Справа № 814/1302/15
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/1302/15

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

за участю: особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року фізична особа-підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області (далі - ОДПІ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 06.01.2015 р., № та № від 01.04.2015 р., № від 25.02.2015 р. і вимоги № ф- від 25.02.2015 р. про сплату боргу (недоїмки).

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що рішення контролюючого органу прийняті з порушенням норм чинного законодавства на підставі безпідставних та необґрунтованих висновків викладених в акті перевірки.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року позовні вимоги задоволено, суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення - рішення № від 06.01.2015 року, №000011700 від 01.04.2015 року, № від 01.04.2015 року, № 000161700 від 25.02.2015 року про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимогу №ф від 25.02.2015 року про сплату боргу (недоїмки).

Не погоджуючись з постановою суду, представником ОДПІ подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому постанова підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОДПІ проведено планову виїзну перевірку позивача за результатами якої складено акт перевірки від 18.12.2014 №184/17/НОМЕР_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2013.

За результатами перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.01.2015 № яким визначено податкове зобов'язання з податку доходів фізичних осіб у сумі 25256,49 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 6314,12 грн. та № про застосування штрафних санкцій з єдиного соціального внеску у сумі 5 073,60 грн.

Не погодившись з результатами проведеної планової перевірки та прийнятими рішеннями позивач скористався правом адміністративного оскарження та звернувся то ГУ Міндоходів у Миколаївській області з первинною скаргою, під час розгляду якої, на підставі пп.78.1.5 п.78.1 статті 78 Податкового кодексу України, ОДПІ проведено позапланову документальну перевірку платника податків з питань, що стали предметом оскарження, про що складено акт від 16.02.2015 №5/17/НОМЕР_3 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки самозайнятої особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_3) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавстві, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2011 по 31.12.2013, правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхуванні за період з 01.01.2011 по 31.12.2013".

За результатами проведеної позапланової перевірки та результатами розгляду первинно скарги позивача, контролюючим органом:

- залишено без змін податкове повідомлення - рішення від 06.01.2015 №000001170, яким визначено податкове зобов'язання з податку доходів фізичних осіб у сумі 25256,49 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 6314,12 грн.;

- прийнято податкове повідомлення-рішення від 01.04.2015 № яким визначено податкове зобов'язання з податку доходів фізичних осіб у сумі 964,06 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 241,02 грн.;

- прийнято податкове повідомлення - рішення від 01.04.2015 № яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість у сумі 20117 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 5029,25 грн.;

- прийнято рішення від 25.02.2015 № про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 57951,28 грн. та штрафні санкції в розмірі 8932,56 грн.;

- винесено вимогу від 25.02.2015 №ф- про сплату боргу з єдиного внеску у сумі 57951,28 грн.

Висновки Контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства ґрунтуються на не підтверджені зв'язку пробігу автомобілів та як наслідок витрачання паливно-мастильних матеріалів з господарською діяльністю позивача, а тому ставиться під сумнів використання позивачем автомобілів Skoda Octavia A5 Ambiente та УАЗ-3103.

Вирішуючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог та безпідставності застосованих санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу (далі - ПК) України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником автомобілів Skoda Octavia A5 Ambiente та УАЗ-3103. У перевіряємий період позивач здійснював роздрібну торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Основними суб'єктами-контрагентами, з якими позивач перебував у правових відносинах у перевіряємому періоді були контрагенти-постачальники: ТОВ фірма "Авантехт-ранс", ТОВ "Укрзапчастина", ТОВ "Техноторг-Дон", ТОВ "Миколаївметалооптторг"; контрагенти-покупці: ПСП "Дмитрівка", ПАТ "Прикордонник", ПП "Анатолівське", КП "Причорномор'я".

З метою здійснення своєї основної діяльності позивачем було укладено договори з контрагентами-покупцями на поставку запасних частин до транспортних засобів та самохідних частин і на замовлення власним автомобільним транспортом доставлено придбаний товар контрагентам-покупцям. Здійснення вищезазначених поставок супроводжується оформленням первинних бухгалтерських документів, що фіксують факт здійснення господарських операцій, а саме: договори, видаткові накладні, податкові накладні, рахунки та оплата (платіжні доручення, виписки з банку), які були надані до перевірки позивачем, що не заперечується контролюючим органом.

Для здійснення підприємницької діяльності позивач використовував власний автотранспорт, витрачені паливо-мастильні матеріали позивачем списувались у розмірі їх фактичної вартості з урахуванням норм витрат пально-мастильних матеріалів (далі -ПММ) на підставі подорожніх листів, карток обліку витрат палива, що підтверджено належними документами, копії яких містяться у матеріалах справи та були ретельно перевірені судом першої інстанції.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з пунктом 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Пунктом 138.1 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що до витрат операційної діяльності відносяться витрати визначені згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Згідно з підпунктом "в" підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138 ПК України до складу валових витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, до яких відносяться і витрати на придбання пально-мастильних матеріалів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується, що позивач мав право включити до складу валових витрат вартість пально-мастильних матеріалів, використаних на перевезення в межах підприємницької діяльності по шляхових листах та оплачених послуг за умови документального підтвердження, що дані витрати пов'язані з підприємницькою діяльністю.

Тому, суд першої інстанції, встановивши документальне підтвердження витрат, пов'язаних з купівлею запасних частин, що були використані для поточного ремонту автомобілів, витрат на придбання ПММ, дійшов обґрунтованого висновку про врахування позивачем цих витрат під час визначення оподаткованого доходу.

Крім того, на підставі помилкових висновків щодо невірного визначення бази оподаткування та порушення норм податкового законодавства контролюючий орган помилково дійшов до висновків про заниження позивачем податку на доходи з фізичних осіб за 2011-2013 роки на суму 25050,99 грн., та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за 2011-2013 року на суму 57951,28 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Доводи викладені ОДПІ у апеляційній скарзі за змістом ідентичні наданим до адміністративного позову запереченням, які були ретельно перевірені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, крім того спростовуються матеріалами справи, а тому не заслуговують до уваги.

Підсумовуючи все викладене, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанцій, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, постановив обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.М.Милосердний

Судді: А.І.Бітов

І.Г.Ступакова