Справа № 804/425/15
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 року м.Київ К/800/26439/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

секретар судового засідання - Ярош Д.В.,

за участю представників:

позивача - не з»явився,

від відповідача - Глушковська А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського"

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015

року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня

2015 року

у справі №804/425/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний

комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського"

до Дніпропетровської митниці державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року товариство звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень та просив суд:

- скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №110010000/2014/20069 від 22.07.2014 року;

- визнати недійними та скасувати рішення Дніпропетровської митниці про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600145/1 від 22.07.2014 року;

- повернути публічному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" судові витрати по справі у розмірі 1827,00 грн., 913, 50 грн., 1278,00 грн. за рахунок Державного бюджету України.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що у митниці виникли обґрунтовані сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару, в зв'язку з чим і були витребувані додаткові документи, однак товариство відмовилося від їх надання.

Не погоджуючись з рішеннями суду, Публічне акціонерне товариство " Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просило постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року скасувати. Ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На адресу Вищого адміністративного суду України Дніпропетровська митниця державної фіскальної служби направила заперечення на касаційну скаргу, в яких зазначає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що спірне рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови в митному оформленні прийнятті митницею на підставі та у межах повноважень, що передбачені чинним законодавством. Просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, наданої ними правової оцінки обставин у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.01.2014 року між Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (покупець) та фірмою "Vesuvius Spolka z Ograniczona Odpowiedzialnoscia" ("Vesuvius Poland SP.Z O.O.") (продавець) укладено контракт №14-0156-12. Предметом контракту є постачання товару, найменування, кількість, ціна та строки поставки якого зазначені у Специфікаціях, що є невід'ємною частиною даного Контракту.

Відповідно до розділу 2 вказаного контракту передбачено, що ціни на Товар узгоджуються у відповідних Додатках (Специфікаціях) та/або Доповненнях до даного Контракту і встановлюються в Євро (EUR). Ціни є твердими та не підлягають зміні в межах дії підписаних Додатків (Специфікацій) та/або Доповнень до даного Контракту, які є його невід'ємними частинами.

Згідно до п. 3.7 Контракту, товаром, що відвантажується, відправляється наступний пакет документів: - рахунок - оригінал, три екземпляри; - копія експортної декларації; - залізнична накладна або автотранспортна накладна (CMR) - оригінал; - пакувальний аркуш із зазначенням матеріалу упаковки та її ваги (брутто, нетто): оригінал, три екземпляри; - сертифікат якості виробника (оригінал); - сертифікат походження, виданий Торгово-Промисловою палатою країни-виробника (оригінал); - фітосанітарний сертифікат на тару.

Відповідно р. 4 даного Контракту, платежі за контрактом здійснюються наступним чином: - Покупець перераховує 50 % вартості Товару на розрахунковий рахунок Продавця протягом 20 банківських товарів з моменту отримання оригіналу інвойсу від Продавця; - Другі 50 % Покупець оплачує за фактично поставлений Товар протягом 20 (двадцяти) банківських днів з дати поставки з урахуванням документально підтверджених нестач шляхом прямого банківського переказу грошових коштів на рахунок Продавця.

28.01.2014 року між сторонами укладено Специфікацію №1, в якій визначено перелік товару, його кількість та вартість.

Згідно вказаної специфікації, вартість придбаного товару становить 0,9245 EUR/кг.

З метою розмитнення придбаного товару позивачем 22.07.2014 року подано до митного органу ДМВ та ВМД №110010000/2014/021192, з визначенням вартості за придбаний товар за ціною контракту з використанням основного методу визначення митної вартості (за ціною договору). Вартість поставленого товару в кількості 20 000 кг. склала загальну суму 18 490,00 EUR або 291 479,84 гривень.

На підтвердження митної вартості товару товариством надано митному органу для митного оформлення товару наступні документи:

- картка обліку особи, яка здійснює операції з товарами №110/2012/0001471 від

19.04.2014 року;

- міжнародна автомобільна накладна (CMR) №161846 від 18.07.2014 року;

- транспортна довідка №062Д/1077 від 22.07.2014 року;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 30.09.2013 року;

- комерційна пропозиція №14/05/06 від 06.05.2014 року;

- рахунок - фактура (інвойс) №131405203 від 18.07.2014 року;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №1

від 28.01.2014 року;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №14-0156-12 від 28.01.2014 року;

- інформація про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару №2730 від 18.07.2014 року;

- інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару

№2730 від 18.07.2014 року;

- сертифікат про походження товару загальної форми №PL/MF/AK 0041728 від 18.07.2014 року;

- сертифікат якості від 18.07.2014 року;

- копія митної декларації країни відправлення 14PL351010Е0051472 від 18.07.2014 року;

- рішення про визначення коду товару №КТ-110-0246-2012 від 10.02.2012 року;

- лист виробника товару №13/02/13-05 від 13.02.2013 року;

- лист виробника товару від 18.07.2014 року.

