Справа № 802/3788/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 листопада 2015 р. Справа № 802/3788/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області

про: скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про скасування державної реєстрації.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області Урус Анастасії Ігорівни про державну реєстрацію прав власності від 29.07.2013 року про реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 ( яке в цілому складається з приміщень літ. "А" - офіс - підвал - пр.№3: №1-№7-75,5 кв.м.), зареєстровану на ОСОБА_3 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2013 року у справі №127/6911/13-ц.

Звернення до суду, мотивоване тим, що за наслідками прийнятої ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 02.10.2015 року, скасована ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2013 року у справі № 127/6911/13-ц, яка в свою чергу була підставою виникнення вищезазначеного права власності.

Від позивача надійшла заява через канцелярію суду за вх. №32809 від 04.11.15 року, щодо розгляду справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача двічі в судові засідання не з'являвся, хоча про час, місце і дату розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать повістки, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі вищевказаного, суд дійшов висновку, щодо розгляду даної справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

09 жовтня 2015 року, позивач звернулася з заявою до Державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про скасування державної реєстрації права власності за №1892128 на підставі ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 02.10.2015 року.

Цього ж дня, дана заява була розглянута державним реєстратором і було прийняте рішення про відмову у внесені запису про скасування державної реєстрації права власності за №1892128 на підставі того, що подані документи які надав позивач, не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме, значиться те, що в поданій ухвалі Апеляційного суду Вінницької області від 02.10.2015 року, відсутні відомості про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності.

Визначаючись, щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.06.2004 р. № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 22.06.2011 р. № 703 (далі - Порядок № 703), Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. № 3502/5.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно преамбули Закону № 1952-IV, цей Закон визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно ст. 2 Закону № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Статтею 3 Закону № 1952-IV визначено, що Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону № 1952-IV, систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV, обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV, орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 15 Закону № 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Судом встановлено, що на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/6911/13-ц від 03.06.2013 року про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання прав власності було визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до якої ОСОБА_4 визнає ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення №3 по вул. Хлібній м. Вінниці, право власності на яке зареєстроване в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 16.04.2011 року під №32393288 за ОСОБА_4, в свою чергу ОСОБА_3 зобов'язується сплатити ОСОБА_4 кошти в сумі, еквівалентній 7500 (сім тисяч п'ятсот доларів) США, під час укладення угоди щодо відчуження належної йому 1/2 частини нежитлового приміщення №3 по вул. Хлібній м. Вінниці.

Згодом, ухвалою Апеляційного суду Вінницької області, ухвали Вінницького міського суду від 18 квітня 2013 року та від 03 червня 2013 року було скасовано, а справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю - направлено для продовження розгляду до Вінницького міського суду.

Особливості процедури державної реєстрації прав власності, в тому числі й особливості державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою КМУ від 22.06.2011 р. № 703, яка була прийнята на виконання вимог статті 15 Закону № 1952-IV.

Так, згідно п. 27 Порядку № 703, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема серед іншого, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1952-IV, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно п. 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 р. № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1141, передбачено, що Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості:

1) підстава для скасування державної реєстрації прав: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав; 3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав.

Слід з вищевказаного зазначити, що згідно наявної в матеріалах справи копії витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, чітко зазначено, що дана реєстрація відбулася на підставі Ухвали Вінницького міського суду №127/6911/13-ц від 03.06.2013 року. (а.с.5)

Отже, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 09.10.2015 про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 ( яке в цілому складається з приміщень літ. "А" - офіс - підвал - пр.№3: №1-№7-75,5 кв.м.), зареєстровану на ОСОБА_3 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2013 року у справі №127/6911/13-ц підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, враховуючи, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області від 09.10.2015 про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_1 ( яке в цілому складається з приміщень літ. "А" - офіс - підвал - пр.№3: №1-№7-75,5 кв.м.), зареєстровану на ОСОБА_3 на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2013 року у справі №127/6911/13-ц.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. (судовий збір, що був сплачений згідно квитанції №ПН3906) за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна