Справа № 2а-819/42/13
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р. Справа № 876/5159/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Лемцьо І.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Тернопільській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 03.01. 2013року звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Тернопільській області про скасування постанови.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що інспектором територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Тернопільській області 02.11.2012 року проведено перевірку та складено Акт №075912 від 02.11.2012 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт при здійсненні перевезень пасажирів автомобільним транспортом, під час якої виявлено відсутність у позивача квитково-касового листа. Внаслідок чого, територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті в Тернопільській області 29.11.2012 року винесено постанову № 157348 про застосування до позивача фінансових санкцій на суму 1700,0 грн. на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон № 2344-III).

Позивач вважає, що постанова винесена з порушенням Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженої постановою КМ України від 8 листопада 2006 р. № 1567, а саме не містить відомостей стосовно документу, що посвідчує особу відносно якої застосовуються фінансові санкції, її ідентифікаційний номер, свідоцтво про державну реєстрацію, реквізити ліцензії тощо. Одночасно, у постанові про застосування фінансових санкцій зазначено, що вона винесена заступником голови ліквідаційної комісії ГДІАТ, про те не вказано яку посаду обіймає особа, що виносить цю постанову, що також порушує передбачену. Позивач зазначив, що він не здійснює регулярних пасажирських перевезень, а перебуває у резерві і одночасно являється автомобільним перевізником та водієм транспортного засобу, а тому є автомобільним само зайнятим перевізником, а відтак не зобов'язаний пред'являти безпосередньо квитково-касовий лист. Додатково позивач пояснив, що висновок про порушення чинного законодавства про автомобільний транспорт, не відповідає результатам перевірки, оскільки в акті перевірки від 02 листопада 2012 вказано про відсутність квітково-касового листа, тоді як при перевірці він надав контрольно-касовий лист, що спростовує зроблений у акті перевірки запис. Зазначене підтверджується світлокопією корінця квитково-касового листа від 02 листопада 2012 року серії УДЛ № 038677, яка долучена до позовної заяви. Крім того пояснив, що на момент судового розгляду справи він загубив контрольно-касовий лист від 02 листопада 2012 року серії УДЛ № 038677, а тому не може його долучити до матеріалів справи.

Оскаржуваною постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року в задоволенні позовної заяви - відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що постанова винесена з порушенням Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженої постановою КМ України від 8 листопада 2006 р. № 1567, а саме не містить відомостей стосовно документу, що посвідчує особу відносно якої застосовуються фінансові санкції, її ідентифікаційний номер, свідоцтво про державну реєстрацію, реквізити ліцензії тощо. Одночасно, у постанові про застосування фінансових санкцій зазначено, що вона винесена заступником голови ліквідаційної комісії ГДІАТ, про те не вказано яку посаду обіймає особа, що виносить цю постанову, що також порушує передбачену. Позивач зазначив, що він не здійснює регулярних пасажирських перевезень, а перебуває у резерві і одночасно являється автомобільним перевізником та водієм транспортного засобу, а тому є автомобільним само зайнятим перевізником, а відтак не зобов'язаний пред'являти безпосередньо квитково-касовий лист.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду справи Територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Тернопільській області про застосування фінансової санкції позивач надав незаповнений квитково-касовий лист. Суд також не бере до уваги посилання позивача на те, що він не здійснював регулярних перевезень у зв'язку із перебуванням у резерві та те, що він є само зайнятим автомобільним перевізником.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2344-III регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Під нерегулярними пасажирськими перевезеннями Закон передбачає перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт;

Пунктом 35 постанови КМ України від 18 лютого 1997 р. № 176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» перевізник самостійно забезпечує у повному обсязі перевезення пасажирів відповідно до умов договору про організацію перевезень або дозволу, в тому числі резервними автобусами, на випадок виходу автобуса з ладу чи збільшення пасажиропотоку. Крім цього, ст. 1 № 2344-III передбачено, що автомобільний само зайнятий перевізник - це фізична особа - суб'єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв. Отже 02 листопада 2012 року позивач здійснював регулярні пасажирські перевезення по маршруту Тернопіль-Зборів резервним автобусом, при цьому позивач не є самозайнятим автомобільним перевізником.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Статтею 1 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільний перевізник, це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власні кошти перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно Ліцензіє Головної державної інспекції на автомобільному транспорті НОМЕР_2 ОСОБА_1 надає послуги з внутрішнього перевезення пасажирів автобусами.

Відповідно до п. 6 Положення про територіальні органи Головної державної інспекції на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 14 грудня 2005 р. № 888 територіальні управління у відповідному регіоні мають право перевіряти виконання суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту загального користування, вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно із завданням № 107963 від 01.11.2012р., з проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, 02.11.2012р. державними інспекторами Територіального управління Головавтотрансінспекції у Тернопільській області Корнійчук І.Ю. та Якубовським О.О., проведена перевірка автобуса Мерседес-Бенц 709 д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням позивача, при перевезення ним пасажирів по маршруту Тернопіль-Зборів

Перевіркою встановлено, що під час здійснення перевезень пасажирів у ОСОБА_1 був відсутній квитково-касовий лист. За наслідками перевірки складено акт від 02 листопада 2012 року № 075912.

Постановою від 29 листопада 2012 року № 157348 за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, застосовано фінансову санкцію у розмірі 1700 грн.

Суд вважає, що посилання позивача на наявність заповненого квитково-касового листа від 02 листопада 2012 року серії УДЛ № 038677 на моментом здійснення перевірки спростовується матеріалами справи та поясненнями представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних пасажирських перевезень для водія автобуса є посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ліцензійна картка, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно із п. 2.2 Порядку реєстрації та ведення книг обліку розрахункових операцій і розрахункових книжок, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 грудня 2000 р. № 614 книга обліку розрахункових операцій при наданні послуг пасажирським автомобільним транспортом реєструється на кожного кондуктора або, за рішенням суб'єкта господарювання, на кожний транспортний засіб.

Пунктом 2.3 Порядку передбачено, що квитково-касові листи в книзі ОРО повинні бути послідовно пронумеровані, обидві частини кожного квитково-касового листа повинні мати однакові серію (три літери) та номер (шість цифр), нанесені друкарським способом при виготовленні. Серії (у межах трьох літер) та номери (у межах шести цифрових розрядів) квитково-касових листів не повинні повторюватись у книгах ОРО, зареєстрованих одним суб'єктом господарювання.

Судом встановлено, що в книзі обліку розрахункових операцій позивача відсутній квитково-касовий лист від 02 листопада 2012 року серії УДЛ № 038677.

При цьому суд не бере до уваги твердження позивача про те, що втрачений квитково-касовий лист від 02 листопада 2012 року серії УДЛ № 038677 був наявний при перевірці 02 листопада 20012 року у зв'язку із тим, що до позовної заяви долучено світлокопію корінця квитково-касового листа.

Копії, які видаються органами державної влади України, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями та їх об'єднаннями усіх форм власності, повинні бути засвідчені з додержанням вимог пункту 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, а у разі якщо інструкціями з діловодства, які діють у відповідних органах, підприємствах, установах і організаціях установлено додаткові вимоги щодо оформлення копій, - також і цих вимог.

Таким чином, подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

Відповідно до ч. 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Враховуючи те, що світлокопія корінця квитково-касового листа від 02 листопада 2012 року серії УДЛ № 038677 не засвідчена у встановленому порядку, вона не може вважатися належними і допустимими доказами і не може братися судом до уваги при вирішенні спору.

Одночасно суд звертає увагу на те, що позивач не зміг надати в судові засідання 04 лютого 2013 року, 06 лютого 2013 року та 08 лютого 2013 року оригінал квитково-касового листа від 02 листопада 2012 року серії УДЛ № 038677, а тому суд не бере до уваги твердження позивача про наявність у нього квитково-касового листа на момент проведення перевірки 02 листопада 2012 року.

Такі висновки суду підтверджуються також поясненнями представника відповідача про те, що на момент розгляду справи Територіальним управлінням Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Тернопільській області про застосування фінансової санкції позивач надав незаповнений квитково-касовий лист.

Суд також не бере до уваги посилання позивача на те, що він не здійснював регулярних перевезень у зв'язку із перебуванням у резерві та те, що він є само зайнятим автомобільним перевізником.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2344-III регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень.

Під нерегулярними пасажирськими перевезеннями Закон передбачає перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт;

Пунктом 35 постанови КМ України від 18 лютого 1997 р. № 176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» перевізник самостійно забезпечує у повному обсязі перевезення пасажирів відповідно до умов договору про організацію перевезень або дозволу, в тому числі резервними автобусами, на випадок виходу автобуса з ладу чи збільшення пасажиропотоку.

Крім цього, ст. 1 № 2344-III передбачено, що автомобільний само зайнятий перевізник - це фізична особа - суб'єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв;

Отже 02 листопада 2012 року позивач здійснював регулярні пасажирські перевезення по маршруту Тернопіль-Зборів резервним автобусом, при цьому позивач не є само зайнятим автомобільним перевізником.

Таким чином, судом встановлено, що на момент здійснення перевірки та складення акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом від 02 листопада 2012 року автобусом Мерседес-Бенц 709 д.н.з. НОМЕР_1, позивач здійснював регулярні пасажирські перевезення без оформленого квитково-касового листа, що суперечить вимогам статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», якою встановлений перелік документів для здійснення регулярних пасажирських перевезень..

Згідно із абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд звертає увагу на пояснення представника позивача про те, що постанова про застосування фінансових санкцій від 29 листопада 2012 року № 157348 не містить відомостей стосовно документу, що посвідчує особу, відносно якої застосовуються фінансові санкції, її ідентифікаційний номер, свідоцтво про державну реєстрацію, реквізити ліцензії та те, що вона винесена заступником голови ліквідаційної комісії ГДІАТ.

З пояснень представника відповідача вбачається, що ці графи незаповнені помилково у зв'язку із розглядом великої кількості справ про застосування фінансових санкцій до автомобільних перевізників та недостатньою штатною чисельністю Територіального управління Головної державної інспекції на автомобільному транспорті у Тернопільській області. Запис про те, що вона винесена заступником голови ліквідаційної комісії ГДІАТ зроблений тому, що відповідно до наказу Головної державної інспекції на автомобільному транспорті від 13 серпня 2012 року № 216 «Про внесення змін до Персонального складу комісії з проведення ліквідації Головної державної інспекції на автомобільному транспорті» начальник територіального управління Укртрансінспекції України в Тернопільській області Зілінський М. М. є заступником голови ліквідаційної комісії ГДІАТ.

Зазначені обставини не спростовують факту вчинення позивачем порушення законодавства на автомобільному транспорті та правомірності застосування до нього фінансової санкції.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, постанову від 29 листопада 2012 року № 157348 про застосування до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 фінансової санкції в розмірі 1700,00 грн. прийнято територіальним управлінням Головавтотрансінспекції у Тернопільській області у відповідності до вимог законодавства та в межах повноважень, а тому правові підстави для її скасування відсутні.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року у справі № 2-а/819/42/13 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар