Справа № 4939/12/2070
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2012-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"09" серпня 2012 р. № 2а- 4939/12/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шляхова О.М.,

за участі секретаря - Носач І.О.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 15.06.2011р.);

представника відповідача - ОСОБА_2 (довіреність №2186/9/10-014 від 02.07.2012 р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво Фоліо" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд Визнати нечинним податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова № НОМЕР_1 від 24.11.2011 року про сплату 123 482 грн. (сто двадцять три тисячі чотириста вісімдесят дві грн.) податку на додану вартість та штрафних санкцій у сумі 30 870,50 грн. (тридцять тисяч вісімсот сімдесят грн. п'ятдесят коп.) та № НОМЕР_2 від 10.01.2012 року про сплату податку на прибуток у сумі 142 004,00 грн. (сто сорок дві тисячі чотири грн.).

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне, що висновки податкового органу про порушення позивачем податкового законодавства є необґрунтованим, спростовуються наявними первинними документами та безпідставно ґрунтуються виключно на висновках акту перевірки контрагента позивача - ТОВ "Сатур-СЮ", яким встановлена відсутність реального здійснення правочинів . Посилаючись на вказані обставини, позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Протокольно ухвалою суду було замінено первинного відповідача - Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі міста Харкова на відповідача -Державну податкову інспекцію у Дзержинському районі міста Харкова Харківської області Державної податкової служби у зв"язку з ліквідацією первинного відповідача та правонаступництвом до нового відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні адміністративний позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у запереченнях на адміністративний позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача , встановив наступне

Позивач пройшов передбачену чинним законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу субєкта господарювання юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців , як платник податків, зборів (обовязкових платежів) знаходиться на обліку в ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова .

Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі міста Харкова було проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ „Видавництво Фоліо з питань перевірки взаємовідносин з ТОВ „Сатур-Сю за серпень 2011 року. За результати перевірки було складено акт перевірки від 10.11.2011 року № 5313/23-05/31236156, згідно якого встановлені порушення п. 198.2, 198.3 п. 198.6 ст. 198, п. 201.1 п.201.4 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями в результати чого, на думку податкового органу було завищено податковий кредит на суму 123 481,83 грн.

Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі міста Харкова було проведено планову невиїзну документальну перевірку ТОВ „Видавництво Фоліо з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2010 року по 30.09.2011 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2010 року по 30.09.2011 року . За результати перевірки було складено акт перевірки від 29.12.2011 року № 6385/23-05/31236156, згідно якого встановлені порушення п. 138.8 ст. 138 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями в результати чого, на думку податкового органу було занижено податок на прибуток на суму 142 004 грн.

На підставі актів перевірок № 6385/23-05/31236156 та № 5313/23-05/31236156 були винесені наступні податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.11.2011 року (а.с. 10) про сплату 123 482 грн. (сто двадцять тир тисячі чотириста вісімдесят дві грн.) податку на додану вартість та штрафних санкцій у сумі 30 870,50 грн. (тридцять тисяч вісімсот сімдесят грн. пятдесят коп.) та № НОМЕР_2 від 10.01.2012 року (а.с.11) про сплату податку на прибуток у сумі 142 004,00 грн. (сто сорок дві тисячі чотири грн.)

Таким чином, підставами для прийняття спірних податкових повідомлень - рішень стали висновки податкового органу про неможливості реального вчинення господарських операцій між позивачем та його контрагентом - ТОВ „Сатур-Сю.

Судом встановлено, що між ТОВ Видавництво Фоліо та ТОВ „Сатур-Сю укладено договір № 110-11 від 15.07.2011року на виконання поліграфічних послуг згідно з яким було виготовлено книжкову продукцію на замовленні ТОВ „Видавництво Фоліо на загальну суму 740 890,98 грн.(а.с.18).

Згідно договору № 110-11 від 15.07.2011 року ТОВ „Сатур-Сю (виконавець) зобовязується за завданням ТОВ „Видавництво Фоліо (замовник) виготовити книжкову продукцію на умовах викладених у додатках до договору (1. назва продукції, 2. кількість виготовлених екземплярів продукції, тираж , 3. строк передачі тиражу ТОВ „Видавництво Фоліо, 4 ціна одиниці продукції та загальна вартість, 5 Строк оплати), які є невідємною частиною цього договору. До матеріалів справи надано додатки до договору № 110-11 від 15.07.2011 року , а саме: №1- 10 від 15.07.2011 року

Суд зазначає, що Договір про надання послуг між ТОВ „Видавництво Фоліо та ТОВ „Сатур-СЮ укладено відповідно до вимог діючого законодавства та відповідають вимогам ч.1. ст.. 205, ч. 2 ст. 207 , ч.1. ст. 638, ч.3. ст.. 639 ЦК України, ст.ст. 179,180,181 ГК України. Сторонами за договором погоджені всі істотні умови і досягнута домовленість щодо їхнього виконання.

Факт виконання зобовязань за договором підтверджується актами здачі прийняття виконаних робіт: б/н від 01.08.2011 року на загальну суму 514854,02 грн в т.ч. ПДВ 85809,00грн та б/н від 25.08.2011 року на загальну суму226036,96 в т.ч. ПДВ 37672,83 грн.

Акти здачі-прийняття виконаних робіт оформлені у відповідності до вимог ч.2. ст.9. Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від16.07.1999 року № 996-ХIV.

ТОВ „Сатур-Сю за виготовлену книжкову продукцію у серпні 2011 року на адресу ТОВ „Видавництво Фоліо виписало наступні податкові накладні:

-від 01.08.2011 року № 104 на загальну суму 226036,96, в т.ч. ПДВ 37672,83 грн.

- від 25.08.2011 року № 2501 на загальну суму 514854,02 в т.ч. ПДВ 85809,00 грн.

Розрахунки між ТОВ „Видавництво Фоліо та ТОВ „Сатур-Сю проводились у безготівковій формі, що підтверджується Платіжним дорученням № 3017 від 26.09.2011 року на суму сплати 300 000 грн. (в тому числі ПДВ 5000грн).

Суд зазначає, що між позивачем та (Виконавець) та ТОВ "Побутелектротехніка" укладено договір на виконання робіт в галузі видавницької діяльності , для виконання якого позивачем і було укладено договір № 110-11 від 15.07.2011 року з ТОВ „Сатур-Сю.

Судом встановлено, що ТОВ „Видавництво Фоліо зобовязалось за договором від 15.07.2011року № 110-11 своєчасно передати на адресу ТОВ „Сатур-Сю усі необхідні матеріали, папір, у відповідності з вимогами наданими ТОВ „Сатур-Сю до пакування та транспортування сировини.

В актах перевірок податковий орган посилається на відсутність у ТОВ „Видавництво Фоліо документів, підтверджуючих перевезення готової продукції власним транспортом на підтвердження виконання договору між ТОВ „Сатур-Сю та ТОВ „Видавництво Фоліо щодо фактичного переміщення товару.

Судом встановлено, що до перевірки позивачем надані документи на перевезення матеріалів та готової продукції, а саме: договір перевезення між ТОВ „Видавництво Фоліо та ТОВ „Блейз Инвест, товарно-транспортні накладні, податкові накладні та акти виконаних робіт, які знаходяться у матеріалах справи.

25.07.2011роук між ТОВ „Видавництво Фоліо та ТОВ „Блєйз Инвест було укладено договір № 25/07-11/101/3-11 на здійснення транспортних послуг (а.с.36) .

Згідно з умовами вищевказаного договору були здійснені перевезення поліграфічних матеріалів та поліграфічної продукції, що підтверджується товарно-транспортними накладними від 28.07.2011 р., 18.08.2011 р., 01.08.2011 року , типову форму яких затверджено Наказом Мінтрансу, Мінстату України від 29.12.1995року № 488/346.

Факт сплати транспортних послуг підтверджується банківською випискою від 20.12.2011 року .

Крім того, усі матеріали та готова продукція поставлялась та зберігалась на виробничих плащах ТОВ „Видавництво Фоліо за адресою м. Дергачі, вул. Петровського, 163 А, що підтверджується договором оренди №297-А-09 від 21.12.2009 року, укладеного між позивачем та ТОВ фірмою "Лінгвоцентр".

Судом встановлено, що копії долучених до матеріалів справи податкових накладних та інших первинних документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Оцінивши перелічені вище документи за правилами ст.86 КАС України, суд не знаходить підстав для невизнання первинних документів належними і допустимими доказами фактичного проведення господарських операцій з мотивів відсутності дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, ст.44 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Всі вищезазначені документи були надані позивачем до перевірки та були в наявності відповідача .

