Справа № 815/3289/15
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 815/3289/15

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Гусев О. Г.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

при секретарі - Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай" до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ТОВ „Одеський коровай" звернулось з адміністративним позовом, в якому просило суд скасувати податкові повідомлення-рішення прийняті Державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначалось, що відповідачем було проведено камеральну перевірку даних задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість.

Позивач не погодився із висновками, які були викладені у акті перевірки, оскільки податковим органом не заперечувалося право позивача на формування податкового кредиту, але при цьому його використання на думку податкового органу неможливо незрозуміло з яких підстав, що є неприпустимим, у зв'язку з чим винесені податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню, оскільки вони діяли відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник податкового органу зазначав, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки позивачем в порушення п. 200.4 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, а саме ТОВ „Одеський коровай" було неправомірно задекларовано р.21.1 по декларації з ПДВ за січень 2015 року у розмірі 3012091 грн., що вплинуло на завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (р.23.2) за січень 2015 року на суму - 1394518, заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті (р. 25) на 1617573 грн., у зв'язку з чим вони діяли в межах наданих їм повноважень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду ТОВ „Одеський коровай" подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з недоведеністю висновків суду обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай" має статус юридичної особи, про що видано Свідоцтво про державну реєстрацію та є платником податку на додану вартість.

Головним державним ревізором-інспектором відділу відшкодування ПДВ управління оподаткування юридичних осіб ДПІ У Малиновському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області Мазур Сергієм Миколайовичем на підставі п. 76.1 ст. 76, п. 200.10 ст. 200 ПК України в порядку ст. 76 розділу II ПК України було проведено камеральну перевірку ТОВ «Одеський коровай» за січень 2015 року.

За результатами проведеної перевірки податковим органом був складений акт № 1/15-518/39300003 від 06.03.2015 року та зроблений висновок про порушення позивачем п. 200.4 ст. 200 ПК України, Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, а саме було встановлено, що ТОВ „Одеський коровай" неправомірно задекларувало р.21.1 по декларації з ПДВ за січень 2015 року у розмірі 3012091грн., що вплинуло на завищення суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (р.23.2) за січень 2015 року на суму - 1394518, заниження суми ПДВ, що підлягає сплаті (р. 25) на 1617573 грн.

Податковий орган на підставі акту № 1/15-518/39300003 від 06.03.2015 року прийняв та надіслав позивачу податкові повідомлення-рішення № , яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем у розмірі - 1617573 грн., за штрафними санкціями - 404393 грн., податкове повідомлення-рішення № від 26.03.2015 року, яким позивачу було збільшено суму грошового зобов'язання за штрафними санкціями на суму - 348 629 грн. 50 коп. та встановлено сума завищення бюджетного відшкодування на суму - 1394 518 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні податкові повідомлення-рішення винесено податковою інспекцією в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини та обґрунтовано.

Проте за такими висновками погодитись не можна з огляду на таке.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач отримав свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість 01.09.2014 року за № 200184658 та станом на час проведення перевірки не мав права на отримання бюджетного відшкодування.

Згідно поданим до ДПІ у Маліновському районі м.Одеси уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку виправленням самостійно виправлених помилок за грудень 2014 року ( дата подачі 20.02.2015 року), позивач розділі ІІ «Розрахунки за звітний період» податкової звітності за січень 2015 року відображено відповідні зміни показників, зокрема, збільшено р.21.1 на 3012091 грн.

Також було встановлено, що підприємство за поданою декларацією з податку на додану вартість за січень 2015 року було заявлено суму у розмірі - 1394518 грн. до бюджетного відшкодування, шляхом зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів (р. 23.2 декларації).

Сума задекларованого бюджетного відшкодування сформована з урахуванням залишку від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту (р. 19) за грудень 2014 року, що в свою чергу був збільшений уточнюючим розрахунком податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2014 року (вх. № від 20.02.2015 р.).

Вказані обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, а отже є встановленими.

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції, урахувавши приписи п. 50.1 статті 50 ПК України та пункту 7 Розділу VI «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 23.09.2014 р. № 966, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.10.2014 р. за № 1267/26044, дійшов висновку, що під час збільшення р. 21.1 на суму - 3012091 грн. ТОВ «Одеський коровай» мало відобразити уточнюючі розрахунки при подачі податкової декларації з ПДВ за лютий 2015 року, а не за січень 2015 року, так як періодом подачі уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за грудень 2014 року (вх. № від 20.02.15) є лютий 2015, а тому рішення відповідача є правильним.

З приводу дій позивача щодо заявлення суми до бюджетного відшкодування , суд першої інстанції, погодившись із доводами податкового органу, зазначив, що Податковий Кодекс України з 01.01.2015 року не передбачає можливості декларування платником суми , що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, що є порушенням приспів пункту 200.4 ст.200 ПК України, а саме: завищення суми бюджетного відшкодування.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком.

Так, фактичним предметом спору (частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення №№ ) є спірне питання визначення звітного (податкового) періоду у якому вносяться відповідні зміни при подачі уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до статті 7 ПК України під час встановлення податку обов'язкові визначаються такі елементи: порядок обчислення податку , податковий період, строк та порядок подання звітності. і т.д.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 ПК України встановлено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Звітний (податковий) період визначається у порядку, встановленому статтею 202 розділу V ПК України , і може дорівнювати одному календарному місяцю, а у випадках, визначених Кодексом, - календарному кварталу з урахуванням певних особливостей.

У даному випадку звітний (податковий) період дорівнює одному календарному місяцю

Відповідно до п. 49.18 статті 49 розділу II та п. 203.1 статті 203 розділу V Кодексу для подання декларації встановлюються такі строки:

1) якщо звітний (податковий) період дорівнює календарному місяцю, декларація подається до контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податку, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 203.2 статті 203 ПК України встановлено, що платник податку зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п. 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Відповідно до статті 50 ПК України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 розділу II Кодексу), платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Враховуючи зазначені норми, Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014, № 966 "Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість"( далі - Наказ 966) затверджено форму уточнюючого розрахунку, який може подаватися як окремим документом, так і додатком до декларації.

Відповідно пунктів 1,2, розділу IV Наказу 966, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним декларації, він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої декларації за формою, встановленою на дату подання уточнюючого розрахунку. Внесення змін до податкової звітності за результатами самостійного виявлення помилок здійснюється у порядку, визначеному статтею 50 глави 2 розділу II Кодексу. У разі виправлення помилок у рядках поданої раніше декларації, до яких повинні додаватися додатки, до уточнюючого розрахунку чи декларації, до якої включені уточнені показники, повинні бути подані відповідні додатки, що містять інформацію щодо уточнених показників.

Згідно пункту 7 Розділу VI Наказу 966 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) у разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок

При цьому відповідно до положень Розділу VI (Порядок заповнення уточнюючого розрахунку) Наказу 966 уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або п'ятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. (п.1); У графі 4 відображаються відповідні показники декларації звітного періоду, який виправляється. У разі якщо до декларації за цей звітний період раніше вносилися зміни, у графі 4 відображаються відповідні показники графи 5 останнього уточнюючого розрахунку, який подавався до декларації звітного (податкового) періоду, що виправляється (п.2); У графі 5 уточнюючого розрахунку відображаються відповідні показники з урахуванням виправлення ( п.3); У графі 6 відображається сума помилки (абсолютне значення)(п.4); у разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах не вплинуло на значення рядка 25 чи рядка 23 (23.1 чи 23.2), уточнюючий розрахунок подається за один звітний період, в якому вносяться відповідні зміни. Такий уточнюючий розрахунок може бути поданий у спосіб, визначений в абзаці четвертому або п'ятому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу. Значення графи 6 рядка 24 уточнюючого розрахунку (як збільшення, так і зменшення) враховується при визначенні значень рядків 21.2 та 24 декларації за звітний період, у якому подано такий уточнюючий розрахунок (п.5); у разі виправлення значення рядка 24 декларації, яке у майбутніх звітних періодах впливало на значення рядка 25 чи рядка 23, уточнюючий розрахунок подається за кожний звітний період, у якому значення рядка 24 декларації впливало на значення рядка 25 чи рядка 23. Такі уточнюючі розрахунки можуть бути подані лише у спосіб, визначений в абзаці четвертому пункту 50.1 статті 50 розділу II Кодексу, оскільки форма декларації передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку як додатка до неї лише за один звітний період, помилки якого виправляються (п.6); разі виправлення показника рядка 20.2 декларації значення графи 6 такого рядка враховується при визначенні значення рядка 21.1 декларації за звітний період, у якому подано відповідний уточнюючий розрахунок (п.7)..

Отже, в силу вищенаведених норм, у позивача, як у платника податку на додану вартість існував обов'язок щодо внесення уточнення до податкової декларації за грудень 2014 року.

Подавши такий уточнений розрахунок 20 лютого 2015 року, позивач правильно відобразив змінені показники саме у податковій звітності за січень 2015 року, оскільки уточнена податкова декларація була подана протягом 20 днів відповідного звітного податкового періоду - січень 2015 року та є податковою звітністю саме січень 2015 року.

При цьому правова позиція податкового органу, що вказані відповідні уточнення податкової звітності слід відображати за лютий 2015 року, а не за січень 2015 року є помилковим, оскільки у такому випадку платник податків вносить відповідні зміни у податкову звітність за податковий період, який ще не закінчився.

Суд першої інстанції, погодившись із висновками податкового орану, вищенаведеного не врахував та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

З приводу спірних правовідносин щодо заявлення позивачем суми у розмірі - 1394518 грн. до бюджетного відшкодування, шляхом зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом п.п. 76.1 статті 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Відповідно до п. 200.4 статті 200 ПК України «при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду».

Згідно з пунктами п. 200.7, 200.8, 200.9 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додається розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України

Пунктами 200.10, 200.11 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Документальна перевірка у спірних правовідносинах проведена не була, а отже, відсутні правові підстави вважати, що позивачем розрахунок сум бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства (заниження чи завищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування).

Окрім того, відповідно до п. 200.5 статті 200 ПК України не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Відповідно до пункту 200.14 статті 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування у звітному (податковому) періоді, та зараховує таку суму заниження до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Як було зазначено вище, фактичною підставою для нарахування спірних фінансових ( штрафних) санкцій була відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування.

У такому випадку орган податкової служби повинен надіслати позивачу податкове повідомлення, в якому зазначаються лише підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Форма такого повідомлення про відмову в наданні бюджетного відшкодування приведена в додатку 7 до Порядку складання органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень, затверджених Наказом Мінфіну України від 28.11.2012, № 1236 "Про затвердження Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків".

Згідно пункту 2.2 вказаного Порядку відповідний структурний підрозділ органа ДПІ складає податкове повідомлення - рішення по формі «В3».

Податковим повідомленням-рішенням про відмову у наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість «В3» визначено, що протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання цього податкового повідомлення-рішення (при проведенні процедури адміністративного або судового оскарження - протягом десяти календарних днів, що настають за днем її закінчення) завищена сума, на яку відмовлено у наданні бюджетного відшкодування та на яку складено повідомлення-рішення, зменшується у картці особового рахунка платника податків.

Вказана форма та нормативні приписи ПК України не передбачають у таких випадках повноваження податкового органу нараховувати фінансові та штрафні санкції.

За таких обставин, спірне податкове-повідомлення рішення, яким нараховані фінансові та штрафні санкції внаслідок відсутності у позивача права на бюджетне відшкодування не ґрунтується на законі, у зв'язку з чим, його слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також висновки суду не відповідають обставинам справи, тому, керуючись п. 3, 4 ч.1 ст. 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Одеський коровай" задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у справі № 815/3289/15 - скасувати.

Ухвалити у справі № 815/3289/15 нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області № від 26.03.2015 року та № від 26.03.2015 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду - 23 листопада 2015 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян