Справа № 804/1332/15
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2015 рокусправа № 804/1332/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року у справі № 804/1332/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Державний реєстратор Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Коробка Марина Олександрівна про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

16 січня 2015 р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі - відповідач), третя особа - державний реєстратор Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Коробка Марина Олександрівна з вимогами про: визнання протиправним рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Коробки Марини Олександрівни № 15526264 від 02.09.2014 р. про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень; зобов'язання Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області вчинити дії по реєстрації права власності належноїОСОБА_1. частки власності, а саме, майна зареєструвати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності, а саме,1/2 частини квартири АДРЕСА_1

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа - державний реєстратор Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Коробка Марина Олександрівна про визнання протиправним рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправним рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області Коробки Марини Олександрівни № 15526264 від 02.09.2014 р. про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Зобов'язано Реєстраційну службу Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1, прийняту 02.09.2014 р. за реєстраційним номером 7991249 про реєстрацію права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 В решті позову - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивачу у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянтом зазначено, що нормами законодавства, що регулює порядок реєстрації прав на нерухоме майно, не передбачено такого поняття як повторний розгляд заяви про реєстрацію права на нерухоме майно, не передбачено дії державного реєстратора щодо повторного розгляду заяви, яка вже розглянута і по якій вже винесено рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції з Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2010 р. по справі № 2-1788/10, яке набрало законної сили, з 24 серпня 1985 року по 03 червня 2004 р. ОСОБА_1 (ОСОБА_5) знаходилася у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5. Під час шлюбу сторонами у 1994 р. сторонами була придбана 5-ти кімнатна квартира АДРЕСА_2 і яка невдовзі була обміняна на 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 У червні 2004 р. шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано.

Вимоги позивача підтверджені довідкою Криворізького БТІ, паспортами, свідоцтвом про розірвання шлюбу, свідоцтвами про одруження, свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження, договором міни житла.

Рішенням суду визначено, що частки подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у спільній сумісній власності - 4-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1 є рівними і становлять по 1/2частині за кожним.

Відповідно до відмітки на рішенні, рішення набрало законної сили.

02.09.2014 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15526264, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на нерухоме майно1/2 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Рішення вмотивоване тим, що рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2010 р. по справі № 2-1788/10 не містить даних щодо права власності.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що рішення державного реєстратора про відмову в реєстрації права на нерухоме майно є протиправним виходячи з того, що позивачем було подано всі передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, зокрема, було подано судове рішення, яке набрало законної сили, яке і встановлює право на нерухоме майно і є підставою для здійснення реєстрації. Суд першої інстанції зазначив, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у такій реєстрації, втручання будь-яких осіб у дії державного реєстратора є неправомірним, тому суд не може вказати державному реєстратору про необхідність реєстрації нерухомості, однак для захисту прав позивача суд може зобов'язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та визнає їх законними і обґрунтованими, оскільки судом було правильно встановлено предмет спору у цій справі та вірно застосовано норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до п. 1ч. 1 ст. 8 вказаного Закону України орган державної реєстрації прав: проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 вказаного Закону України державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до ч. 4 ст. 15, ч. 3 ст. 17, п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, державна реєстрація прав проводиться при наявності рішення суду, що набрали законної сили.

Судова колегія апеляційної інстанції звертає увагу, що Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.06.2010 р. по справі № 2-1788/10, яке набрало законної сили, чітко визначено, що частки подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у спільній сумісній власності - 4-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1 є рівними і становлять по 1/2частині за кожним, тому доводи в апеляційній скарзі заявника, що в даному рішенні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу не міститься даних щодо визнання права власності ОСОБА_1 є безпідставними та помилковими.

Відповідно до п. 5-3 ч. 1, ч. 2 ст. 24 вищевказаного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким право набувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. При отриманні заяви та документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, проводиться реєстрація заяви у базі даних про реєстрацію заяв та запитів із зазначенням дати і часу реєстрації.

Колегія суддів зазначає, що визнання того, що рішення державного реєстратора про відмову у реєстрації речових прав є протиправним тягне за собою скасування такого рішення а отже заяву подану ОСОБА_1 слід вважати такою, що є не розглянутою. За кожною заявою державний реєстратор зобов'язаний прийняти рішення, або про реєстрацію речових прав або про відмову у реєстрації. Скасування рішення про відмову, створює обставину, за якою заява вважається не розглянутою, тобто такою за розглядом якої, рішення державним реєстратором є не прийнятим. Колегія суддів зазначає, що існує необхідність повторного розгляду заяви позивача з урахування обставин встановлених судом при розгляді цієї справи.

Враховуючи викладене, судова колегія доходить висновку, що судом першої інстанції належним чином з'ясовані обставини справи та дано їм відповідну правову оцінку. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішення суду першої інстанції не встановлено, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області - без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов