Справа № 663/2544/15-а
Суддя: Ведмідська Н. І.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 663/2544/15-а
Провадження № 2-а/663/60/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Ведмідської Н.І.,

при секретарі - Пенза Н.І.,

за участю представника відповідача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Скадовська адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Володимирівської сільської ради Скадовського району Херсонської області третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Володимирівка» про зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Володимирівської сільської ради Скадовського району Херсонської області про зобовязати вчинити певні дії.

В позовній заяві зазначив, що з відповіді Скадовської РДА від 27.07.2015 року стосовно незаконного встановлення хреста та бетонного фундаменту на обєкті культурної спадщини, що знаходиться біля с. Володимирівка Скадовського району Херсонської області йому стало відомо про те, що хрест на кургані встановлено ТОВ «Володимирівка». Той факт, що курган є обєктом культурної спадщини, доводяться розпорядженням Херсонської ОДА №244 від 03.03.2000 року, охоронний номер кургану 1322 згідно Реєстру памяток історії та культури Херсонської області станом на 01.06.2005 року затвердженого начальником управління культури обласної ОДА ОСОБА_4. Вважає, що вставленням хресту порушується режим використання памятки культурної спадщини, тобто кургану, отже будь-які роботи щодо зміни призначення памятки мають проводитися тільки за дозволом відповідного органу охорони культурної спадщини. Просить зобовязати відповідача прибрати незаконно встановлений на кургані хрест, фундамент та інші бетонні споруди. Зобовязати відповідача відновити курган до його первісного стану, притягнути відповідача до адміністративної відповідальності за надання неправдивої інформації та порушення Закону України «Про охорону культурної спадщини». Стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10000 грн. за нанесені йому моральні хвилювання, які він зазнав внаслідок осквернення кургану, що є обєктом охорони культурної спадщини українського народу, а також і його оскілки він є його невідємною частиною.

В судове засідання позивач не зявився, просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача позов не визнав та пояснив, що наприкінці 90-х років на кургані який знаходиться на території Володимирівської сільської ради прихожанами православної церкви встановлений хрест. Як йому відомо зі слів односельців хрест встановлений на добровільні пожертви прихожан, отже до його придбання та встановлення Володимирівська сільська рада не мала жодного відношення. Хрест та курган ніколи не перебували та не перебувають на балансі сільської ради. Сільська рада має право взяти на облік новостворену річ в разі виготовлення її сільською радою з належних їй матеріалів, що має бути відображено в бухгалтерській звітності, річ яку передав громаді її власник або безхазяйну річ визнану такою в судовому порядку. Пояснив, що з 01.01.2013 року сільські ради не розпоряджаються землями які знаходяться за межами населених пунктів. Враховуючи, що курган перебуває за межами населеного пункту с. Володимирівка, вживати будь-які заходи на земельній ділянці сільська рада не уповноважена. Про те, що курган є обєктом культурної спадщини йому сільській раді відомо не було, буд-які договори з приводу охорони памятки з сільською радою не укладались. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник ТОВ «Володимирівка» пояснив, що хрест на кургані встановлений на при кінці 90-років. Йому невідомо хто займався його встановленням. Як юридична особа ТОВ «Володимирівка» відношення до встановлення хреста не мало. Припускає, що хтось з числа попереднього керівництва або працівників в приватному порядку могли допомогти його встановити чи виготовити, тому залишились чутки про причетність до цього ТОВ «Володимирівка» Будь-які офіційні документи з цього приводу відсутні.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є настоятелем християнського православного приходу в с. Володимирівка Скадовського району. Йому відомо, що в кінці 90-х років на пагорбі, за селом Володимирівка, на добровільні пожертви прихожан, їх власними силами встановлений подорожній хрест який був освячений. Встановлений хрест для благословення подорожуючих, для спасіння їх у різних негараздах в дорозі та інших життєвих обставинах. Прихожани церкви та він особисто вважає, що хрест ніяким чином не спотворює обєкт культурної спадщини яким виявився той курган та не ображає чиюсь гідність та честь. Декілька разів вандали намагалися зруйнувати хрест, але з волі Божій хтось з прихожан знову його поновлював.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про неможливість його задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч1.ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтується її вимоги та заперечення.

Згідно наданого Херсонською обласною інспекцією по охороні памяток історії витягу з Реєстру памяток історії та культури Херсонської області станом на 01.06.2005 року, курган біля с. Володимирівка Скадовського району Херсонської області по дорозі м. Скадовськ смт. Лазурне Скадовського району є памяткою історії та культури Херсонської області. Данні про курган містяться в розпорядженні Херсонської ОДА №244 від 03.03.2000 року, охоронний номер кургану 1322, копія розпорядження Херсонської ОДА №244 від 03.03.2000 року також надана судові.(а.с. 61)

Таким чином, курган на якому встановлений хрест вважатиметься памяткою культурної спадщини лише з 03.03.2000 року.

В листі від 29.10.2015 року Херсонська обласна інспекція по охороні памяток історії також повідомляє, що вказаний курган є памяткою археології місцевого значення.(а.с. 55)

У відповідності з описом кургану в Археологічній карті ОСОБА_6 (видавництва «Айлант» Херсон -2006), він знаходиться за 1.0 км на південь від села, північніше автодороги Скадовськ-Лазурний, за 0,3 км від Джарилгацької затоки Чорного моря. ОСОБА_7ОСОБА_6 у 1997 році на обстежений у 26 році, висота кургану 2,8 м, діаметр -23 м, круглих обрисів, із сферичної форми насипом, з абсолютною висотою верхівки 3 м над рівнем моря, на верхівці якого на початку 2000-х років встановлено «подорожній» хрест.

Однак як стверджують представники відповідача та третьої особи, які є мешканцями Скадовського району Херсонської області, а їх доводи підтвердив під присягою свідок ОСОБА_5, хрест встановлений на кургані не на початку 2000 років, а в кінці 90-х років.

Зважаючи на те, що метою Довідника під редакцією ОСОБА_6 є збір даних з приводу відомих на 2006 рік памяток археології Скадовського району, інформацію про встановлення на кургані хресту слід вважати другорядною та зазначеною з метою більшої ідентифікації обєкту. Враховуючи, що посилання на джерела отримання інформації щодо часу встановлення хресту у довіднику відсутні, суд вважає за можливе погодитись з позицією відповідача підтвердженою показами свідка щодо часу встановлення хресту, а саме вважати, що його встановлено на при кінці 90 років 20 століття, отже інші належні та допустимі докази які б це спростовували відсутні.

Вказане свідчить про недоведеність порушень законодавства будь ким на час встановлення хресту, так як є підстави вважати, що його встановлено до того як курган визнаний памяткою культурної спадщини.

Згідно ч.2 ст.17 Закону «Про охорону культурної спадщини», усі памятки археології є державною власністю, а відповідно до ч.5 цієї статті, землі, на яких розташовані памятки археології, перебувають у державній власності.

Стаття 24 Закону передбачає, що власник або уповноважений ним орган зобовязані утримувати памятку в належному стані, захищати від пошкоджень, знищення.

Як зазначено в ст. 27 Закону, у разі, коли памятці загрожує небезпека пошкодження, руйнування, власник або уповноважений ним орган, або особа яка набула права володіння, користування чи управління, зобовязані привести цю памятку до належного стану.

Як передбачено в ч.1 ст. 3 Закону, державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини, до яких належать в тому числі районні державні адміністрації, виконавчий комітет сільської ради.

Пунктом п. п.4, 5, 8 ч.2 ст.6 Закону передбачено, що до повноважень РДА, виконавчих органів сільської ради належить: забезпечення дотримання режиму використання памяток місцевого значення, в тому числі від загрози руйнування, знищення; організація відповідних охоронних заходів щодо памяток місцевого значення у разі загрози їх пошкодження.

Враховуючи, що після визнання кургану памяткою археології місцевого значення, охоронний договір між державою в особі уповноваженого органу та відповідачем не укладався, обовязки щодо його утримання та охорони на відповідача покладати не можна.

Крім цього, суд звертає увагу, що з відповіді Херсонської обласної інспекції по охороні памяток, вбачається, що курган знаходиться за межами с. Володимирівка Скадовського району Херсонської області, отже після прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року, який набув чинності з 01.01.2013 року, повноваження сільської ради на земельні ділянки яки знаходяться поза межами населених пунктів, не поширюються.

Таким чином, відповідач позбавлений права вчиняти будь-які дії на земельній ділянці де знаходиться памятка археології яка належить державі.

Повноваження щодо таких дій віднесено до районних державних адміністрацій як виконавчих органів.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про охорону культурної спадщини», застосування фінансових санкцій, адміністративних стягнень або кримінального покарання не звільняє винного від обов'язку відшкодувати шкоду, завдану власникові пам'ятки або уповноваженому ним органові, особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам'яткою, охоронюваною археологічною територією.

Шкода, завдана власникові пам'ятки або уповноваженому ним органові, особі, яка набула права володіння, користування чи управління пам'яткою, охоронюваною археологічною територією, відшкодовується відповідно до закону.

Юридичні і фізичні особи, які завдали шкоди пам'яткам, їхнім територіям (у тому числі незаконним будівництвом), зобов'язані відновити пам'ятки та їхні території, а якщо відновлення неможливе - відшкодувати шкоду відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Відповідно ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яки особа зазнала у звязку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя; душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з противоправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, у звязку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Враховуючи, що вина Володимирівської сільської ради у вчиненні незаконних дій або бездіяльності відносно памятки культурної спадщини не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, підстави стягнення з відповідача моральної шкоди та зобовязання його до вчинення інших дій відсутні.

За таких обставин, з метою захисту памятки археології, позивачеві слід розяснити право звернення до органів на які покладено відповідальність щодо її охорони, збереження та відновлення у відповідності з діючим законодавством.

З приводу вимоги про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності позивачеві слід розяснити, що справи про адміністративні правопорушення суд розглядає не інакше, ніж в порядку передбаченому КУпАП.

Керуючись ст. ст.160, 163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Володимирівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Володимирівка» про зобовязання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в Одеський Апеляційний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення через Скадовський районний суд Херсонської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі проголошення вступної та резулятивної частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н. І. Ведмідська