умовами якого Зберігач зобов'язується приймати та зберігати нафтопродукти та інші товарно-матеріальні цінності (далі за текстом договору - Товар), які передаються Поклажодавцем, і повернути їх Поклажодавцеві у схоронності за першою його вимогою. Зберігач має право здійснювати відпуск Товару зі складів третіх осіб, які знаходяться в договірних відносинах зі сторонами цього договору, тільки за вимогою Поклажодавця (т.1 а.с.173-174).

Також, як вбачається з матеріалів справи, між TOB «АМРАМ» (Покупець) та TOB «НАФТОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР» (Постачальник) були укладені наступні договори поставки нафтопродуктів :

від 01.08.2014 року №ДГ-00067 (т.1 а.с.181-182), а також додаткові угоди до нього №00236 від 01.08.2014р., №00025 від 01.08.2014р. (т.1 а.с. 184-185);

від 15.08.2014 року №ДГ-00092 (т.1 а.с. 192-193) з додатковою угодою №00125 від 15.08.2014р. (т.1 а.с.195);

від 21.08.2014 року №ДГ-00093 (т.1 а.с.200-201) з додатковою угодою №00126 від 21.08.2014р. (т.1 а.с.203);

від 27.08.2014 року №ДГ-00094 (т.1 а.с.208-209) з додатковою угодою №00127 від 27.08.2014р. (т.1 а.с.211);

від 29.08.2014 року №ДГ-00095 (т.1 а.с.216-217) з додатковою угодою №00128 від 29.08.2014р. (т.1 а.с.219).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між TOB «АМРАМ» (Покупець) та TOB «АЗОНТЕС» (Постачальник) були укладені такі договори поставки нафтопродуктів :

від 01.10.2014 року №НП-129 (т.1 а.с.224-225) з додатковою угодою №00006 від 01.10.2014р. (т.1 а.с.228);

від 15.10.2014 року №НП-157 (т.1 а.с.230-231) з додатковою угодою №00193 від 15.10.2014р. (т.1 а.с.234);

від 21.10.2014 року №НП-175 (т.1 а.с.236-237) з додатковою угодою №00210 від 21.10.2014р. (т.1 а.с.240);

від 01.09.2014 року №НП-210 (т.1 а.с.242-243) з додатковими угодами №00125 від 01.09.2014р. (т.1 а.с.246), №00126 від 30.09.2014р. (т.1 а.с.248);

від 09.09.2014 року №НП-243 (т.2 а.с. 1-2) з додатковою угодою №00175 від 09.09.2014р. (т.2 а.с.5);

від 22.09.2014 року №НП-259 (т.2 а.с.7-8) з додатковою угодою №00191 від 22.09.2014р. (т.2 а.с.).

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Амрам» (Покупець) та ТОВ «Тановер» (Постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів :

від 06.11.2014 року №ТА-0023 (т.2 а.с. 13) з додатковою угодою №00023 від 06.11.2014 (т.2 а.с.16);

від 12.11.2014 року №ТА-0031 (т.2 а.с. 18-19) з додатковою угодою №00031 від 12.11.2014 (т.2 а.с.20);

від 21.11.2014 №ТА-0039 (т.2 а.с.23-24) з додатковою угодою №00039 від 21.11.2014 (т.2 а.с.25);

від 13.11.2014 року №ТА-0032 (т.2 а.с.28-29) з додатковою угодою №00032 від 13.11.2014 (т.2 а.с.30).

Матеріалами справи підтверджено, що між TOB «АМРАМ» (Покупець) та TOB «ДОНМАС» (Постачальник) було укладено наступні договори поставки нафтопродуктів :

від 19.12.2014 року №ДГ-0280 (т.2 а.с.33) з додатковою угодою №00072 від 19.12.2014 (т.2 а.с.36);

від 22.12.2014 року №ДГ-0313 (т.2 а.с.38) з додатковою угодою №00105 від 22.12.2014 (т.2 а.с.41);

від 01.12.2014 року №ДГ-0221 (т.2 а.с.43) з додатковою угодою №00013 від 01.12.2014 (т.2 а.с.46).

Також, як свідчать матеріали справи, 01.07.2014 року між TOB «AMPAM» (Покупець) та TOB «АНТАРЕС» (Постачальник) був укладений договір поставки нафтопродуктів №ДГ-0107-3 (т.2 а.с.48-50) та додаткові угоди до нього б/н від 01.07.2014 (т.2 а.с.52), № 00010 від 31.07.2014р. (т.2 а.с.54).

За умовами п.4.2. вищевказаних договорів товар поставляється Покупцю партіями, протягом поточного місяця, кількості та за ціною, визначеними у кожній Додатковій угоді до Договору, на умовах: EXW - резервуари нафтобаз ПАТ «Дніпронафтопродукт» і інших нафтобаз, що належать ПАТ «Дніпронафтопродукт» на правах власності або використовуються ним на підставі цивільно-правових договорів; та/або АЗС Покупця (ІНКОТЕРМС-2010).

На виконання зазначених договорів постачальниками ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Тановер», ТОВ «Донмас», ТОВ «Антарес» було передано у власність позивача товар (бензин автомобільний), який знаходився на складі ТОВ «Дніпронафтопродукт», що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передачі, копії яких наявні в матеріалах справи.

Постачальниками було направлено на адресу ТОВ «Амрам» листи, якими повідомлено, що нафтопродукти, які були отримані позивачем за відповідними договорами поставки та які відповідно до п. 4.2 договорів знаходяться на зберіганні в ПАТ «Дніпронафтопродукт», позивач може отримати у будь-який час протягом дії договору (т.1, а.с.193, 208, 226, 232, 238, 244, т.2, а.с.3, 9, 34, 39, 44, 51).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, фізичне переміщення придбаних позивачем паливно-мастильних матеріалів від постачальників до ТОВ «Амрам» не здійснювалось, оскільки придбаний позивачем у його контрагентів товар фізично вже знаходився на складі ТОВ "Дніпронафтопродукт", з яким позивачем укладено договір зберігання.

Оприбуткування позивачем придбаного товару підтверджується наявними в матеріалах справи копіями оборотно-сальдових відомостей по бухгалтерському рахунку 63.1.1 (т.1, а.с.95-105, 152-161).

Постачальниками було надано позивачеві сертифікати відповідності та паспорти якості (т.2, а.с.134, 136-150) та надано податкові накладні, копії яких наявні в матеріалах справи.

Розрахунок за придбаний товар було здійснено позивачем в безготівковій формі, що підтверджується наданими до матеріалів справи копіями платіжних доручень (т.1, а.с.167-172, 190-191, 198-199, 206-207, 214-215, 222-223).

Рух товару на складі підтверджується оборотно - сальдовою відомістю по рахунку 28.1 (т.1 а.с.67-70).

З наявних в матеріалах справи копій вищезазначених первинних документів, оформлених в ході господарських операцій між ТОВ «Амрам» та його контрагентами ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер» вбачається, що останні оформлені у відповідності до вимог ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88), а податкові накладні - згідно з нормами п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України.

Вищевказані документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п. 2.4 Положення № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак, є належними та допустимими доказами реальності вчинення господарських операцій.

Матеріалами справи підтверджено, що придбаний товар було реалізовано позивачем шляхом роздрібної торгівлі через мережу автозаправних станцій (пунктів), про що свідчать наявні в матеріалах справи копії договорів оренди АЗС, товарно-транспортних накладних, актів прийому-передачі транспортних послуг, реєстрів товарно-транспортних накладних, чеків, прибуткових касових ордерів (т.2, а.с.56-84, 93-123).

Як зафіксовано відповідачем в актах перевірки, між ТОВ «Дніпронафтопродукт» (Замовник) та ТОВ «Вестен Флус» (Виконавець) укладено договір № 3218 від 02.01.2013 року, за умовами якого виконавець надає замовнику послуги по прийманню та розміщенню нафтопродуктів у ємності на нафтобазах виконавця, прийманні інших ТМЦ, які надходять на адресу нафтобази виконавця, а також здійснює відпуск та відвантажує нафтопродукти з нафтобази виконавця згідно розпоряджень замовника (письмових або усних); виконавець надає замовнику в користування ємності для нафтопродуктів та інших ТМЦ в різних регіонах України, а також своїми силами та засобами надає замовнику послуги по прийманню та розміщенню нафтопродуктів в ємності на нафтобазах виконавця, приймання інших ТМЦ, які надходять на адресу нафтобаз виконавця, а також здійснює відпуск і відвантаження нафтопродуктів з нафтобаз виконавця згідно розпоряджень замовника (письмових або усних) (т.3, а.с.155).

Фізичне переміщення придбаного позивачем товару зі складу ТОВ «Дніпронафтопродукт» відбувалось відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 р. №281/171/578/155, що підтверджується товарно-транспортними накладними за період серпень, вересень, жовтень 2014р., копії яких наявні в матеріалах справи, у яких вантажовідправником, у відповідності до договору № 3218 від 02.01.2013 р., зазначений ТОВ «Вестен Флус» (т.2 а.с. 203-249, т.3 а.с.1-70, 72- 125, т.5 а.с.14-85, 100-174).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що господарські операції з придбання паливно-мастильних матеріалів у ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер» безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на ненадання позивачем до перевірки сертифікатів відповідності та паспортів якості на ПММ, поставлені вищевказаними постачальниками, оскільки такі твердження спростовуються відомостями акту перевірки, в якому відповідач підтверджує надання вказаних документів (т.4, а.с.3-4), та наявними в матеріалах справи копіями сертифікатів відповідності та паспортів якості.

Твердження відповідача про невідповідність актів приймання-передачі нафтопродуктів та паспортів якості вимогам пп.6.1.20 п.6.1 ст.6 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 04.06.2007 р. N 271/121, колегія суддів вважає хибними, оскільки у відповідності до вказаної норми акти приймання-передачі нафтопродуктів, копії яких надано до матеріалів справи, підписано всіма особами, які брали участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за якістю - уповноваженими особами (директорами) постачальника та покупця, якими в акті вказано про відсутність у сторін претензій до якості товару.

Підпункт 6.1.22 пункту 6.1 статті 6 вказаної Інструкції не встановлює вимог до актів прийому-передачі ПММ або паспортів якості, а передбачає перелік документів, які повинні надаватись до акту приймання-передачі нафтопродуктів.

Разом з тим, слід відмітити, що сертифікати відповідності та паспорти якості не є первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податків, а відтак, твердження відповідача про невідповідність паспорту якості вимоги пп.6.1.20, пп.6.1.22 п.6.1 ст.6 Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 04.06.2007 р. N 271/121, не є підставою вважати безтоварними господарські операції з придбання ПММ у ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер».

Щодо тверджень відповідача про порушення ТОВ «Амрам» вимог пп.5.1.6 п.5.1 ст.6 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв'язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 р. №281/171/578/155, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.09.2009 року за № 805/15496, колегія суддів зазначає, що відповідно до вказаної норми у разі приймання нафти або нафтопродуктів однієї марки, які надійшли маршрутом або групою цистерн, за нестачу приймається тільки та кількість, яка перевищує надлишки, визначені за різницею суми нестач і надлишків, установлених за кожною цистерною відповідно до акта приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП (далі - форма N 5-НП) (додаток 1).

Між тим, як зазначалось вище, фізичне транспортування (перевезення) нафтопродуктів від постачальників ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер» до ТОВ «Амрам» не здійснювалось, оскільки придбаний позивачем товар знаходився на складі ТОВ «Дніпорнафтопродукт», послугами якого як зберігача користується і позивач по справі.

Таким чином, висновок відповідача про порушення ТОВ «Амрам» вимог зазначеної Інструкції є необґрунтованим та не є підставою вважати безтоварними господарські операції з придбання позивачем нафтопродуктів у вказаних постачальників.

Щодо доводів відповідача про наявність кредиторської заборгованості у ТОВ «Амрам» перед постачальниками, колегія суддів зазначає, що за змістом п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності до п.201.4 ст.201 ПК України податкова накладна виписується у день виникнення податкових зобов'язань продавця. У свою чергу, згідно з п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

З огляду на викладене вище, беручи до уваги наявність у позивача податкових накладних, виписаних постачальниками ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер» за фактом відвантаження товарів, а також актів приймання-передачі ПММ, колегія суддів вважає, що наявність у позивача кредиторської заборгованості перед вказаними контрагентом не позбавляє ТОВ «Амрам» на формування податкового кредиту за результатами господарських відносин із вказаними контрагентами.

Крім того, наявність такої заборгованості може слугувати передумовою для звернення контрагента-виконавця послуг з претензією до ТОВ «Амрам» про сплату коштів, або до господарського суду з відповідним позовом, та сама по собі не є підставою для збільшення податковим органом грошових зобов'язань позивача.

З приводу тверджень відповідача про відсутність ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», та ТОВ «Тановер» за місцезнаходженням, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що належним доказом останнього в розумінні положень ст. 70 КАС є дані про відсутність юридичної особи за місцем реєстрації у Єдиному Державному Реєстрі підприємств та організацій України.

Як встановлено пунктами 12.4 - 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1588 від 09.12.2011 року, в редакції, що була чинною на момент складення акту про неможливість проведення зустрічної звірки, щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Копія повідомлення підшивається до реєстраційної частини облікової справи платника податків. Про надсилання такого повідомлення вноситься запис до журналу обліку повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 19-ОПП (додаток 25).

Однак, відповідачем не надано до матеріалів справи доказів направлення вищевказаного повідомлення за формою N 18-ОПП.

Враховуючи викладене, твердження відповідача про відсутність ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», та ТОВ «Тановер» за місцезнаходженням є необґрунтованими та не є підставою для висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що господарські операції між позивачем та контрагентами ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер» підтверджені первинними документами та мають реальний характер, а результати даних господарських операцій безпосередньо пов'язані з господарською діяльністю позивача.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновку про безтоварність господарських операцій між позивачем та контрагентами ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес» відповідач дійшов, виходячи з даних акту ДПІ у Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпропетровська від 21.08.2014 року № 175/04-61-22-3/31037491 «Про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання ТОВ «Антарес» () з питань документального підтвердження господарських відносин за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року», листів ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 23.09.2014 року №26772/7/223 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «НАФТОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР» () за серпень 2014 року, Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська від 05.12.2014 року. № 39235/7/04-64- 22-03-9 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Азонтес» () щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за період вересень 2014 року, від 20.11.2014 року № 37233/7/04-64- 22-03-9 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Азонтес» () щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за період жовтень 2014 року, якими зафіксовано відсутність вказаних підприємств за податковою адресою, відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій (кваліфікованого персоналу, основних фондів, транспортних засобів, виробничих активів, складських приміщень), невстановлення факту придбання товару, який в подальшому був реалізований покупцям.

Однак, слід вказати, що з системного аналізу положень п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України, п.п.6, 7 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010р. №1232, а також Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2011 р. за N 34/18772 (далі по тексту - Порядок № 984), випливає, що зустрічна звірка полягає у співставленні первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання (в даному випадку, позивача) з даними платника податків (відносно якого проводиться перевірка), з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій і розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта господарювання може бути проведена податковим органом лише з питань взаємовідносин з певним платником податків (відносно якого проводиться основна перевірка, в ході якої і виникає необхідність ініціювання зустрічної звірки) та лише в разі наявності у розпорядженні податкового органу первинних документів або надання таких документів платником податків на обов'язковий письмовий запит податкового органу.

При цьому, судження податкового органу відносно правильності справляння платником податків сум податків та зборів за відображеними в податковій звітності показниками господарських операцій можуть бути викладені виключно в акті перевірки або довідці зустрічної звірки. Чинним законодавством не передбачено відображення таких суджень в акті про неможливість проведення перевірки, де мають зазначатись лише обставини, котрі спричинили таку неможливість, тим більше в листі про неможливість проведення зустрічної звірки.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що листів ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 23.09.2014 року №26772/7/223 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «НАФТОВА КОМПАНІЯ ПАРТНЕР» () за серпень 2014 року, Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська від 05.12.2014 року № 39235/7/04-64- 22-03-9 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Азонтес» () щодо не підтвердження реальності здійснення господарських відносин, їх реальності та повноти відображення в обліку за період вересень 2014 року, від 21.11.2014 року № 37233/7/04-64- 22-03-9 про неможливість проведення зустрічної звірки TOB «Азонтес» (), на які посилається відповідач в актах перевірки ТОВ «Амрам», не є належними та допустимими доказами безтоварності господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами.

Згідно з п. 6 Порядку № 984 факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

У відповідності до п. 5. 2. Порядку № 984, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожними відображеним в акті фактом порушення необхідно чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово - господарської діяльності та господарську операцію, в результаті якої здійснено порушення.

Наявні у справі документи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в Державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду апеляційної інстанції відповідачем не надано, а колегією суддів при виконанні вимог ст.11 КАС України не виявлено.

Крім того, відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність має індивідуальний характер. Кожен платник податку несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Колегія суддів зазначає, що платник податків, в даному випадку позивач ТОВ «Амрам», не є уповноваженою особою щодо перевірки дотримання податкової дисципліни контрагентів своїх контрагентів-субпідрядників, та не має доступу до податкової інформації з автоматизованих інформаційних систем контролюючих органів, а отже не міг бути обізнаний про можливі порушення ними податкового законодавства.

При цьому колегія суддів відмічає, що обов'язок контролю за правильністю нарахування та сплати податку на додану вартість покладаються на відповідача, а не на позивача, у зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення позивача права на податковий кредит через можливі порушення податкового законодавства постачальниками товарів (послуг) по ланцюгу.

Якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України з даного питання, викладеною у постанові Верховного Суду України від 14 жовтня 2014 року у справі № 21-318а14, яка в силу ч.2 ст.244-2 КАС України є обов'язковою для всіх судів України. Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Крім того, слід вказати, що контрагентом позивача ТОВ «Азонтес» було оскаржено до суду дії та рішення Лівобережної ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податковою звітністю податкової декларації ТОВ «Азонтес» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2015 року по справі № 804/20409/14, що набрала законної сили як така, що залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2015 року, адміністративний позов ТОВ «Азонтес» задоволено частково.

Визнано протиправними дії Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області щодо невизнання податковою звітністю податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю «Азонтес» () з податку на додану вартість за жовтень 2014 року.

Зобов'язано Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію м.Дніпропетровська Головного управління Міністерства доходів у Дніпропетровській області визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Азонтес» з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками датою їх фактичного отримання 02 грудня 2014 року.

Таким чином, колегія суддів зауважує, що відповідач зробив висновок про завищення позивачем податкового кредиту та про безтоварність господарських операцій ТОВ «Амрам» зі спірними контрагентами з посиланням на неподання останніми податкової звітності, однак, не висвітливши при цьому обставин, за яких обставин та підстав податкова звітність цих контрагентів вважається неподаною.

З огляду на наведене, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на неподання контрагентами позивача податкової звітності як на підставу для висновку про відсутність у ТОВ «Амрам» права на формування податкового кредиту за результатами господарських відносин із ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність віднесення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ по відносинам із контрагентами ТОВ «НК «Партнер», ТОВ «Азонтес», ТОВ «Антарес», ТОВ «Донмас» та ТОВ «Тановер».

З приводу позовних вимог про визнання протиправними дій Ужгородської ОДПІ щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційної бази результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "АМРАМ", внесених на підставі актів №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, № 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року та зобов'язання відповідача відновити суми податкового кредиту та зобов'язань ТОВ "АМРАМ" в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", інформаційній базі результатів контрольно-перевірочної роботи АРМ "Аудит", а також в картці особового рахунку, зміни до яких були внесені на підставі відомостей, викладених в Актах №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, № 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року, колегія суддів зазначає наступне.

На виконання вимог ч.ч.4, 5 ст.11, ч.ч.3, 5 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України судом апеляційної інстанції було направлено на адресу відповідача ухвалу про витребування доказів та пояснень.

З наданих на виконання вимог суду апеляційної інстанції пояснень відповідача колегією суддів встановлено, що Ужгородською ОДПІ на підставі вищезазначених актів перевірок №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, № 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року було внесено зміни до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", що підтверджується відповідачем по справі (т.6, а.с.2, 48-53, 69-77).

Разом з тим, до картки особового рахунку по платнику податків ТОВ "АМРАМ", копію якої надано до матеріалів справи (т.6, а.с.54-77), зміни на підставі висновків актів перевірок внесені не були.

Як визначено статтею 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 пункту 6.1 статті 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з п.3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22.12.2010р. №984 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 12.01.2011р. за №34/18772 у разі встановлення під час перевірки порушень, результати документальних перевірок оформлюються у формі акта.

Акт - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

У відповідності до ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань.

Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла від підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю. (п. 72.1.5 ст. 72 ПК України)

У п.п.14.1.171. п. 14.1 ст.14 ПК України вказано, що поняття податкової інформації використовується у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

За визначенням ст. 16 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 р., № 2657-ХІІ (далі по тексту - Закон № 2657-ХІІ) податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Відповідно до ст.74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом державної податкової служби.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Наказом Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року було введено в експлуатацію ІС "Податковий блок" в органах державної податкової служби всіх рівнів".

Згідно з п. 2.1. наказу Державної податкової служби України № 1197 від 24.12.2012 року "Про введення в експлуатацію інформаційної системи "Податковий блок" існуючі інформаційні системи, в тому числі АС "Деталізована інформація по платнику податку на додану вартість щодо результатів автоматичного співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України", експлуатувалися паралельно з інформаційною системою "Податковий блок" до 31.01.2013 року.

Наказом ДПС України № 1198 від 24.12.2012 року "Про введення в дію Тимчасового регламенту експлуатації інформаційної системи "Податковий блок" з 01.01.2013 року затверджено та введено в дію Тимчасовий регламент експлуатації інформаційної системи "Податковий блок".

Інформаційна система „Податковий блок" включає чотири підсистеми-сегменти операційної діяльності органів податкової служби, таких як реєстрація платників податків; обробка податкової звітності та платежів; облік платежів; податковий аудит, які створено з метою удосконалення процесу адміністрування податків.

Ця система призначена для виконання основних завдань органів ДПС, а саме: інформування платників податків про їх податкові зобов'язання та надання роз'яснень податкового законодавства; податковий облік та реєстрація платників податків; прийом та обробка документів податкової звітності та облік платежів; перевірка податкової звітності на відповідність вимогам та нормам, встановленим законодавчими та нормативними актами України; застосування заходів із погашення податкового боргу у випадках порушення податкової дисципліни з боку платників податків; вирішення спірних питань щодо сум податкових донарахувань та податкового боргу тощо.

Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку про те, що процес зіставлення даних податкової звітності з ПДВ у розрізі контрагентів є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов'язань та податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника. Адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Висновок щодо правильності (або недостовірності) задекларованих платником даних податкового обліку як підстави для внесення змін до ІС «Податковий блок» може бути зроблений податковим органом після визначення платникові податкових зобов'язань та їх узгодження у встановленому законом порядку.

У податковому праві визнається критерій добросовісності платника, який передбачає законність дій платника у сфері податкових правовідносин (у тому числі і щодо формування даних податкового обліку), доки це не спростовано у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Наведене також виключає можливість застосування до платника негативних правових наслідків (зокрема, у вигляді вилучення з електронної бази даних задекларованих ним показників) до моменту донарахування платникові податкового зобов'язання в порядку статті 54 Податкового кодексу України та його узгодження.

У відповідності до п. 58.1 ст. 58 та п.86.8 ст. 86 ПК України на підставі акта перевірки податковим органом приймається податкове повідомлення-рішення.

Згідно з пп.54.3.2 п. 54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За змістом пп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, а у випадку заниження або завищення ним суми податкових зобов'язань, обов'язок визначити податкове зобов'язання платника податків або повідомляти про необхідність внесення відповідних змін до податкової звітності покладено на податковий орган шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, до інформаційних баз даних податкових органів мають включатися або дані, задекларовані платником податків (самостійно узгоджені), або показники, визначені контролюючим органом, але які пройшли відповідну процедуру узгодження в адміністративному чи судовому порядку.

Будь-які зміни до облікових даних платника податків, а також до інформаційних баз, мають визнаватися протиправними, якщо відповідні дані не співпадають із узгодженими сумами податкових зобов'язань.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, зміни до ІС «Податковий блок» відповідач вніс на підставі не податкових повідомлень-рішень, а актів про результати позапланових невиїзних перевірок, внаслідок чого було знято податкові зобов'язання ТОВ «Амрам» по відповідних контрагентах, що підтверджується відповідачем по справі.

Колегія суддів зазначає, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що дії, вчинені відповідачем щодо відображення в ІС "Податковий блок" показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з податку на додану вартість ТОВ «Амрам» на підставі висновків актів перевірок №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року, без узгодження відповідних сум грошових зобов'язань, є протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Разом з тим, за приписами ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною четвертою вказаної статті регламентовано обов'язок суб'єкта владних повноважень подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції належного правового обґрунтування своїх дій щодо коригування показників податкової звітності та податкових зобов'язань позивача із врахуванням приписів ст.ст.57, 58, 73, 74, 86 Податкового кодексу України.

Тобто, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірності оскаржуваних дій щодо коригування показників податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача в інформаційних системах Міністерства доходів та зборів України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що способом відновлення порушеного права позивача може бути виключно зобов'язання відповідача відновити відповідні показники податкового кредиту та податкових зобов'язань позивача за відповідні періоди у інформаційних автоматизованих системах податкових органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень № від 09.12.2014 року, № від 12.05.2015 року, № від 12.05.2015 року, № від 16.02.2015 року за формою "Р", № від 16.02.2015 року за формою "В4", а також при внесенні змін до ІС «Податковий блок» щодо показників податкового кредиту з податку на додану вартість та податкових зобов'язань з ПДВ ТОВ «Амрам» на підставі актів перевірок №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року, діяв необґрунтовано, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, необґрунтовано, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а відтак, позовні вимоги про скасування даних податкових повідомлень-рішень, визнання протиправними зазначених дій відповідача та зобов'язання відновити в ІС «Податковий блок» задекларованих позивачем показників податкового кредиту та податкових зобов'язань з ПДВ підлягають задоволенню.

У відповідності до п.п.1, 4 ч.1 ст.202 КАС України неповне з'ясування обставин у справі, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015 р. по справі № 820/5008/15 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.07.2015р. по справі № 820/5008/15 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АМРАМ" до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, третя особа Державна податкова інспекція у Московському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування наказів, визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області № від 09.12.2014 року, № від 12.05.2015 року, № від 12.05.2015 року, № від 16.02.2015 року за формою "Р", № від 16.02.2015 року за формою "В4".

Визнати протиправними дії Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області щодо внесення змін до електронної бази даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок" на підставі актів позапланових перевірок №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, №142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року.

Зобов'язати Ужгородську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області відновити суми податкового кредиту та податкових зобов'язань, задекларованих ТОВ "АМРАМ", в електронній базі даних "Автоматизована система співставлення інформаційної системи Міністерства доходів та зборів України "Податковий блок", зміни до якої внесено на підставі актів позапланових перевірок №89/22-0/38221958 від 30.01.2015 року, №2959/22-0/38221958 від 27.11.2014 року, № 142/22-0/38221958 від 24.04.2015 року.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 23.11.2015 р.