Справа № 7646/12/2070
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2012-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

02 серпня 2012 р. № 2-а- 7646/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Чепурній Т.В.,

за участю представників сторін: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Харківський завод транспортного устаткування" (далі ПАТ «ХЗТУ») звернулось до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про визнання нечинними та скасування рішень № 295, 296, 297, 298, 299, 300 від 26.03.2012 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що приймаючи спірні рішення відповідач дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства. Вказує, що застосування Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є необґрунтованим, оскільки підприємство вчасно та у повному обсязі здійснює розрахунки з Пенсійним фондом України та не має заборгованості за попередні періоді. Також оскаржуваних рішенням не зазначено періоду з якого починається розрахунок штрафних санкцій та пені, тобто дату виникнення останнього платежу на який нараховується фінансова санкція. Крім того вказує, що нарахування відповідачем штрафних фінансових санкцій було здійснено з порушенням вимог діючого законодавства, а саме неодноразово за один й той самий платіж.

Відповідач проти позову заперечував, пославшись на те, що оскільки позивачем не було у встановлений законом строк сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з нарахованої заробітної плати, винагород за виконану роботу (надані послуги) за цивільно-правовими договорами та оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності за травень,липень-серпень, листопад-грудень 2011 року

Представники сторін у судовому засіданні підтримали свої правові позиції.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи, ПАТ «ХЗТУ» перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова як платник єдиного внеску на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

26.03.2012 року Управлінням Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова були прийняті рішення про про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 295, 296, 297, 298, 299, 300.

Не погодившись з вказаними рішеннями позивач звернувся зі скаргою до Пенсійного фонду України, за результатом розгляду якої рішенням від 14.06.2012 року №13690/09-10 скаргу було залишено без задоволення, а оскаржувані рішення без змін.

Перевіряючи правомірність прийняття спірних рішень про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, суд дійшов висновку про наступне.

Суд зазначає, що порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями, громадянами до єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до Пенсійного фонду України регулюється положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" №2464-IV від 08.07.2010 року (далі Закон України №2464-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону України №2464-IV позивач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6); подавати звітність до територіального органу Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з відповідними фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади у галузі статистики (п.4 ч.2 ст.6).

Частиною 5 статті 9 Закону України №2464-IV передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється виключно у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для його зарахування.

Відповідно до ч.8 ст.9 Закону України №2464-IV платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом (абз.1 ч.8 ст.9); при цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань (абз.2 ч.8 ст.9); базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік (абз.3 ч.8 ст.9).

З аналізу приписів даної норми суд приходить до висновку, що за загальним правилом суми єдиного внеску повинні сплачуватись платником не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення базового звітного періоду, а в разі, коли до настання зазначеної дати відбувається виплата заробітної плати, то - одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення).

Як свідчать матеріали справи, позивачем обовязку щодо своєчасної сплати єдиного внеску за період травень,липень-серпень, листопад-грудень 2011 року виконано не було, про що свідчить надана картка особового рахунку.

Відповідно до п.2 ч.11 ст. 25 Закону України №2464-IV і полягає у застосуванні територіальним органом Пенсійного фонду до платника єдиного внеску за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску штрафу у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Також, відповідно до ч.10 ст.25 Закону України №2464-IV на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Вирішуючи спір, суд вважає за необхідне керуватись також положеннями Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Постановою Правління ПФУ від 27.09.2010р. №21-5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.10.2010р. за №994/18289 (далі за текстом Інструкція №21-5).

Так, згідно з п.7.1 Інструкції №21-5 за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до платників, на яких згідно з Законом покладено обов'язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 7.2.2 Інструкції №21-5 визначено, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

Також суд зазначає, що згідно нормі ч.6 ст. 25 Закону України №2464-IV за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким, чином, несвоєчасно сплачені суми єдиного внеску правомірно зараховувалися відповідачем в рахунок погашення наявної недоїмки, яка рахувалася в картці особового рахунку позивача.

Доводи позивача про те, підприємство вчасно та у повному обсязі здійснює розрахунки з Пенсійним фондом України та не має заборгованості за попередні періоді судом до уваги не приймаються, оскільки вони спростовуються наявною в матеріалах справи карткою особового рахунку позивача.

Посилання позивача на застосування відповідачем штрафних санкцій за один й той самий період часу, за тими ж ставками багаторазово суд не бере до уваги в якості належного обґрунтування заявленого позову, оскільки таке твердження спростовується наданими представником відповідача розрахунками штрафних санкцій та пені, з яких вбачається, що розрахунок проведено по окремим здійсненим позивачем сплатам внесків з урахуванням кількості днів прострочення кожного платежу.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що матеріали справи та наявні в дій докази обєктивно засвідчують порушення позивачем строків сплати єдиного внеску, в звязку з чим, відповідачем було правомірно винесено спірні рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що приймаючи оскаржувані рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Підсумовуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Харківський завод транспортного устаткування" до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова про скасування рішень - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 07.08.2012 року

Суддя Горшкова О.О.