Справа № 2а-529/11/0970
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2011-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" лютого 2011 р. Справа № 2a-529/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний cуд у складі:

Судді Біньковської Н.В.,

при секретарі судового засідання Прут Ю.А,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Городенківського районного управління юстиції про визнання незаконними дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобовязання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Городенківського районного управління юстиції про визнання незаконними дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2011 року та зобовязання вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувана постанова, яка винесена на підставі постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2010 року, прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанова суду не була судом вручена (направлена) позивачу для добровільного виконання, а тому не відповідає вимогам ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», що є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з вказаних у позовній заяві підстав. Зазначив, що постанова Городенківського районного суду від 17.11.2010 року позивачем не оскаржена.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, суду пояснив, що постанова винесена у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.01.2011 року у відділ Державної виконавчої служби Городенківського районного управління юстиції поступила для виконання постанова Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 17.11.2010 року по справі №3-731/10, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2600 грн.. Постанова містить відмітку, що вона втупила в законну силу 29.11.2010 року.

27.01.2011 року державним виконавцем відділу ДВС Городенківського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 23925543 з виконання постанови Городенківського районного суду №3-731 виданої 17.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 2600 грн. штрафу в дохід держави, якою надано позивачу термін для добровільного виконання виконавчого документа до 03.02.2011 року.

Відповідно до ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 185-3 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст.298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обовязковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.

Положення ст.ст.299, 300 КУпАП передбачають, що постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. Постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому КУпАП та іншими законами України.

Згідно з ст. 303 КУпАП, не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення. У разі оскарження чи опротестування постанови відповідно до ст. 291 цього Кодексу, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги або протесту. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до ст. 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 4 статті 299 та статті 305 КУпАП, обовязок по зверненню адміністративного стягнення до виконання та контроль за правильним і своєчасним виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення покладено на орган (посадову особу), який виніс постанову.

Згідно статті 18 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону.

Примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», в тому числі на підставі рішень суду у адміністративних справах, а також постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Статтею 19 Закону України "Про виконавче провадження" встановлені вимоги до виконавчого документа, згідно якої у виконавчому документі повинні бути зазначені: 1) назва документа, дата видачі та найменування органу, посадової особи, що видали документ; 2) дата і номер рішення, за яким видано виконавчий документ; 3) найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за його наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за його наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші відомості, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як дата і місце народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо; 4) резолютивна частина рішення; 5) дата набрання чинності рішенням; 6) строк предявлення виконавчого документа до виконання. Виконавчий документ має бути підписаний уповноваженою посадовою особою і скріплений печаткою. Законом можуть бути встановлені також інші додаткові вимоги до виконавчих документів.

Частина 2 статті 283 КУпАП передбачає, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»визначає обовязки і права державних виконавців.

Частиною 1 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та предявлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, у відповідності до якої державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 19 цього Закону; 7) наявності інших обставин, передбачених законом, які виключають здійснення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що досліджена в судовому засіданні постанова суду від 17.11.2010 року відповідає вимогам статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вона містить всі передбачені законом дані, необхідні для здійснення виконавчих дій, строк пред»явлення постанови суду до виконання станом на 27.01.2011 року не закінчився, постанова предявлена до виконання органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання.

Посилання позивача на те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не була направлена позивачу для добровільного виконання і тому у відповідача були відсутні підстави для винесення оскаржуваної постанови, суд вважає необгрунтованими, оскільки Законом України „Про виконавче провадження не передбачена можливість відмови у відкритті виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з цієї підстави.

Крім того, суд зазначає, що стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»не передбачає обовязку державного виконавця пересвідчуватись, чи була постанова направлена для добровільного виконання порушнику, цією статтею на державного виконавця покладено обовязок перевіряти сам виконавчий документ на предмет відповідності його форми та змісту Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставини суд приходить до висновку, що державний виконавець отримавши постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, яка є виконавчим документом, при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України „Про виконавче провадження, а тому позовні вимоги не грунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Постанова складена в повному обсязі 21.02.2011 року.