Справа № 826/9132/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 листопада 2015 року № 826/9132/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база»
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління головного управління Державної фінансової служби у м.Києві.
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фінансової служби у м.Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.01.2015 за № та №.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені податковим органом із порушенням чинного законодавства України, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм податкового законодавства, а тому, підлягають скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, через канцелярію суду надав суду письмові заперечення, у яких відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю. Доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, аналогічні доводам та висновкам, викладеним в акті перевірки.

Сторони у судовому засіданні 13.08.2015 р. заявили клопотання про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження, з огляду на що та відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну виїзну перевірку ТОВ «Дніпровська Плодоовочева База» (далі - позивач) з питань взаємовідносин з ТОВ «Еколайн-СТ» () та ТОВ «Стиль Медіа» (), їх реальності та повноти відображення в обліку за період з 01.08.14 по 31.09.14 p., за результатами якої складено акт перевірки від 26.12.2014р. №3258/26-53-22-04-21/21923768 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки сформульовано висновок про порушення позивачем вимог п.198.1, п.198.3 та п.198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.2 та 201.6, 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за серпень 2014 р. на суму 136 523 грн. та встановлено завищення від'ємного значення (р.19 декларації з ПДВ) за вересень 2014 р. на суму 4856грн.

На підставі вищезазначеного висновку акта перевірки відповідачем 28.01.2015р. прийнято податкові повідомлення - рішення :

№ , яким за порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 4 856,00 грн.;

№ , яким за порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п. 201.6 ст. 201, п.п. 139.1.9. п. 139.1 ст. 139 ПК України, ТОВ «Дніпровська плодоовочева база» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 204 785,00 грн., в тому числі за основним платежем 136 523,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 68 262,00 грн.

Прийняття зазначених рішень мотивовано наступними обставинами, встановленими актом перевірки.

Як встановлено перевіркою між позивачем та ТОВ «Стиль Медіа» було укладено договір поставки від 30.12.2012 №40. Позивачу було виписано видаткові накладні №№РН-0000290 від 01.08.2014р., РН-0000291 від 04.08.2014р., РН-0000292 від 04.08.2014р., РН-0000293 від 05.08.2014р., РН - 0000294 від 06.08.2014р., РН-0000295 від 08.08.2014р., РН-0000296 від 11.08.2014р., РН-0000297 від 26.08.2014р., РН-0000298 від 28.08.2014р., РН-0000299 від 28.08.2014р., РН-0000300 від 29.08.2014р., РН-0000326 від 01.09.2014р., №0000327 від 02.09.2014р., РН-0000328 від 05.09.2014р., РН-0000329 від 08.09.2014р., РН-0000330 від 09.09.2014р., РН-0000331 від 10.09.2014р., РН-0000334 від 15.09.2014р., РН-0000338 від 17.09.2014р., РН-0000332 від 22.09.2014р., РН-0000333 від 22.09.2014р.,РН-0000335 від 25.09.2014р., РН-0000336 від 26.09.2014р., РН-0000337 від 29.09.2014р., та податкові накладні №326, 327, 328, 329, 330, 331, 334, 338, 332, 333, 335, 336, 337.

Також перевіркою було встановлено, що між позивачем та ТОВ «Стиль Медіа» (виконавець), було укладено договір №9 від 10.01.2014р., за змістом якого контрагент позивача зобов'язався відповідно до завдання позивача надавати консультаційні та рекламні послуги, зокрема з вивчення ринку овочевої продукції; вивчення попиту та пропозиції на різні види овочевої продукції; послуги вивчення коньюктури ринку та знаходження покупців на продукцію, що зберігається на складах ТОВ «Дніпровська Плодоовочева База». Даним договором було узгоджено, що результатом повинно бути представлення договорів, підписаних покупцями продукції.

На виконання умов зазначеного договору позивачем було підписано акти наданих консультаційних послуг від 05.08.2014р., 11.08.2014р., 15.08.2014р., 20.08.2014р., 22.08.2014р., 26.08.2014р., 29.08.2014р., та отримано відповідними датами податкові накладні №№695, 758, 759, 760, 761, 762, 763, на загальну суму 312500грн., з яких 62500 грн. податку на додану вартість.

З посиланням на те, що В ЄРПН податкові накладні не зареєстровані, простежується дроблення податкових накладних менше 10,0 тис.грн. з метою ухилення від реєстрації в ЄРПН, відповідач дійшов висновку про відсутність обставини реального здійснення господарських операцій.

Суд з даним висновком погоджується, виходячи з такого.

Пунктом 2.2. договору поставки від 30.12.2012 №40 було узгоджено, що транспортування продукції здійснюється на умовах домовленості самовивозу чи автотранспортом продавця. Пунктом 3.3 договору було встановлено, що товар повинен супроводжуватися карантинними сертифікатами, сертифікатами якості, в яких вказується наявність нітратів, пестицидів, радіонуклідів та солі тяжких металів. Крім того, розділом з визначалось, що остаточна ціна на овочі є незмінною в товаро - транспортних накладних.

Позивачем ні під час перевірки, ні під час судового розгляду справи не було надано жодного з вищезазначених документів. Відсутні також в матеріалах справи будь - які пояснення щодо того, яким саме чином доставлявся, приймався та перевірявся товар, який, як стверджує позивач, ним було отримано від контрагента.

Позивач стверджує, що за умовами укладеного з контрагентом договору №9 від 10.01.2014р., контрагентом позивача було надано консультаційні послуги. При цьому позивачем не додано до матеріалів справи жодних доказів реального виконання договору - завдань, надання яких обумовлено договором, звітів або будь - яких інших матеріальних об'єктів, які б свідчили про вчинення будь - яких дій на замовлення позивача.

Також перевіркою було встановлено, що між позивачем та ТОВ «Еколайн - СТ.» було укладено договір №25 від 15.04.2014р. За умовами зазначеного договору контрагент зобов'язався надати позивачу послуги, пов'язані з наданням юридичних консультацій та роз'яснень з юридичних питань - напрямку податкового та господарського права; складання процесуальних документів; правової допомоги при оформленні договорів, заяв, скарг, та інших документів.; представництво інтересів замовника перед державними органами; представництво та захисту замовника в судах; участі у договірній та переддоговірній роботі; контролю складання кадрових документів та контроль кадрової роботи; участі у контролі за проведенням інвентаризацій; контроль якості формування господарської документації для обліку господарської діяльності; аналіз дотримання інформаційної безпеки, збереження комерційної та конфіденційної інформації; контроль якості управлінського діловодства, що регулює порядок надання інформації, відповіді на звернення; контроль за забезпеченням організації безпеки збереження персональних даних.

Крім того, перевіркою було встановлено, що між позивачем та ТОВ «Еколайн-СТ» було укладено договір №25 від 30.07.2014р., за умовами якого контрагент позивача зобов'язався надати позивачу консультації у сфері бухгалтерського обліку та аудиту, консультувань з питань оподаткування.

З посиланням на те, що В ЄРПН податкові накладні не зареєстровані, простежується дроблення податкових накладних менше 10,0 тис.грн. з метою ухилення від реєстрації в ЄРПН та вбачається за перевіряємий період пересортиця товару, відповідач дійшов висновку про відсутність обставини реального здійснення господарських операцій.

Суд з зазначеним висновком погоджується, з огляду на таке.

На виконання умов договору №25 від 15.04.2014 р. позивачем підписано акт прийняття - здачі виконаних робіт від 29.08.2014р. та отримано податкову накладну №777. Згідно з наданим позивачем звітом від 29.08.2014р. контрагентом було надано позивачу послуги з правового аналізу документів, надання юридичних консультацій та відпрацювання правової позиції. На виконання договору від 30.07.2014р. позивачем було укладено акт прийому передачі послуг від 29.08.2014р. на суму 125850грн. та отримано податкову накладну №778. Згідно з наданим позивачем звітом про виконану роботу контрагентом позивача було виконано перевірку правильності відображення в бухгалтерському обліку операцій надання рекомендацій, навчання працівників та розроблення типової документації.

При цьому матеріали справи не містять жодних документів, розроблених контрагентом позивача, звітів, роз'яснень та будь - яких матеріальних об'єктів (документи, проекти, тощо) якими б підтверджувалося надання консультаційних послуг.

При цьому суд вважає, що для можливості використання в межах господарської діяльності юридичної особи, якою є позивач, будь - яка консультація повинна мати певну матеріальну форму - документа, комп'ютерної програми, тощо. При цьому суд виходить з того, що будь - яка інша форма консультації може бути використана тільки безпосередньо працівником, якому така консультація надана. В свою чергу така форма використання послуг в господарській діяльності, як отримання певних навичок працівником (навчання персоналу), містить певні обмеження та передумови для включення таких витрат до складу витрат виробництва.

Позивач стверджує, що ним було придбано послуг у двох контрагентів на суму 665450 грн. без врахування ПДВ, при цьому матеріали справи не містять жодного документа, складеного в результаті надання таких послуг.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються, серед іншого, згідно з п. 138.10.3 цієї статті.

Згідно з пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включається, серед іншого, витрати на збут, які включають витрати, пов'язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема витрат на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

Пунктом 201.1 ст. 201 ПК визначено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка, як встановлено п. 201.10 цієї ж статті є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із частини другої ст. 3 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством та на даних якого ґрунтується, зокрема, податкова звітність.

Частиною першою ст. 9 цього Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Частиною 2 визначено перелік обов'язкових реквізитів первинних документів: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень випливає, що обов'язковою умовою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку.

При цьому як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що висловлена у постанові від 27 березня 2012 року по справі №21-737во10 (реєстраційний номер рішення в ЄДРСР 24068062) надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин:- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; - відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; - облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; - здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; - відсутність первинних документів обліку.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86, 158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база» відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровська плодоовочева база» решту суми судового збору в сумі 3 772,82 грн. до Державного бюджету України.

3. Стягнення решти суми судових витрат доручити ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук