Справа № 825/874/14
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2015 р. м. Київ К/800/51078/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: Логвиненко А.О. (доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Городянське лісове господарство» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду та постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі

за позовом Державної фінансової інспекції в Чернігівській області

до відповідача Державного підприємства «Городянське лісове господарство»

про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

11.03.2014р. до суду з позовом про зобов'язання виконати вимогу звернулася Державна фінансова інспекція в Чернігівській області (далі Фінінспекція). Свої вимоги позивач мотивував тим, що за результатами проведеної ревізії фінансово-господарської діяльності Державного підприємства «Городянське лісове господарство» (далі Підприємство) в адресу відповідача була направлена вимога від 14.11.2013р. №7-18/1816 про усунення виявлених порушень ревізією, яка не була виконана в частині, що стосується пунктів 2, 3 вимоги. Вважаючи, що Підприємство протиправно ухиляється від виконання вимоги, позивач просив задовольнити позов.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2014р. позов задоволено частково. Зобов'язано Підприємство виконати пункт 2 вимоги Фінінспекції. В решті позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014р. рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог. В цій частині прийнято нову постанову про задоволення позову, якою зобов'язано Підприємство виконати пункт 3 вимоги. В решті рішення суду залишено без змін.

Не погодившись з постановами судів першої та апеляційної інстанцій, Підприємство звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли необґрунтованих висновків про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі акту ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача від 12.11.2013 р. Фінінспекцією винесена вимога від 14.11.2013р. №7-18/1816, в пунктах 2, 3 якої Підприємству пропонується стягнути з винної особи кошти в сумі 47485, 80 грн., а також вжити заходи щодо усунення виявленого порушення в сумі 11510,81 грн. шляхом проведення претензійно-позовної роботи з особами, покриття витрат яких здійснено за рахунок Державного підприємства «Городянське лісове господарство» та стягнути з них на користь підприємства кошти у сумі 11510,81 грн. В іншому випадку, стягнути їх з винних осіб.

Відповідно до статті 2442 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду України від 15.04.2014р. по справі №21-40а14 зазначено :

Згідно з Положенням Державна фінансова інспекція України (далі - Держфінінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальність винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів <…> (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення Держфінінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; при виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Також Положенням установлено, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів Держфінінспекція України має право звернутися до суду в інтересах держави.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями пункту 7 статті 10 Закону N 2939-XII, згідно з якими державній контрольно-ревізійній службі надано право пред'являти керівникам та іншим службовим особам підконтрольних установ, що ревізуються, вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства з питань збереження і використання державної власності та фінансів, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі наведеного колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку про наявність у органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.»

Таким чином, Фінінспекція, встановивши наявність збитків, може зазначити про це у акті перевірки та звернутися із позовом про стягнення коштів. В той же час, вимога Фінінспекції в частині відшкодування виявлених під час ревізії підконтрольної установи збитків не є обов'язковою для виконання, що унеможливлює задоволення адміністративного позову про зобов'язання підконтрольної установи виконати таку вимогу.

Відповідно до статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 222,223,229,230,231,254 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державного підприємства «Городянське лісове господарство» задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2014 р. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11.09.2014 р. скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Чернігівській області відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді А.О. Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз