Справа № 826/18845/15
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Строяновської О.В.,

за участю:

представника позивача - Безручко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державної фінансової інспекції в Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтехкомплект», третя особа - Харківський національний університет радіоелектроніки про стягнення збитків, за апеляційною скаргою Державної фінансової інспекції в Харківській області на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року,

У с т а н о в и в:

Державна фінансова інспекція в Харківській області звернулася у суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтехкомплект», за участю третьої особи - Харківського національного університету радіоелектроніки, в якому просила стягнути з відповідача кошти у розмірі 1 461,16 грн в дохід державного бюджету України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за цим позовом.

Не погоджуючись із ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін, з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом органу державного фінансового контролю, місцевий суд виходив із того, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Даний позов пред'явлено органом державного фінансового контролю - Державною фінансовою інспекцією в Харківській області до суб'єкта господарювання - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтехкомплект» у зв'язку із тим, що підконтрольною установою - Харківським національним університетом радіоелектроніки не забезпечено виконання вимог Інспекції щодо усунення виявлених під час ревізії фінансово-господарської діяльності цього навчального закладу недоліків.

Як убачається із матеріалів справи, 27 червня 2014 року Державною фінансовою інспекцією в Харківській області, за підсумками згаданої ревізії, складено акт №032-11/14. Із акту слідує, що в ході ревізії Інспекцією виявлено, зокрема, що при використанні бюджетних коштів на оплату вартості науково-дослідних робіт, які виконувались із залученням співвиконавця - ТОВ «Укргазтехкомплект», Харківським національним університетом радіоелектроніки завищено фактичні витрати та вартість робіт за відповідним договором на загальну суму 1 461,16 грн внаслідок віднесення до складу таких витрат видатків, проведення яких не підтверджено первинними документами бухгалтерського обліку, що є порушенням пунктів 38, 40 Типового положення з планування обліку і калькулювання собівартості науково-дослідних та дослідно-конструкторських робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.1996 №830.

У зв'язку із наведеними обставинами, позивач вважає, що відповідачем завдано підконтрольній установі та державі (державному бюджету України) матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Посилаючись на те, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2015 року в адміністративній справі № 820/18583/14, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Харківській області до Харківського національного університету радіоелектроніки про зобов'язання виконати вимогу від 05 серпня 2014 року №032-25/8555 щодо повернення та відшкодування зайво використаних бюджетних коштів, в тому числі по вищеописаним господарським відносинам з ТОВ «Укргазтехкомплект», позивач звернувся із даним позовом до адміністративного суду.

Обговорюючи питання щодо належності цього спору адміністративній юрисдикції, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до частини першої та пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Суб'єктом владних повноважень, за визначенням цього Кодексу, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу).

Із аналізу наведених процесуальних норм випливає, що для віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду визначальними є його публічно-правових характер та суб'єктний склад спірних правовідносин.

Проаналізувавши правовий зміст даного позову, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги органу державного фінансового контролю заявлені з метою відшкодування збитків, завданих державі та підконтрольній установі внаслідок дій іншого суб'єкта господарювання, які цей орган вважає порушенням умов виконання господарських зобов'язань. Так, заявник у позові вказує на виявлені збитки та їх розмір.

Відшкодування шкоди є формою цивільно-правової відповідальності та інститутом приватного права.

Так, відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положень частин першої - другої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Правилами статті 22 цього Кодексу передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, питання відшкодування матеріальної шкоди (збитків), яка, на думку позивача, завдана державі діями юридичної особи (не суб'єкта владних повноважень та непідконтрольної позивачу організації), носить приватноправовий зміст, а тому не може розглядатись та вирішуватись у порядку адміністративного судочинства. Такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства (в залежності від суб'єктного складу сторін).

Відтак, дані правовідносини не підпадають під дію пункту 5 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, адже позивач у цих правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій відносно відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Укргазтехкомплект».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відкриття провадження в адміністративній справі за даним позовом.

Доводи апеляційної скарги не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли би призвести до неправильного вирішення відповідного питання.

Тому, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін на підставі ст. ст. 199 ч. 1 п. 1, 200 КАС України.

Як убачається із матеріалів справи, при поданні апеляційної скарги позивачем не було надано доказів сплати судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04 листопада 2015 року скаржнику відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення апеляційним судом.

Оскільки станом на момент вирішення справи доказів відповідної сплати судового збору апелянтом суду не надано, керуючись положеннями статей 88, 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір підлягає стягненню з позивача.

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», з позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому скарга подається до суду, що дорівнює 1218,00 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 94, 160, 195, 196, 199, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної фінансової інспекції в Харківській області залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Державної фінансової інспекції в Харківській області (і.к. 21266914, адреса: 61022, місто Харків, Майдан Свободи, будинок 5, Держпром, 4 під'зд, 10 поверх) до Державного бюджету України (р/р 1007, отримувач УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва, банк отримувача ГУДКСУ у м. Києві, , МФО 820019, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень, 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали складений 25 листопада 2015 року.)

.

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Шелест С.Б.