За результатами розгляду поданих документів митним органом виявлено розбіжності, про що було повідомлено декларанта 22.07.2014 року, а саме: відповідно до п.4.1 зовнішньоекономічного контракту від 28.01.2014 року №14-0156-12 покупець перераховує 50% вартості кожної замовленої партії товару шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу такого розрахунку від продавця, другі 50% покупець перераховує протягом 20 банківських днів з дати постачання такої партії товару.

Митний орган запропонував позивачу надати додатково: виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування, страхові документи,а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; відповідно до ст. 254 Митного кодексу України переклад копії митної декларації країни відправлення.

22.07.2014 року о 17 годині 30 хвилин товариство повідомило митний орган про те, що додаткові документи на даний час надати не можливо.

Митницею 22.07.2014 року після проведених консультацій прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №110010000/2014/600145/1, яким скориговано митну вартість товару: "вогнетривкий бетон марки CRITERION 80РЕ" з 0,9245 EUR/кг. до рівня 1,5133 EUR/кг.

Рішення прийнято з підстав, зазначених вище при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження митної вартості та ґрунтується на раніше визнаній митній вартості, заявленій ПАТ "ДМКД" в МД від 18.12.2013 року №013/023110, від 23.12.2013 року №110010000/2013/023136 - 1,5133 EUR/кг.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням доводів касаційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 1 статті 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною 1 статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини 1 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 4 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до частини 5 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно до статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

В касаційній скарзі скаржник пояснює, що товариством за контрактом було імпортовано товар - вогнетривкий бетон марки CRITERION у кількості 20 000 кг. на загальну суму 18 490,00 EUR, у зв'язку з чим до Дніпропетровської митниці були подані всі необхідні документи для їх митного оформлення за ціною договору. Проте митницею безпідставно було видано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №110010000/2014/20069 від 22.07.2014 року та прийнято рішення про коригування митної вартості товару №110010000/2014/600145/1 від 22.07.2014 року, в зв»язку з виявленими неточностями у поданих до митного оформлення документами та наявністю даних про митне оформлення ідентичних товарів за іншою ціною.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженням скаржника з огляду на таке.

Декларантом до митниці не надано слідуючі документи:

- щодо проведення розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 28.01.2014 року №14-0156-12, яким передбачено здійснення 50% передоплати за товар.

Наданий декларантом прайс-лист виробника від 30.09.2013 року б/н, що містить відомості щодо ціни товару без урахування на транспортування.

Дата зазначеного документу не кореспондується із специфікацією від 28.01.2014 року №1 до контракту. Зазначеним прайс-листом виробник пропонує для продажу товари лише одному покупцеві (ПАТ "ДМКД"), що унеможливлює визначення дійсної вартості ввезеного товару.

- щодо відносин продавця, покупця та зазначеного транспортувально-експедиційного підприємства, а саме, документів, що підтверджують транспортну складову імпортованого товару.

Згідно відомостей транспортної накладної CMR від 18.07.2014 року №161846 перевізником імпортованого товару є ПП ОСОБА_5 Львівська область.

- перекладу копії декларації країни експорту від 18.07.2014 року №14PL351010E0051472.

З огляду на викладене, у митного органу були всі підстави для витребування у товариства додаткових документів, оскільки виникли обґрунтовані сумніви у достовірності заявленої митної вартості товару.

Обов'язок суб'єкта зовнішньоекономічної діяльності подати додаткові документи на вимогу митного органу встановлений частиною 2 статті 264 Митного кодексу України, а також пунктом 11 Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1766 від 20.12.2006р.

У разі незгоди митного органу із митною вартістю товару, вона відповідно до вимог ст. 266 Митного кодексу України зобов'язана провести процедуру консультацій, у ході яких мала б дійти висновків щодо застосування того чи іншого методу визначення митної вартості товарів, при цьому кожний наступний метод застосовується у разі неможливості застосування попереднього із наведенням відповідних аргументів.

У випадку якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Правовими положеннями статті 267 Митного кодексу України визначено, що перший метод визначення митної вартості може бути використаний лише за умови, якщо дані, заявлені декларантом, підтверджені документально та є достовірними.

У зв'язку з відмовою товариства від надання додаткових документів, у відповідача не було можливості застосувати митну вартість, визначену останнім, а тому, Дніпропетровська митниця ДФС діяла в межах повноважень та підставі вимог чинного законодавства.

На підставі викладено колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що судами правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що адміністративними судами правозастосування відбулось із дотримання норм діючого законодавства та з повним, достовірним, неупередженим та об'єктивним з'ясуванням обставин справи.

Відповідно статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія Вищого адміністративного суду України вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, вони ґрунтуються на вимогах норм матеріального та процесуального законодавства, підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі №804/425/15 - залишити без змін.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, передбачених статтями 237 - 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: