Справа № 2а-8341/10/0670
Суддя: Кобилянський М.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2015 р. м. Київ К/9991/3770/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого-судді: Кобилянського М.Г.,

суддів: Амєліна С.Є., Іваненко Я.Л.,

секретар судового засідання: Шаманська І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання дій протиправними та стягнення одноразової грошової допомоги

за касаційною скаргою управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою 20 відсотків працездатності;

стягнути з відповідача одноразову грошову допомогу в розмірі 4200 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2011 року постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Зобов'язано управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 20 відсотків відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначений медико-соціальною експертною комісією.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин у справі, у межах, визначених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення без задоволення касаційної скарги, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи по суті встановлено наступне.

ОСОБА_1 з листопада 1984 року по грудень 2008 року проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 31 грудня 2008 року № 593 о/с позивач був звільнений з органів внутрішніх справ у відставку за пунктом 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

В період проходження служби при виконанні службових обов'язків ОСОБА_1 отримав травму, про що свідчить акт про нещасний випадок, затверджений заступником начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області 18 травня 2005 року.

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 602/204 від 26 грудня 2008 року позивач має захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та травму, пов'язану з виконанням службових обов'язків.

Згідно довідки МСЕК серії ЖИА № 004466 від 16 квітня 2009 року ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 20 відсотків у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Листом від 8 квітня 2010 року № 9/Г-21 управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги у зв'язку із втратою працездатності, посилаючись на те, що втрата працездатності у відсотках внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби (без встановлення групи інвалідності), не дає права на її призначення та виплату.

Відповідно до листа Житомирської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії отримана ОСОБА_1 травма на ступінь його професійної працездатності не вплинула.

Частиною шостою статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п'ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 з урахуванням змін і доповнень затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі - Порядок) та установлено, що виплати згідно з цією постановою здійснюються з 1 січня 2007 року за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ, а також покладено обов'язок на Міністерство внутрішніх справ завершити виплату страхової суми та одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, що повинні бути нараховані до 1 січня 2007 року.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) працівника міліції, податкової міліції під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Грошова допомога виплачується членам сім'ї загиблого (померлого), а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям у розмірі десятирічного грошового забезпечення;

2) установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися:

під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі:

п'ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи;

у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією;

3) поранення (контузії, травми або каліцтва), що сталося:

під час виконання службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, - у розмірі річного грошового забезпечення;

у період проходження служби, - у відсотках до розміру річного грошового забезпечення, встановленого відповідно до ступеня втрати працездатності, що визначається медико-соціальною експертною комісією.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач інвалідом не визнаний, професійну працездатність втратив внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, обгрунтовано виходив з того, що працівник міліції, який частково втратив професійну працездатність, але не визнаний інвалідом, має право на отримання одноразової грошової допомоги лише у тому випадку, коли працездатність втрачена ним внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), а працівник міліції, визнаний інвалідом, має право на отримання цієї допомоги і в тому випадку, коли втрата працездатності сталася внаслідок захворювання.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби відповідні документи.

Відповідно до положень пункту 7 Порядку орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач у справі не є органом, уповноваженим приймати рішення про виплату одноразової грошової допомоги, таке рішення, за наявності підстав, могло би бути прийняте лише Міністерством внутрішніх справ України.

Суд апеляційної інстанції безпідставно задовольнив позов.

За правилами статті 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2011 року скасувати, залишивши в силі постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ Кобилянський М.Г.

СУДДІ Амєлін С.Є.

Іваненко Я.Л.