Справа № 826/15390/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 листопада 2015 року 11:14 № 826/15390/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Аблова Є.В.,

судді Погрібніченка І.М.,

судді Шулежка В.П.,

при секретарі судового засідання Мар'янченко Д.А.,

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Половнікова Р.С.,

представника третьої особи - Костюк Ю.М.,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за участю третьої особи - ПАТ «АПЕКС-БАНК» про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_4 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними, скасування постанови, мотивуючи позовні вимоги тим, що дії державного виконавця щодо прийняття оскаржуваної постанови про поновлення виконавчого провадження №43459605 від 24.07.2015 р. та самі дії з її винесення є протиправними, оскільки були відсутні передбачені ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для поновлення виконавчого провадження, а відтак державний виконавець не мав права приймати будь-які рішення в рамках вказаного виконавчого провадження через відсутність у нього повноважень щодо даного виконавчого провадження згідно із п.6.1-п.6.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

У позовній заяві позивач просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Попіва Романа Ігоровича щодо винесення ним 24.07.2015 р. постанови про поновлення виконавчого провадження ВП №43459605;

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Попіва Романа Ігоровича від 24.07.2015 р. про поновлення виконавчого провадження ВП №43459605.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, зазначивши, що старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України правомірно винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник третьої особи заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, суд дійшов висновків про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України перебуває виконавчий напис №236, виданий 20.05.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим Павлом Юрійовичем про звернення стягнення на АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_4. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири запропоновано задовольнити вимоги ПАТ "АПЕКС-БАНК" у загальному розмірі 52 584 198,63 грн., в тому числі: заборгованість за основною сумою кредиту - 44 765 367,00 грн., заборгованість по нарахованим та простроченим процентам - 3 954 464,00 грн., пеня за несвоєчасно сплачений кредит - 1 301 901,02 грн., пеня за несвоєчасні сплачені проценти - 114 733,65 грн. штраф за несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом, комісій - 2 447 723,24 грн. Строк за який провадиться стягнення - з 04.03.2014 по 20.05.2014.

27.05.2014 головним державним виконавцем ВПВР ДВС України Сіщуком Володимиром Васильовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 43459605) за вказаним виконавчим написом № 236 від 20.05.2014.стосовно боржника ОСОБА_4

12.09.2014 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби при виконанні даного напису прийнято постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В подальшому, 24.07.2015 р. державним виконавцем прийнято постанову про поновлення виконавчого провадження.

Незгода позивача із діями державного виконавця та зазначеною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Відповідно до ст. 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 5 статті 39 Закону №606-ХІV після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2014 р. у справі №757/24003/14-ц за заявою позивача ОСОБА_4 про забезпечення його позову до публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зупинено стягнення за виконавчим документом - виконавчим написом про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 і передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Лотуре-Агро» за кредитним договором ЮКЛ/220312/1 від 22.03.2012 р. на підставі договору іпотеки від 28.03.2012 року та договору №1 від 05.03.2013 р. про внесення змін до цього договору, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановим Павлом Юрійовичем і зареєстрований у реєстрі №236. Ухвалу допущено до негайного виконання.

Крім того, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2014 р. даний позов задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2015 року у зазначеній справі рішення Печерського районного суду міста Києва від 28.11.2014 р. скасовано, прийнято нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

В позовній заяві представник позивача в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови посилається на те, що ухвала Печерського районного суду м. Києва є чинною та не скасована, що спростовується наступним.

Частиною 6 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Статтею 319 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення.

При цьому, в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 14.05.2015 року зазначено, що рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Наведене в сукупності свідчить, що оскільки рішенням апеляційної інстанції відмовлено в задоволенні позовних вимог і останнє набрало законної сили в момент її проголошення, суд приходить до висновку, що у державного виконавця були наявні всі підстави для поновлення виконавчого провадження.

При цьому, суд звертає увагу, що вжиті заходи забезпечення позову в даному випадку не потребують скасування ухвали про їх вжиття, оскільки останні перестають застосовуватись у зв'язку з набранням судовим рішенням, яким відмовлено в задоволенні позову, законної сили.

Щодо наявності повноважень у старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Попіва Романа Ігоровича щодо винесення ним 24.07.2015 р. постанови про поновлення виконавчого провадження ВП №43459605, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Приписами ст. 83 Закону № 606-XIV передбачено здійснення контролю за законністю виконавчого провадження.

Так, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 83 Закону № 606-XIV).

За приписами п. 6.2 Інструкції №512/5 передача виконавчого провадження в межах одного органу ДВС або виконавчої групи здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівника виконавчої групи.

Виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС, виконавчої групи у зв'язку:

а) із зміною дислокації, перерозподілом обов'язків, уведенням спеціалізації державних виконавців, необхідністю перерозподілу навантаження;

б) з хворобою державного виконавця, його перебуванням у відрядженні чи відпустці, а також у разі включення державного виконавця до складу виконавчої групи при іншому органі ДВС;

в) з відводом (самовідводом) державного виконавця відповідно до Закону;

г) із звільненням державного виконавця чи відстороненням від виконання повноважень за посадою відповідно до Закону України "Про державну службу";

ґ) якщо виконавчі провадження відносно солідарних боржників відкрито різними державними виконавцями;

д) з іншими обставинами, що ускладнюють виконання рішення.

Так, пунктом 6.1 Інструкції №512/5 встановлено, що виконавче провадження може бути передано від одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого у випадках, визначених Законом та цією Інструкцією.

З аналізу вказаних вище норм вбачається, що випадки передачі виконавчого провадження від одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого можуть бути визначені як Законом, так і Інструкцією, а підстави з якими пов'язується передача виконавчого провадження не є вичерпними.

Пунктом 6.2 Інструкції №512/5 чітко визначено, що передача виконавчого провадження в межах одного органу ДВС або виконавчої групи здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівника виконавчої групи.

Згідно п.6.7 Інструкції, при передачі виконавчого провадження з одного органу ДВС до іншого, від одного державного виконавця до іншого відповідні відомості заносяться до Єдиного реєстру.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, дорученням п.3 доручення б/н "Щодо заміщення посадових обов'язків" від 20.06.2014 за підписом за підписом в.о. начальника відділу ПВР ДВС України Кузьменка О.С., у зв'язку із кадровими змінами та з метою належної організації діяльності відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при відсутності державних виконавців у разі хвороби, перебуванням у відрядженні чи відпустці, чи з інших причин, виконання посадових обов'язків головного державного виконавця ВПВР ДВС України Сіщука В.В. покладено на старшого державного виконавця ВПВР ДВС України Попіва Р.І.

Також, п. 2 доручення б/н "Про передачу виконавчого провадження" від 24.06.2014 за підписом в.о. начальника відділу ПВР ДВС України Кузьменка О.С., головному державному виконавцю ВПВР Сіщуку В.В., у зв'язку із тривалим його перебуванням на лікарняному, доручено передати, а старшому державному виконавцю відділу Попіву Р.І. прийняти виконавчі провадження № 43459605, № 43350543, № 25540811, № 30519488, для подальшого виконання.

При цьому, суд зазначає, що чинним законодавством не визначено якими саме документами підтверджується передача виконавчого провадження.

Крім того, судом не може бути взято до уваги твердження позивача щодо того, що під час розгляду адміністративної справи №826/12118/14 суд встановив, що державний виконавець не мав права проводити виконавчі дії, оскільки оскаржувані дії в межах справи №826/12118/14 стосувались прийняття постанови щодо здійснення опису та арешту майна боржника 20.06.2014.

При цьому, суд при розгляді вказаної справи виходив з того, що старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України Попівим Р.І. проведено певні виконавчі дії по виконавчому провадженню ВП № 43459605, яке на час їх проведення перебувало у провадженні іншого державного виконавця - Сіщука В.В.

Водночас, в даному випадку судом встановлено, що дії щодо прийняття постанови про поновлення виконавчого провадження вчинені після отримання доручення про передачу старшому державному виконавцю відділу Попіву Р.І. виконавчого провадження №43459605 для подальшого виконання.

За вказаних обставин, суд вважає, що передача даного виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС (правомірність передачі на підставі письмового доручення за підписом начальника відділу) відбулась у відповідності до вимог норм чинного законодавства, а тому вказане вище твердження позивача не знайшло свого підтвердження та є спростованим.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень доведено суду правомірність прийнятої оскаржуваної постанови та вчинених дій.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.