Справа № 203/5756/15-а
Суддя: Карпенко С. Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/5756/15-а
Провадження № 2-а/0203/130/2015
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2015 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Карпенка С.Ф.
при секретарі Штефані Д.Г.
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача Кравця А.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В :
20 листопада 2015 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Позивач, уточнивши свої позовні вимоги, послався на те, що 01 серпня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову, якою задоволено адміністративний позов позивача, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 01.01.2008 року пенсію ОСОБА_1 на підставі довідок Дніпропетровського обласного військового комісаріату, оформлених згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року з урахуванням надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в умовах режимних обмежень безпосереднього виконання науково-дослідної, дослідно-конструкторської роботи, яка містить державну таємницю та передбачена державним замовленням надбавки до посадового окладу за роботу з державною таємницею «Особливої важливості» у розмірі 100 % згідно рішення військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 22.06.2005 року. Вказуючи, що відповідач порушує його права та не виконує рішення суду в порушення вимог законодавства, позивач просив суд визнати дії відповідача неправомірними із невиконання виконавчого листа суду від 14 березня 2014 року та ухвал Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про заміну способу і порядку виконання від 18.07.2014 та 18.12.2014 у справі №203/4127/13-а (6а/0203/51/2014), а також зобов`язати відповідача виконати постанову суду від 01 серпня 2013 року та ухвал Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2014 та 18.12.2014 у справі №203/4127/13-а (6а/0203/51/2014), сплатити позивачу кошти у відповідності до згаданого виконавчого листа суду.
В судовому засіданні позивач підтримав пред`явлений адміністративний позов та просив його задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилався на обставини викладені у позові, враховуючі уточнюючі позовні вимоги.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та зауважував на правомірності дій Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області. В обґрунтування своїх доводів посилалася на обставини викладені у письмових запереченнях.
Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року було зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити з 01.01.2008 року пенсію ОСОБА_1 на підставі довідок Дніпропетровського обласного військового комісаріату, оформлених згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року з урахуванням надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в умовах режимних обмежень безпосереднього виконання науково-дослідної, дослідно-конструкторської роботи, яка містить державну таємницю та передбачена державним замовленням надбавки до посадового окладу за роботу з державною таємницею «Особливої важливості» у розмірі 100 % згідно рішення військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 22.06.2005 року.
Також встановлено, що на підставі поданя державного виконавця про заміну способу та порядку виконання постанови суду по адміністративній справі №203/4127/13а ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.07.2014 року та ухвалою від 18.12.2014 про виправлення описки змінено спосіб і порядок виконання постанови від 01.08.2013 на підставі якої було видано виконавчий лист № 203/4127/13-а від 14 березня 2014 року, що видав Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 , з 01.01.2008 року пенсію на підставі довідок Дніпропетровського обласного військового комісаріату, оформлених згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.02.2013 року з урахуванням надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці в умовах режимних обмежень безпосереднього виконання науково-дослідної, дослідно-конструкторської роботи, яка містить державну таємницю та передбачена державним замовленням надбавки до посадового окладу за роботу з державною таємницею «Особливої важливості» у розмірі 100 % згідно рішення військового місцевого суду Дніпропетровського гарнізону від 22.06.2005 року на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти за здійсненим перерахунком в сумі 59 131 грн. 77 коп.
В ході судового засідання встановлено, що відповідач 29.12.2014 року від ОСОБА_1 отримав виконавчий лист Кіровського районного суду м. Дніпропетровська виданий 14.03.2015 у справі № 203/4127/13а (2а/0203/194/2013) та копії ухвал від 18.07.2014 та 18.12.2014 у справі №203/4127/13-а (6а/0203/51/2014) для виконання.
Встановлено, що відповідач 04.03.2015 року вих. № 15-08/483-2337 повідомив позивача про наслідки розгляду його заяви, позивач отримав відповідь про відсутність коштів для виконання рішення суду. Також відповідач повідомив її про те, що у Державній казначейській службі знаходяться на виконання рішення судів, які надійшли та зареєстровані раніше судового рішення по його справі, а Законом України Про Державний бюджет України на 2015 рік передбачено лише 150 млн. грн. в рахунок гарантій виконання Державою судових рішень.
Відповідач обґрунтовуючи свою відповідь зауважив на положення ст. 23 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік, якою передбачено надання права Кабінету Міністрів України у встановленому ним порядку реструктуризувати фактичну заборгованість обсягом до 7.544.562.370 гривень, що виникла станом на 01 січня 2015 року за рішеннями судів, виконання яких гарантовано державою, а також за рішеннями Європейського суду з прав людини, прийнятих за наслідками розгляду справ проти України, шляхом часткового погашення за рахунок коштів, передбачених цим Законом на ці цілі, у розмірі до 10 відсотків від суми за зазначеними рішеннями та видачі на решту суми фінансових казначейських векселів строком обігу до семи років, з відстроченням платежів за цією заборгованістю на два роки та відсотковою ставкою 3 відсотки річних. Право видачі таких векселів надати органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
Кабінетом Міністрів України Порядок реструктуризації в період з 01.01.2015 по 01.04.2015 не був прийнятий, якщо враховувати період подачі заяви ОСОБА_1 та термін перерахування коштів у тремісячний строк, отже центральний органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів повинен був керуватися Законом України «Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2001 року № 845.
В зв`язку з набранням чинності з 01 січня 2013 року Законом України Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів) в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Відповідно до Закону України «Про гарантії Держави щодо виконання судових рішень» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 267, визначено механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Статтею 33 Порядку передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.
Статтею 47 Порядку регулюється безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
Статтею 48 Порядку визначено, що для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.
Статтею 49 Порядку передбачено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.
Частиною 5 ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій Території України.
Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та практику Європейського Суду як джерело права.
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Проте, як зауважує Європейський Суд з прав людини, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (рішення від 20.07.2004р. у справі «Шматько проти України», заява 60750/00). Державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням (Справа «Жовнер проти України» (Заява № 56848/00), Справа Бурдов проти Росії (Скарга №59498/00).
Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.
Також, в своєму рішенні «Кечко проти України» Суд констатував, що не приймає аргумент Уряду щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Відповідно п. 38 рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року по справі «Жовнер проти України» державний орган не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням.
Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно із ст. 1 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожитковий мінімум.
Основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії").
Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, що передбачено ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".
Відповідно до змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Так, приймаючи до уваги, що постанова Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, якою вирішений спір по адміністративній справі №203/4127/13-а, ухвалена та набрала законної сили 30 січня 2014 року, на виконання такої постанови виконавчий лист було видано 14.03.2014 року та підставі ухвал від 18.07.2014 та 18.12.2014 у справі №203/4127/13-а (6а/0203/51/2014), які були направлені позивачем для виконання Головному управлінні Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області 29.12.2014 року та до останього часу не виконані відповідачем, суд вважає необхідним визнати дії Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області неправомірними та зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 згідно постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №2-а/0203/194/2013), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №6-а/0203/51/2014), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження № 6-а/0203/51/2014) на підставі виконавчого лист від 14.03.2014 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33,35,37,37-1 Закону України «Про державну службу», ст. 2 Закону України "Про оплату праці" ст. ст. 1,2,22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 , ст. ст. 6 11, 71, 99, 101-103, 104-106, 158-163, 167 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати неправомірними дії Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області щодо не здійснення виплати ОСОБА_1 пенсійної заборгованості згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №2-а/0203/194/2013), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №6-а/0203/51/2014), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження № 6-а/0203/51/2014).
Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсійну заборгованість згідно постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 серпня 2013 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №2-а/0203/194/2013), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження №6-а/0203/51/2014), ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року по справі № 203/4127/13-а (провадження № 6-а/0203/51/2014.

Постанову суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі, якщо судом оголошено вступну та резолютивну частини, а також, у разі прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.
Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Карпенко С.Ф.