Справа № 235/8341/15-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Філь О.Є.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року справа №235/8341/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014 року у справі № 235/8341/15-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання дій щодо припинення виплати пенсії неправомірними, зобов'язання провести виплату пенсії , -

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області про визнання неправомірними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з 01 квітня 2015 року та зобов'язання провести виплату пенсії позивачу з 01 квітня 2015 року по вересень 2015 року (а.с. 2-5).

Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача (а.с. 29).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014 року у справі № 235/8341/15-а про визнання дій щодо припинення виплати пенсії неправомірними, зобов'язання провести виплату пенсії та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування зазначеної скарги апелянт вказує на порушення управлінням конституційно закріпленого права позивача на соціальний захист (а.с. 31-34).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином про що свідчать поштові відправлення (а.с. 51, 52).

09 листопада 2015 року до канцелярії суду надійшло клопотання від позивача про роз0гляд справи за його відсутності (а.с. 53).

13 листопада 2015 року до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника управління разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника (а.с. 54-56).

Колегія суддів розглядає дану справу відповідно до вимог ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі управління задовольнити, а постанову суду першої скасувати, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з листопада 2014 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі як переселенець з зони АТО де отримує пенсію згідно розпорядженню № 3690 від 15жовтня 2014 року (а.с. 9, 22-24).

Позивач працює в митних органах з 04 вересня 1995 року, з 14 лютого 2015 року на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Маріуполь-спеціалізований» Донецької митниці ДФС, яка знаходиться за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Адмірала Луніна, 1 (а.с. 7).

На підставі даних СПОВ щодо пенсіонерів, які працюють на спеціальних посадах, з квітня 2015 року позивачу припинено виплату пенсії за віком (а.с. 8).

Спірним питанням даної справи є правомірність припинення виплати пенсії позивачу на підставі положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII (далі - Закон України № 213).

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що управління при припиненні виплати пенсії позивачу діяло на підставі та в рамках чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.4, 6 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон України № 1788) (з урахуванням змін, внесених Законом України № 213, які набрали чинності з 1 квітня 2015 року), тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Статтею 588 Митного кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах та працює в митних органах, при цьому відповідач вважає, що позивачу, як особі працюючої на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», в період з 01 квітня по 31 грудня 2015 року пенсія, призначена згідно Закону України № 1788 виплачуватись не повинна.

Колегія суддів зазначає, що станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач дійсно давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено, тобто на той час відповідач діяв в межах наданих йому повноважень.

Разом з тим відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в вищезазначеному закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 01 червня 2015 року законодавцем не прийнято, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» та Митного кодексу України щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії / щомісячне довічне грошове утримання за цими Законами не призначаються.

З 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» та Митного кодексу України, пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» та Митного кодексу України, у зв'язку з чим передбачені ст. 85 Закону України № 1788 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону відпали і з 01 червня 2015 року перешкод для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні. При цьому поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції згідно ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі наведеного, керуючись статтями 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014 року у справі № 235/8341/15-а - задовольнити частково.

Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2014 року у справі № 235/8341/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Красноармійську та Красноармійському районі Донецької області поновити та провести виплату пенсії ОСОБА_2 з 01 червня 2015 року по 30 вересня 2015 року.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова