Справа № 2а-9418/12/1370
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Львів № 876/1231/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Гулида Р.М., Шавеля Р.М.

розглянувши у письмовому провадження у місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стебницький калійний завод» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2012 року в справі за позовом Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стебницький калійний завод» про накладення арешту на кошти та інші цінності,-

ВСТАНОВИВ:

02.11.2012 року позивач Дрогобицька об'єднана державна податкова інспекція Львівської області Державної податкової служби України звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стебницький калійний завод» про накладення арешту на кошти відповідача.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2012 року позов задоволено. Суд застосував адміністративний арешт майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Стебницький калійний завод» у вигляді арешту коштів на рахунках, які знаходяться в установах банків.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Товариство з обмеженою відповідальністю «Стебницький калійний завод» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2012 року скасувати та прийняти нову, якою відмовити в позові.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, ТзОВ «Стебницький калійний завод» зареєстровано 16.04.2002 року Дрогобицькою міською радою, що підтверджується наявним в матеріалах справи Свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи.

Відповідач взятий на облік платника податків Дрогобицькою ОДПІ Львівської області 25.04.2002 року, що підтверджується довідкою від 25.04.2002 року за №1219.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідача станом на 10.09.2012 року наявна податкова заборгованість у розмірі 160249 грн. 25 коп.

Відповідно до положень статті 19-1 Податкового кодексу України до функцій органів державної податкової служби віднесено, зокрема, здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом; здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі; організація роботи та здійснення контролю за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку.

В п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України видно, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених вказаною статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктом 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Як передбачено пунктом 88.1 статті 88 Податкового кодексу України, з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених вказаним Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

При цьому, право податкової застави згідно з вимогами пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

п. 91.1 статті 91 Податкового кодексу України передбачено, що керівник органу державної податкової служби за місцем реєстрації платника податків, що має податковий борг, призначає такому платнику податків податкового керуючого.

Відповідно до пункту 91.3 цієї статті податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, в податкову заставу, здійснює перевірку стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі, проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених цим Кодексом, одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а в разі його відчуження без згоди органу державної податкової служби (за умови, коли наявність такої згоди має бути обов'язковою згідно з вимогами цього Кодексу) вимагає пояснення від платника податків або його службових (посадових) осіб. У разі продажу в рахунок погашення податкового боргу майна платника податків, на яке поширюється право податкової застави, податковий керуючий має право отримувати від такого платника податків документи, що засвідчують право власності на зазначене майно.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, торгові патенти, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків в органі державної податкової служби, якщо така реєстрація є обов'язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу.

Із змісту пункту 94.3 статті 94 Податкового кодексу України видно, що арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 статті 94 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

В підпункті 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Колегія суддів зазначає, що підставою для звернення податкового органу до суду є саме вчинення цим органом усіх передбачених заходів по розшуку майна платника податку, які повинні підтверджуватись належними доказами.

З аналізу зазначених норм видно, що арешт коштів на рахунку платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків та застосовується у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

На підтвердження факту відсутності у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, позивач надав інформацію щодо нарахованої амортизації платника податків, згідно якої балансова вартість основних засобів та інших необоротних активів становить 8454 грн., що є меншою від суми податкового боргу.

Проте, колегія суддів вважає, що вищенаведена інформація не може слугувати достатнім доказом підтвердження відсутності у відповідача майна, достатнього для погашення податкового боргу.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що податковим органом не вжито всіх необхідних заходів, спрямованих на розшук майна відповідача з метою погашення податкового боргу.

Оскільки, в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували відсутність у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, апеляційний суд вважає передчасним висновок податкового органу про наявність підстав для накладення арешту на кошти платника податків - відповідача у справі, що знаходяться в банку на що суд першої інстанції не звернув увагу.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, колегія суддів приходить до висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову, якою в позові відмовити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стебницький калійний завод» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2012 року у справі за № 2а-9418/12/1370 - скасувати.

В позові Дрогобицької об'єднаної державної податкової інспекції Львівської області Державної податкової служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стебницький калійний завод» про накладення арешту на кошти та інші цінності - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: Р.М. Гулид

Р.М. Шавель