Справа № 806/2442/15
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"19" листопада 2015 р. Справа № 806/2442/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" вересня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, Державної судової адміністрації України про визнання протиправною відмову та зобов'язання нарахувати і виплатити вихідну допомогу ,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та просив:

- визнати протиправною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області щодо ненарахувати та невиплатити вихідної допомоги, гарантованої як судді у відставці відповідно до ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону, що діяла на момент подачі заяви про відставку);

- зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації в Житомирській області нарахувати та виплатити вихідну допомогу, гарантовану як судді у відставці відповідно до ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції Закону, що діяла на момент подачі заяви про відставку).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що відмова відповідача порушує його права, визначені Конституцією України, оскільки на момент звернення із заявою про відставку він мав право на отримання грошової допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат відповідно до положень ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 тривалий час працював суддею Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

16 вересня 2013 року позивач подав заяву про звільнення з посади судді у зв"язку з досягненням шістдесяти п"яти років, яка була зареєстрована у Вищій раді юстиції за реєстраційним індексом (номером) 522/0/6/13.

Постановою Верховної Ради України № 59-VIII від 25.12.2014 р. "Про звільнення суддів", звільнено ОСОБА_3 з посади судді Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Наказом в.о. голови Новоград-Волинського міськрайонного суду, суддю ОСОБА_3 відраховано зі штату Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області із 30 грудня 2014 року.

22 травня 2015 року позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації в Житомирській області із заявою, в якій просив розглянути питання про виплату вихідної допомоги (компенсації) (а.с.11).

Листом від 28.05.2015 № 2604/15-вих, ОСОБА_3 було повідомлено про те, що вихідна допомога в розмірі 10 місячних заробітних плат не нараховувалась та не виплачувалась відповідно до законодавства, що діяло на момент звільнення, а саме Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні".

Суд першої інстанції, перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість обставин та мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу відмови позивачу у виплаті вихідної допомоги на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, що відповідач діяв правомірно.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами ст. 100 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р., №2453-VI (далі - Закон, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суддя суду загальної юрисдикції звільняється з посади органом, який його обрав або призначив, виключно з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 126 Конституції України, за поданням Вищої ради юстиції.

За змістом статті 109 Закону суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Суддя продовжує здійснювати свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.

Отже, подача заяви про відставку у зв"язку з досягненням шістдесяти п"яти років, не є датою звільнення з посади судді, а є лише датою припинення повноважень щодо здійснення правосуддя.

Частиною 6 статтею 111 зазначеного Закону передбачено, що повноваження судді припиняються з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України.

Враховуючи вищезазначене, є вірним висновок суду першої інстанції, що підставою для звільнення судді є постанова Верховної Ради України, а підставою для припинення трудових відносин є відповідне рішення, а не факт подачі заяви про звільнення, як зазначено позивачем.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, постанова про звільнення суддів, в тому числі і позивача, прийнята Верховною Радою України 25 грудня 2014 року, а тому саме з дня набрання чинності постановою Верховної Ради України припиняються повноваження судді.

На час припинення повноважень судді та відрахування позивача зі штату Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області, набрав чинності Закон України "Про судоустрій і статус суддів" в новій редакції від 01.04.2015 року, в якому відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" виключено статтю 136, яка передбачає виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат, за останньою посадою.

На час відмови відповідачів у виплаті вихідної допомоги та на час винесення судового рішення у даній адміністративній справі, Конституційним Судом України не приймалося рішення щодо неконституційності Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" в частині виключення ст. 136 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

За таких обставин, в діях відповідачів відсутні ознаки протиправності, оскільки останні діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання позивача на те, що зволікання у розгляді його заяви про звільнення від 16 вересня 2013 року призвело до порушення його законних прав та інтересів, обгрунтовано не прийнято судом першої інстанції до уваги.

Так, приписами ч. 2. ст. 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що акти, дії чи бездіяльність Верховної Ради України оскаржуються до Вищого адміністративного суду України.

Однак, доказів оскарження до Вищого адміністративного суду України бездіяльності Верховної Ради України, що виразилась у несвоєчасному розгляді заяви позивача про відставку, суду не надано.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо безпідставності позовних вимог, не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 202 КАС України, для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" вересня 2015 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11700

3- відповідачу Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області майдан Соборний, 1,м. Житомир,10014

4 - відповідачу Державна судова адміністрація України вул. Липська, 18/5,м. Київ,01601

- ,