Справа № 2а-3795/11/1270
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2015 року м. Київ К/9991/95023/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Пилипчук Н.Г.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції в місті Первомайську

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.08.2011

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2011

у справі №2а-3795/11/1270

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром»

до Державної податкової інспекції в місті Первомайську

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 05.08.2011, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2011, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Первомайську Луганської області № від 21.03.2011 в сумі 111801,00 грн.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового про відмову в позові, з підстав невірного застосування норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідачем проведено документальну невиїзну перевірку позивача з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за період з 01.07.2009 по 31.08.2009, за результатами якої складено акт № 123/23/32082194 від 21.03.2011.

За висновками акта перевірки позивачем порушено вимоги п. 1.8 ст. 1, абз. «а» п.п 7.7.2 п. 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування за період з 01.07.2009 по 31.08.2009 на суму 111802,36 грн., в тому числі по деклараціям: за липень 2009 року 47769,86 грн., за серпень 2009 року 64032,50 грн.

На підставі акта перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.03.2011 № про зменшення суми бюджетного відшкодування (у т.ч. заявленого в рахунок зменшення податкового зобов'язання наступних періодів) з податку на додану вартість у сумі 111801 грн.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивачу відбулося внаслідок не підтвердження правомірності формування податкового кредиту по наступним контрагентам: ПП ТКФ «Трейдуніверсал Плюс», ТОВ «Міромаркет-2007», ТОВ «Запоріжський сталеварний завод» за липень 2009 року та ПП ТКФ «Трейдуніверсал Плюс», ТОВ «Запоріжський сталеварний завод», ТОВ «МД-Груп» за серпень 2009 року, у зв'язку з відсутністю відповідей від органів ДПС, в яких знаходяться на обліку основні контрагенти; згідно даних Системи автоматизованого співставлення сум податкового зобов'язання та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України рахуються розбіжності - завищення податкового кредиту, які залишилися не усунені; встановлено контрагентів 2 ланцюга, які мають стани відмінні від основного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, врегульовано п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість».

Відповідно до пп. 7.7.1 п.7.7. ст.7 цього Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

За приписами п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 наведеного Закону (в редакції, чинною у спірний період) якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно із цим Законом, яким визначено ставки та механізм справляння податку на додану вартість, обов'язок щодо визначення об'єкта оподаткування, нарахування податку та його утримання у покупця товарів або послуг, правильність обчислення та декларування податку, видачу податкових накладних покладено на платника податку - продавця товару.

Обов'язок сплатити нарахований продавцем податок на додану вартість у складі ціни товару або послуг та отримати належним чином оформлену податкову накладну, у підтвердження сплати податку, законом покладений на платника податку - покупця.

Закон України «Про податок на додану вартість» не містить у собі норми, яка б покладала відповідальність на платника податку - покупця товару (послуг) за правильність визначення платником податку - продавцем об'єктів оподаткування, правильність відображення їх у податковому обліку та інше.

Із змісту пункту 1.8 ст. 1 наведеного Закону вбачається, що «бюджетне відшкодування» - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою у випадках, визначених цим Законом. Нормами Закону України «Про податок на додану вартість» не передбачений обов'язок покупця товару - платника податку сплачувати нарахований йому продавцем у складі ціни товару ПДВ безпосередньо до державного бюджету, тому доводи податкового органу щодо обов'язку платника податку - покупця товару доводити надмірну сплату ПДВ саме до державного бюджету, є такими, що не відповідають встановленому законодавчо механізму справляння цього виду податку.

За приписами п.п.7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» право на отримання суми бюджетного відшкодування пов'язано з фактичною сплатою податку на додану вартість у складі ціни товарів (робіт, послуг) постачальникам таких товарів (послуг).

Реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Запоріжський сталеварний завод» та ТОВ «МД-Груп» та сплати позивачем суми податку на додану вартість у попередніх податкових періодах була встановлена під час проведення перевірки, підтверджується наданими первинними бухгалтерськими документами (договори поставки (купівлі-продажу), податкові накладні, платіжні доручення, рахунки, накладні на поставку товару, акти виконаних робіт) та відповідачем не оспорюється.

Доводи податкового органу щодо неможливості проведення перевірки контрагентів позивача, правильно не прийняті до уваги судами попередніх інстанцій, оскільки нормами Закону України «Про податок на додану вартість» право платника податку на отримання суми бюджетного відшкодування не поставлене в залежність від проведення або не проведення всіх зустрічних перевірок по всьому ланцюгу до кінцевого виробника.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої та апеляційної інстанції, виконавши всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили справу у відповідності з нормами матеріального права та постановили обґрунтоване рішення, підстав для їх скасування, з мотивів викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Первомайську відхилити, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 05.08.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Н.Г.Пилипчук

Ю.І.Цвіркун