Справа № 505/2502/15-а
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/48668/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Сорока М.О., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі про визнання дій незаконними та призначення пенсії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, враховуючи наявний стаж роботи на посадах газоелектрозварника в МКСП «Зоря Інгулу» та електрозварника в Балтському МКК, з моменту виникнення права на неї; стягнути на його користь понесені витрати.

Постановою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 9 липня 2015 року позов задоволено. Визнано дії управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 - незаконними.

Визнано право ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі Одеської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з дня виникнення права на неї. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 73,08 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень пункту п'ятого частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Котовську та Котовському районі від 22.06.2015 № 8 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку із відсутністю необхідного стажу роботи. Вказувало, що стаж його роботи в ТДВ «Зоря Інгулу» з 14.09.1987 по 18.05.1998 не може бути зарахований до пільгового, оскільки не підтверджений первинними документами. Стаж роботи на пільгових умовах за Списком № 2 склав 3 роки 9 місяців 9 днів.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у сфері реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки позивача останній з 03.06.1983 приступив до роботи електрозварником Балтського МКК, де пропрацював до 11.03.1987, крім того з 14.09.1987 по 18.05.1998 працював на посаді газоелектрозварника в МКСП «Зоря Інгулу».

Вказані професії відноситься до Списків № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених: постановою Кабінету Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173, постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 року № 10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

Одне, згідно з актом зустрічної перевірки стажу роботи на пільгових умовах від 26.11.2013 вбачається, що позивачу надавалися відпустки: планові відпустки за 1988-1991, 1995, 1997, як газоелектрозварювальнику, за період з 1992-1993 рр. та 1996 р. як зварювальнику, в 1994 р. посада не вказана, додаткових днів відпусток за шкідливі умови праці не надавалися; в табуляторах обчислювальної станції зазначено прізвище та ініціали (ОСОБА_1) посаду не вказано. Кодифікатора на підприємстві на має.

Атестація робочих місць за період з 1987 по 1998 в МКСП «Зоря Інгулу» не проводилася.

Таким чином, враховуючи відсутність документів на підтвердження проведення атестації посади, на якій працював позивач, апеляційний суд прийшов до висновку про обґрунтованість відмови відповідача у призначенні позивачу пільгової пенсії, а відтак про відмову у задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах №№ 21-183а13, 21-519а14, 21-51а15.

Оскільки, що доводи скаржника не спростовують висновок суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом п'ятим частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 7 жовтня 2015 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Сорока