Суд не приймає до уваги посилання відповідача стосовно відсутності контрагента позивача - за місцезнаходженням та відсутності у нього свідоцтва платника ПДВ, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження цього та в ході судового розгляду судом не виявлено зазначеного.

Спір по справі склався з приводу формування платником податків податкового кредиту з ПДВ, а тому суд при розгляді справи вважає за необхідне керуватись п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України де вказано, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг (п.п."а"п.198.1 ст.198).

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За правилами п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Що стосується порядку формування валових витрат , суд вважає за необхідне керуватись ст. 138 ПКУ.

Стаття 138 Податкового Кодексу України містить у собі склад витрат та порядок їх визнання, так, відповідно п.138.1 витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10-138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно п. 138.2 ст.138 Податкового Кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно п. 138.8 ст. 138 ПКУ собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

- вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

З приводу викладеного в акті посилання відповідача щодо нікчемності правочину, укладеного з ТОВ "Сатур- Сю" , суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення платником податків в податковому обліку показників господарських операцій, котрі в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду по кримінальній справі (бо діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст.207, 208, 250 КАС України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (бо відповідно до ч.3 ст.228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави і суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Відповідачем не подано до суду жодних доказів порушення кримінальної справи відносно посадових (службових) осіб платника податків або за викладеними в акті фактами діяльності платника податків, наявності обвинувального вироку суду, рішення суду про стягнення одержаного за нікчемним правочином, наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

В силу висновків Верховного Суду України, вміщених в у п.6 Постанови N 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" до угод, укладених з метою, суперечною інтересам держави і суспільства, зокрема, належать угоди, спрямовані на приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, тощо. Угода може бути визнана недійсною лише з підстав та з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожному конкретному випадку при визнанні угоди недійсною суди повинні встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Зміст спірної угоди не суперечить актам цивільного законодавства. Судом не встановлено фактів, які свідчили б про те, що зміст угоди не відповідав дійсним намірам сторін і, що ці наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за фінансово-господарськими результатами виконання зазначених договорів також вказаних доказів у відповідності до вимог ст. 71 КАС України не надано на вимогу суду і відповідачем.

21.12.2011 року ДПІ у Дзержинському районі міста Харкова звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ТОВ „Видавництво Фоліо та ТОВ „Сатур-Сю про застосування наслідків до нікчемної угоди між ТОВ „Видавництво Фоліо та ТОВ „Сатур-Сю.

29 березня 2012 року Постановою по справі № 2-а-17718/11/2070 у позовних вимогах ДПІ у Дзержинському районі було відмовлено у повному обсязі.Суд при винесенні постанови по справі дійшов до висновку, що угода, укладена між ТОВ „Видавництво Фоліо та ТОВ „Сатур-Сю не має ознак нікчемної та фіктивної, та повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Суд зазначає, що Постанова по справі № 2-а-17718/11/2070 не набрала законної сили, тому не може приймати її в якості доказу.

Крім того, до матеріалів справи надано постанову Московського районного суду по справі №4-623/11 за скаргою ОСОБА_3 про порушення кримінальної справи по факту фіктивного підприємства ТОВ "ОСОБА_3 Сю", згідно якої постанову слідчого про порушення кримінальної справи- скасовано . Постанова Московського районного суду по справі №4-623/11 набрала законної сили, що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Харківської області.

Дослідивши усі надані позивачем первинні документи , суд дійшов висновку, що ДПІ не доведено факту вчинення порушень позивачем, виявлених в акті перевірки позивача, а судом не виявлено в ході судового розгляду доказів на підтвердження встановлених відповідачем порушень під час перевірки позивача .

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах судової справи та досліджені в ході судового розгляду первинні документи за змістом відповідають вимогам законодавства, що пред'являються до первинних документів, доказів недостовірності даних в цих документах відповідачем не надано.

Оскільки відповідач правомірність своїх дій щодо винесення спірних податкових повідомлень-рішеннь належним чином не довів, висновки перевіряючих осіб, що викладені у акті перевірки, не підкріплені належними доказами , суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво Фоліо" до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Харківської області Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова № НОМЕР_1 від 24.11.2011 року та № НОМЕР_2 від 10.01.2012 року .

Стягнути з Державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво Фоліо" (адреса:м. Харків, вул.Чубаря,11 ; код ЄДРПОУ 02 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2146 грн. (дві тисячі сто сорок шість гривень ).

Постанова може бути оскаржена.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 13 серпня 2012 року.

Суддя Шляхова О.М.