Справа № 810/3606/15
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року (15:38 год.) м. Київ №810/3606/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Макаренко К.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГНІ ГЕСТІЇ" до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

за участю представників сторін:

від позивача: Писанка А.М., довіреність від 26.08.2015 №06/08-15

від відповідача: Григорєв Д.Т., довіреність № 60/9/10-13-10-25 від08.09.2015

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Вогні Гестії» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 20.04.2015 форми «В4» та № від 20.04.2015 форми «Р».

Позовні вимоги мотивовані необґрунтованістю висновків акту перевірки від 20.03.2015

№8/15-01/34647220 «Про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Вогні Гестії» за січень 2015 року» про порушення норм Податкового кодексу України, а прийняті на підставі акту перевірки податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними.

Позивач зазначає, що наявність порушень обґрунтовується відповідачем в акті перевірки вимогами пп. 3 п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 23.09.2014 №966, проте вказаний наказ не відповідає нормам Податкового кодексу України і на момент подання уточнюючого розрахунку з ПДВ за грудень 2014 року втратив чинність.

Позивач стверджує, що відповідачем не враховано факт подання позивачем в лютому 2015 року уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, який був прийнятий податковим органом. Також позивач зазначає про відсутність можливості заповнити рядок 21.1 в податковій декларації за лютий 2015 року у зв'язку із зміною форми податкової декларації.

Відповідач позов не визнав та зазначив, що уточнюючий розрахунок не подано позивачем в січні 2015 року, тому він не мав права збільшувати рядок 21.1 в податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, пояснення свідка, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вогні Гестії» (ідентифікаційний номер юридичної особи 34647220, місцезнаходження юридичної особи 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Промислова, будинок 5) 22.04.2008 проведено державну реєстрацію юридичної особи шляхом перетворення, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ААВ №645544 (т.1 а.с.8-14).

ТОВ «Вогні Гестії» 20 січня 2015 року було подано до відповідача податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року, датовану 20.01.2015, реєстраційний номер , що підтверджується наявною у справі квитанцією №2 (т.1 а.с.29-32, 64).

Крім того, самостійно виявивши помилки в поданій декларації за грудень 2014 року, 20 лютого 2015 року позивачем подано до відповідача уточнюючий розрахунок до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, датований 20.02.2015, реєстраційний номер №. що підтверджується квитанцією №2 (т.1, а.с.24-28).

Уточнюючим розрахунком № від 20.02.2015 позивачем було уточнено показник в рядку 19 графу 6 (від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9) сумою « 1 246 486,00» та в рядку 20.2 (зарахування від'ємного значення різниці поточного звітного (податкового) періоду до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду) сумою « 1 246 486,00», у рядку 25.1 (сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету) зазначено суму «-10 303,00».

21 лютого 2015 року позивачем подано до відповідача податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року, датовану 20.02.2015, реєстраційний номер , що підтверджується квитанцією №2 (т.1, а.с.33-36, 76).

У податковій декларації за січень 2015 року, поданій наступного дня після подання уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року, позивачем враховано показники уточнюючого розрахунку № від 20.02.2015, а саме: зазначено в рядку 21.1 як залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду «+1 246 486,00».

Крім того, значення рядка 25.1 (сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду та сплачується до загального/спеціального фонду державного бюджету) зменшено позивачем на 10303,00 грн., оскільки зазначена сума була сплачена до бюджету платіжним дорученням від №78 від 27.01.2015, як податкове зобов'язання за грудень 2014 року (т.1, а.с.200).

20 березня 2015 року ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на підставі пункту 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальність «Вогні Гестії» за січень 2015 року.

Результати перевірки оформлені актом перевірки від 20.03.2015 року №8/15-01/34647220 (далі - акт перевірки) (т.1, а.с.15-19).

У висновках акту перевірки відповідачем встановлено порушення ТОВ «Вогні Гестії» пп. 3 п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, в результаті чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду 197194,00 грн.

Висновки акту перевірки відображені в табличці, в якій вказано:

- зменшується залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 21) на суму «- 1 246 486,00 грн.»;

- збільшується (зменшується) сума, що за результатами звітного (податкового) періоду підлягає сплаті платником податку до бюджету (рядок 25) на суму «+1 256 789,00 грн.».

Перевіркою встановлені порушення позивачем вимог пп. 3 п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, а саме завищено рядок 21.1 (значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду) податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року на суму1246486,00 грн., так як згідно декларації за грудень 2014 року № від 20.01.2015 рядок 20.2 (до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19 - рядок 20.1) значення цього рядка переноситься до рядка 21.1. декларації наступного звітного (податкового) періоду) складає 0 гривень, в результаті чого підприємством занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню за підсумками поточного звітного (податкового) періоду 1256789,00 грн.

Із посиланням на пункт 7 розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, згідно якого у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при виправленні показника рядка 21.1. декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок, контролюючий орган дійшов висновку про те, що якщо уточнюючий розрахунок підприємством не подано у січні 2015 року, то збільшувати рядок 21.1 декларації за січень 2015 року при відображенні рядка 20.2 за грудень 2014 року у сумі 0 гривень неправомірно.

Допитаний в якості свідка головний державний ревізор-інспектор відділу перевірок платників ризикових категорій Управління податкового аудиту ОСОБА_3 в судовому засіданні 02.10.2015 року зазначив, що зазначена у висновках акту перевірки на стор.5 сума податку на додану вартість 197 194,00грн., яка підлягає нарахуванню, зазначена помилково, правильною сумою податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню, слід вважати суму заниження податку на додану вартість в розмірі 1 256 789,00 грн., відображену у таблиці 8 на стор. 5 акту перевірки.

За поясненнями свідка ОСОБА_3, сума податку на додану вартість в розмірі 1256789,00 грн., на яку за актом перевірки відповідачем збільшуються грошові зобов'язання позивача, складається із збільшення податкових зобов'язань в результаті зменшення від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду в розмірі 1246486,00 грн. (рядок 21.1), та суми донарахованого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 10303,00 грн., яка розрахована як різниця між сумою позитивного значення поточного звітного періоду (рядок 18) та сумою податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету (рядок 25.1).

Представник позивача, надаючи пояснення в судовому засіданні (т.1, а.с.198-199) зазначив, рядок 25.1 декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року розраховано позивачем як різницю між сумою позитивного значення поточного звітного періоду (рядок 18) та залишком від'ємного значення попереднього звітного періоду (рядок 21.1, що дорівнює значенню рядка 20.2 попереднього звітного періоду), яку було ним зменшено на 10 303,00 грн. внаслідок зменшення на таку суму рядку 25.1 уточнюючим розрахунком до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року.

Представник позивача вказує на те, що оскільки на момент подання уточнюючого розрахунку до декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року зазначена в рядку 25.1 декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року сума податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, в розмірі 10 303,00 грн. вже була сплачена до бюджету згідно з платіжним дорученням від №78 від 27.01.2015, позивачем було зменшено на зазначену суму значення рядку 25.1 декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року.

Позивач, не погодившись з висновками акту перевірки, 03.04.2015 року подав заперечення на акт перевірки до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 03.04.2015 №03/04-2015, докази направлення заперечень на акт перевірки рекомендованою кореспонденцією долучені до справи (т.1, а.с.89-90, 107).

Листом від 15.04.2015 року №5200/10/10-13-15-01-22 відповідач повідомив позивача, що висновки акту перевірки від 20.03.2015 року залишено без змін (т.1, а.с.108-110).

Висновки акту перевірки від 20.03.2015 року №8/15-01/34647220 покладено ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області в основу прийнятих податкових повідомлень-рішень:

- № від 20.04.2015 форми «В4», яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за січень 2015 року на суму 1 246 789,00 грн. (т.1, а.с.20);

- № від 20.04.2015 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1 570 986,00 грн., з яких 1 256 789,00 грн. за основним платежем та 314 197,00 грн. штрафні (фінансові) санкції (штраф) (т.1, а.с.22).

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За приписами п. 48.1 ст. 48 ПК України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 49.1 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Внесення змін до податкової звітності передбачено п. 50.1 ст. 50 ПК України.

У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Норми наведених законодавчих приписів кореспондуються із вимогами пункту 4 глави ІІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міндоходів від 05.12.13 № 765, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 р. за N 217/24994, відповідно до якого при поданні уточнюючого розрахунку, що збільшує або зменшує грошові зобов'язання минулих податкових періодів платника та ліквідаційної звітності, нарахування в інтегрованій картці платника проводиться датою його подання.

Аналізуючи вищевказані приписи податкового законодавства слід зазначити, що датою узгодження податкових зобов'язань за уточнюючим податковим розрахунком є день його подання до контролюючого органу.

