Справа № 2а-6093/12/2670
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Київ К/9991/64070/12

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Бившевої Л.І.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу

Державної податкової служби у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012

у справі № 2а-6093/12/2670

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роберт Бош Лтд»

до Державної податкової служби у м. Києві

про скасування податкової консультації та зобов'язання видати нову податкову консультацію ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 11.07.2012, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012, позов задоволено частково. Скасовано податкову консультацію ДПС у м.Києві від 23.02.2012 №738/00/06-408. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У справі відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача, у якій ставиться питання про скасування рішення суду першої та апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові повністю, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши під час попереднього судового засідання повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в судових рішеннях, в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач відповідно до положень ст.52 Податкового кодексу України позивач звернувся до відповідача листом від 24.01.2012 №6-б з проханням надати податкову консультацію з питання: «Чи має він право включити до складу витрат у податковому обліку витрат на гарантійний ремонт та гарантійне обслуговування товарів, які були продані юридичним особам (гарантійний ремонт та обслуговування) і які були виконанні на виконання договірних зобов'язань щодо гарантійного ремонту та гарантійного обслуговування товарів.

Листом від 23.02.2012 №738/00/06-408 відповідач роз'яснив, що позивач не має права при визначенні об'єкта оподаткування враховувати витрати на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платником податку юридичним особам, оскільки на зазначену категорію покупців не поширюються норми законодавства з питань захисту прав споживачів. Даний висновок ґрунтується на наведеному в п. 22 ст.1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» визначенні терміну «споживач», яким є фізична особа.

Задовольняючи позов в частині позовних вимог про визнання протиправними положення податкової консультації щодо неможливості врахування при визначенні об'єкта оподаткування витрат на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платником податку юридичним особам, та скасування податкової консультації в цій частині суди попередніх інстанцій виходили з того, що право платника на включення витрат на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів до інших витрат при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток не залежить від правового статусу покупців (чи то є фізична чи юридична особа) одержувачів (споживачів) послуг (робіт) з гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни товарів.

Судова колегія погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на таке.

За змістом п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктами 138.5, 138.10 - 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно пп.140.1.4 п.140.1 ст.140 Податкового кодексу України при визначенні об'єкта оподаткування враховуються такі витрати подвійного призначення: будь-які витрати на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів, проданих платником податку, вартість яких не компенсується за рахунок покупців таких товарів, у розмірі, що відповідає рівню гарантійних замін, прийнятих/оприлюднених платником податку.

У разі здійснення гарантійних замін товарів платник податку зобов'язаний вести облік покупців, що отримали таку заміну товарів або послуги з ремонту (обслуговування), у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби.

Здійснення заміни товару без зворотного отримання бракованого товару або без належного ведення зазначеного обліку не дає права на збільшення витрат продавця такого товару на вартість замін.

Порядок гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійних замін, а також перелік товарів, на які встановлюється гарантійне обслуговування, визначаються Кабінетом Міністрів України на підставі норм законодавства з питань захисту прав споживачів.

Порядок гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної зміни технічно складних побутових товарів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 №506, який визначає відносини між споживачами, які придбавають технічно складні побутові товари для власних побутових потреб (далі - споживачі), та їх виробниками, продавцями і виконавцями робіт з гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни товарів (далі - виконавець). Даний Порядок не здійснює поділ споживачів на юридичних та фізичних осіб.

Згідно п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України установлення додаткових обмежень щодо складу витрат платника податку, крім тих, що зазначені в цьому розділі, не дозволяється.

З огляду на вищезазначені положення податкового законодавства та встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів, що положення Податкового кодексу України не містять жодних обмежень та не розмежовують споживачів, які одержують гарантійну заміну товарів чи послуги з ремонту (обслуговування), на фізичних та юридичних осіб в цілях визначення платником податків витрат на гарантійний ремонт (обслуговування) або гарантійні заміни товарів.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень в частині задоволення позову судами попередніх інстанції були порушені норми матеріального чи процесуального права, та не можуть бути підставою для їх скасування з наведених в ній мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.07.2012 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-239№ КАС України безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Л.В.Ланченко

Судді Л.І.Бившева

Н.Г.Пилипчук