Отже суд зазначає, що уточнюючий розрахунок № від 20.02.2015 до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року є узгодженим датою його прийняття контролюючим органом 20.02.2015 згідно квитанції №2 та підлягає врахуванню відповідачем під час здійснення податкового контролю.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пп. «в» пункту 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент подання уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року) встановлено, що при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума може бути зарахована до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Аналогічна норма була передбачена в Податковому кодексі України в редакції, чинній у грудні 2014 року та була закріплена у пункті 200.3 ст.200 ПК України, згідно якого при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

На вимогу вищезазначених статей Податкового кодексу України позивачем в декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року включено суму від'ємного значення податку на додану вартість попереднього звітного (податкового) періоду - за грудень 2014 року (після подання уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року) та відображено таку суму як таку, що підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту у січні 2015 року.

З акту перевірки судом встановлено, що на думку контролюючого органу позивачем порушено пп. 3 п. 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966.

Суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 № 966 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 р. за N 1267/26044, затверджено Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість.

Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства фінансів України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за N 102/26547, викладені в новій редакції форми податкової декларації з податку на додану вартість, уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року N 966, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 року за N 1267/26044, та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року N 966, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 жовтня 2014 року за N 1267/26044.

Наказ Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13 згідно пункту 6 до цього наказу набирає чинності з дня його офіційного опублікування, тобто з 30.01.2015 року після опублікування в Офіційному віснику України N 6 від 30.01.2015.

Відповідно до п.46.6. статті 46 ПК України якщо в результаті запровадження нового податку або зміни правил оподаткування змінюються форми податкової звітності, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, який затвердив такі форми, зобов'язаний оприлюднити нові форми звітності.

Відповідно абзацу 2 п.46.6. статті 46 ПК до визначення нових форм декларацій (розрахунків), які набирають чинності для складання звітності за податковий період, що настає за податковим періодом, у якому відбулося їх оприлюднення, є чинними форми декларацій (розрахунків), чинні до такого визначення.

Отже, на дату подання декларації з ПДВ за грудень 2014 року діяла попередня редакція Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 23 вересня 2014 року № 966, яка діяла до 30 січня 2015 року та якою було передбачено, що у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок.

З 30 січня 2015 року вказаним Порядком було затверджено нову форму податкової декларації з податку на додану вартість, в якій відсутній рядок 21.1 (значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду, але з урахуванням вимог абзацу 2 п.46.6. статті 46 ПК України нові форми податкової звітності з ПДВ мають застосовуватись починаючи із наступного звітного місяця після оприлюднення нових форм звітності, тобто з лютого 2015 року.

За таких обставин, відображення позивачем в декларації за січень 2015 року у рядку 21.1 залишку від'ємного значення попереднього звітного податкового періоду - грудня 2014 року у сумі 1246486,00 грн., з урахуванням поданого уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року, яким уточнено рядок 20.2 декларації за грудень 2014 року, у той час як значення графи 6 рядку 20.2 податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року дорівнювало 0, розцінено контролюючим органом як заниження податкових зобов'язань з ПДВ.

Відтак на момент подання позивачем 20.02.2015 уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року та подання позивачем 21.02.2015 податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року наказ Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 13, яким викладені в новій редакції форми податкової звітності з ПДВ та Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, набрав чинності.

При цьому в акті перевірки відповідач посилається на порушені позивачем норми пп. 3 п. 5 розділу V та п.7 розділу VІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість в редакції, яка на момент подання уточнюючого розрахунку до податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року вже втратила чинність.

Відповідно до пп.3 пункту 5 розділу V Порядку заповнення податкової декларації Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, в редакції до 30.01.2015 передбачено, якщо за результатами поточного звітного (податкового) періоду платником податку визначено від'ємне значення різниці між сумою податкових зобов'язань і сумою податкового кредиту (заповнено рядок 19 декларації), така сума у декларації 0110 враховується у зменшення суми податкового боргу за попередні звітні (податкові) періоди з податку на додану вартість, у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до Кодексу (відображається у рядку 20.1 декларації), а решта зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (відображається у рядку 20.2 декларації поточного звітного (податкового) періоду та переноситься до рядка 21.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду).

Відповідно до п.7 розділу VІ Порядку заповнення податкової декларації Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966, в редакції до 30.01.2015, у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок.

В редакції наведених відповідачем в акті перевірки норм, які на момент подання позивачем 20.02.2015 уточнюючого розрахунку за грудень 2014 року вже втратили чинність, відповідач дійшов висновку про те, що якщо уточнюючий розрахунок підприємством не подано у січні 2015 року, то збільшувати рядок 21.1 декларації за січень 2015 року при відображенні рядка 20.2 за грудень 2014 року у сумі 0 гривень неправомірно.

Суд з даними твердженнями відповідача не погоджується через таке.

Як вже зазначалося вище, позивачем 20.02.2015 року подано до відповідача уточнюючий розрахунок у зв'язку із допущенням ним помилок при заповненні декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, в якому позивачем заповнено рядок 19, 20.2 та 25.1 декларації, тим самим скориговано залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду. Уточнюючий розрахунок прийнятий контролюючим органом без зауважень.

Надаючи пояснення, представник відповідача та свідок посилалися на п. 7 розділу VI Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 23.09.2014 №966 (в редакції від 23.09.2014 року), де вказано, що у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок.

Суд зауважує, що у лютому 2015 року уточнюючий розрахунок подано позивачем за грудень 2014 року. Крім того, податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2015 року надана підприємством після подання уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість.

До 30 січня 2015 року діяла стара редакція Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 23.09.2014 №966, якою було передбачено, що у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при визначені значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок.

З 30 січня 2015 року у зв'язку із змінами до вказаного Порядку було затверджено нову форму податкової декларації з податку на додану вартість, в якій відсутній рядок 21.1 (значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду).

Крім того, законодавцем змінено форму податкової декларації з податку на додану вартість, тобто, починаючи із звітного місяця лютий 2015 року, з якого має застосовуватись нова форма декларації відповідно до п. 46.6 ст. 46 Податкового кодексу України, форма декларації з податку на додану вартість взагалі не містить рядка 21.1. У новій формі декларації передбачено декларування лише від'ємного значення поточного звітного (податкового) періоду. Тобто, законодавець в оновленій формі декларації з податку на додану вартість фактично позбавив платників податків права на декларування від'ємного значення податку на додану вартість попереднього звітного (податкового) періоду, а у подальшому - права на відшкодування сум податку на додану вартість, що залишилися з минулих податкових періодів.

За таких обставин, в декларації за січень 2015 року рядок 20.2 уточненого розрахунку, що був поданий 20 лютого 2015 року, в сумі 1 246 486,00 грн. відображений позивачем як рядок 21.1 (значення рядка 20.2 декларації попереднього звітного (податкового) періоду), що призвело відповідача до помилкових висновків про заниження грошового зобов'язання з податку на додану вартість та завищення від'ємного значення податку на додану вартість.

Уточнюючий розрахунок до податкової декларації за грудень 2014 року поданий позивачем 20 лютого 2015 року, тому пункт 7 Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Мінфіну від 23.09.2014 №966, який порушений на думку відповідача позивачем, та в якому визначалось, що у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок, втратив чинність з 30 січня 2015 року.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що позивачем декларація з податку на додану вартість за лютий 2015 року подавалась за новою формою, відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 23.01.2015 року №13, де відсутній рядок 21.1, а тому позивачем заповнено рядок 19 та 20.2 уточнюючого розрахунку до декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, тим самим скориговано залишок від'ємного значення попереднього звітного періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного періоду (значення рядка 21.1 декларації з податку на додану вартість за січень 2015 року).

Таким чином, позбавлення платника податків права на залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду у січні 2015 року у разі вилучення у новій формі декларації з податку на додану вартість, в тому числі за лютий 2015 року, рядка 21.1 є протиправним, виходячи з приписів п. п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України, яким передбачена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, тобто, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідне роз'яснення з даного питання надано листом Міністерства юстиції України від 10 жовтня 2014 року № 513-0-2-14/8.2 «Щодо незастосування органами державної фіскальної служби положень пп. 4.1.4 п. 4.1 ст.4 та п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України».

Отже, оскільки суму від'ємного значення податку на додану вартість за грудень 2014 року позивачеві не враховано у зменшення податкового боргу за попередні звітні періоди та не відшкодовано, вона підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту за січень 2015 року.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем права позивача на участь у процесі прийняття рішення за результатами розгляду заперечень на акт перевірки через неналежне сповіщення позивача про дату розгляду заперечень на акт перевірки суд зазначає таке.

Відповідно до п.86.7. статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податків протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта (довідки). Такі заперечення розглядаються контролюючим органом протягом п'яти робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податку (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником контролюючого органу (або його заступником) з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Аналізуючи наведені положення суд приходить до висновку про те, що на день розгляду відповідачем заперечень платника податків на акт перевірки, контролюючий орган має пересвідчитися не тільки у належному направленні повідомлення про запрошення на розгляд заперечень, але й з'ясувати питання отримання платником податків такого повідомлення.

З матеріалів справи слідує, що позивач протягом п'яти робочих днів з дня отримання акта перевірки направив відповідачу заперечення на акт перевірки.

Так, результати перевірки оформлені актом перевірки від 20.03.2015 року №8/15-01/34647220, копію якого отримано позивачем поштою 30.03.2015, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції позивача на примірнику акту перевірки (т.1, а.с.15).

03.04.2015 року позивач подав заперечення на акт перевірки до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 03.04.2015 №03/04-2015, про що свідчить фіскальний чек про відправку рекомендованого поштового відправлення та опис вкладення у цінний лист (т.1, а.с.89-90, 107).

Відповідачем 09.04.2015 направлено на адресу позивача рекомендованою кореспонденцією повідомлення про запрошення №4946/10/10-13-15-01 від 08.04.2015, яким відповідач запросив представників позивача з'явитись до контролюючого органу 14.04.2015 на 16:00 год. для участі в розгляду заперечень на акт перевірки (т.1, а.с.49).

Відправлення рекомендованого поштового відправлення відповідачем із повідомленням про запрошення підтверджується наданою відповідачем копією фіскального чеку про відправлення від 09.04.2015 (т.1, а.с.119).

Судом встановлено, що повідомлення про запрошення №4946/10/10-13-15-01 від 08.04.2015 отримано позивачем в день розгляду заперечень 14.04.2015, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції позивача на примірнику повідомлення (т.1. а.с.49).

Листом від 15.04.2015 року №5200/10/10-13-15-01-22 відповідач повідомив позивача, що висновки акту перевірки від 20.03.2015 року залишено без змін (т.1, а.с.108-110).

Позивач зазначає, що отримання повідомлення про запрошення представників позивача з'явитись до контролюючого органу 14.04.2015 на 16:00 год. для участі в розгляду заперечень на акт перевірки саме в день розгляду таких заперечень унеможливило присутність представника позивача під час розгляду заперечень на акт перевірки.

Суд не погоджується з доводами відповідача про достатність факту своєчасного направлення платнику податків повідомлення про запрошення для розгляду заперечень на акт перевірки.

Суд зазначає, що прямою нормою п.86.7 статті 86 Податкового кодексу України передбачено обов'язок контролюючого органу повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду заперечень на акт перевірки та надіслання повідомлення про розгляд заперечень не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень на акт перевірки.

Дотримання відповідачем вищевказаної норми про обов'язок контролюючого органу повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду заперечень на акт перевірки кореспондується із правом платника податків прийняти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, що своєю чергою обумовлює завчасну обізнаність платника податків про дату та час розгляду заперечень на акт перевірки.

Натомість розгляд заперечень на акт перевірки буз участі платника податків за умови необізнаності платника податків про дату та час розгляду заперечень не з вини платника податків призводить до порушення прав платника податків на належний розгляд заперечень на акт перевірки та є підставою для визнання протиправними дій чи бездіяльності контролюючого органу щодо розгляду заперечень на акт перевірки без участі платника податків, а отже ставить під сумнів розгляд заперечень на акт перевірки.

Право платника подавати заперечення на акт перевірки та приймати участь у розгляді таких заперечень не повинно залежати від неможливості контролюючого органу у будь-який прийнятний спосіб сповістити платника податків про дату та час розгляду заперечень.

Реалізація такого права платника податків за відсутності обов'язку у контролюючого органу вжити всіх можливих заходів задля забезпечення належного сповіщення платника податків про дату та час розгляду заперечень є неможливою.

Аналіз наведених норм Податкового кодексу України з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів дає підстави для висновку про те, що відповідач протиправно розглянув заперечення на акт перевірки позивача без участі останнього та відповідно на момент початку розгляду заперечень не з'ясував питання належного повідомлення платника податків про дату, час та місце розгляду заперечень.

З урахуванням цього суд вважає, що податкові повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 20.04.2015 року №, № є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, доказів, які б спростовували доводи позивача не надав.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн. згідно платіжного доручення № 1065 від 13.08.2015.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 487,20 грн. підлягають стягненню з ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області у Київській області, відповідно до положень статті 94 КАС України.

Судом 08.10.2015 проголошені вступна та резолютивна частина постанови, а 13.10.2015 року постанова складена у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 20.04.2015 року №, №.

3. Стягнути з ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39471029, місцезнаходження: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Ломоносовав, 34) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вогні Гестії» (ідентифікаційний код 34647220, місцезнаходження: 08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5) 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.) судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.