Справа № 803/3712/15
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

803/3712/15

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року

Справа № 803/3712/15

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Александрової М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волмакс" до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волмакс" (ТзОВ "Волмакс") звернулось з адміністративним позовом до Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області (Ковельська ОДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000482315 від 02 вересня 2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовано наступними обставинами.

За наслідками проведення камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з акцизного податку за червень 2015 року ТзОВ "Волмакс" Турійським відділенням Ковельської ОДПІ складено акт № 72/15/39467871 від 14 серпня 2015 року.

Відповідно до висновків вказаного акта, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем статей 213, 214, підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215, статті 216 Податкового кодексу України (ПК України), наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23 січня 2015 року "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку", в результаті чого ТзОВ "Волмакс" занижено акцизний податок за червень 2015 року на 17 969 грн., який підлягає сплаті до бюджету.

На підставі акта № 72/15/39467871 від 14 серпня 2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 000482315 від 02 вересня 2015 року, яким збільшено суму грошового зобов’язання з акцизного податку на 17 969 грн. і нараховано 8 984 грн. 50 коп. штрафних (фінансових) санкцій.

Вказане податкове повідомлення-рішення позивач просив скасувати з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій).

Тобто, під час камеральної перевірки податкова звітність перевіряється на предмет дотримання форми, порядку заповнення і її подання. При цьому, своєчасність, достовірність, повнота нарахування, сплата податків і зборів можуть бути перевірені лише під час документальної перевірки, як це визначено підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 5 ПК України. Так, документальна перевірка проводиться на підставі звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському і податковому обліку, а тому, під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може встановити, з якою метою були придбані нафтопродукти – для комерційного або некомерційного використання. Висновки відповідача щодо неправомірності відображення кількісних показників в додатку 6 до декларації акцизного податку ґрунтуються на припущеннях та є протиправними, оскільки виходять за межі повноважень контролюючого органу при проведенні камеральної перевірки.

За результатами аналізу податкової звітності товариства в ході проведення камеральної перевірки контролюючий орган зробив висновок, що ТзОВ "Волмакс" неправомірно відображено у графі 4 в додатку 6 до декларації акцизного податку за червень 2015 року вартість від реалізації пального для комерційного призначення в сумі 359 388 грн. 52 коп. Позивач вважав такий висновок Ковельської ОДПІ протиправним, оскільки під час камеральної перевірки не досліджувалась мета реалізації пального. До показників, віднесених у вартість реалізованого товару для комерційного використання (графа 4 в додатку 6 до декларації акцизного податку за червень 2015 року), входить вартість реалізованих нафтопродуктів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Авіас" (ТзОВ ВТФ "Авіас") на підставі договору поставки № П 15-92 від 15 січня 2015 року, відповідно до умов якого відпуск нафтопродуктів здійснюється по довірчих документах через мережу автозаправних станцій (АЗС) позивача, покупцю надається оптова знижка, розрахунки здійснюються шляхом перерахування коштів після підписання актів прийому-передачі товару. Факт виконання умов договору №П 15-92 від 15 січня 2015 року підтверджується актами прийому-передачі товару, податковими накладними. При подальшій реалізації споживачам цього товару ТзОВ ВТФ "Авіас" сплатило акцизний податок, розрахований від вартості такої реалізації, що стверджується деклараціями акцизного податку за червень 2015 року останнього. У зв’язку із наведеним, нарахування контролюючим органом акцизного податку на вартість реалізованих нафтопродуктів ТзОВ "Волмакс" призводить до подвійного оподаткування об’єкта.

З наведених підстав позивач просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення № 000482315 від 02 вересня 2015 року.

Відповідно до письмових заперечень проти адміністративного позову від 18 листопада 2015 року (а.с. 35-36) відповідач його вимог не визнав і просив відмовити в його задоволенні, керуючись наступним.

Перевіркою ТзОВ "Волмакс" встановлено, що в додатку 6 податкової декларації акцизного податку за червень 2015 року відображено факт реалізації товарів для комерційного використання на суму 359 388 грн. 52 коп. і дана сума не включена до об’єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого позивачем занижено податкове зобов’язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу підакцизних товарів, які були безпосередньо реалізовані позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам. Відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20 грудня 1997 року, через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів, а не оптовий, оскільки відпуск пального відбувається через колонки кінцевому споживачу незалежно від умов продажу нафтопродуктів та форми розрахунків. Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу.

Оскільки, контролюючим органом за результатами перевірки встановлено неправильне відображення задекларованої вартості підакцизних товарів та, у зв’язку із цим, позивачем було занижено суму акцизного податку, тому Ковельська ОДПІ вважала оскаржуване податкове повідомлення рішення правомірним та прийнятим в межах повноважень контролюючого органу при проведенні камеральної перевірки.

З наведених підстав відповідач просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду (а.с. 34, 41), в судове засідання не прибули; представниками сторін подано письмові клопотання від 18, 19 листопада 2015 року про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 37, 40).

Відповідно до частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами. Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, оскільки особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не прибули, при цьому їх представниками були подані заяви про розгляд справи за їх відсутності, а дану справу можливо розглянути і вирішити на підставі наявних у ній матеріалів, тому суд приходить до висновку, що судовий розгляд справи необхідно здійснювати в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом податкове повідомлення-рішення № 000482315 від 02 вересня 2015 року, прийняте відповідачем як суб’єктом владних повноважень, перевірялося на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, а тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що головним державним інспектором Турійського відділення Ковельської ОДПІ проведено камеральну перевірку податкової звітності з акцизного податку за червень 2015 року ТзОВ "Волмакс". Місцезнаходження пункту продажу товарів (АЗС) - вул. Ковельська, 60, смт. Турійськ, Турійський р-н, Волинська обл.

За результатами вказаної перевірки складено акт № 72/15/39467871 від 14 серпня 2015 року (а.с. 7-8), відповідно до висновків якого контролюючим органом виявлено порушення товариством статей 213, 214, підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215, статті 216 ПК України, наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23 січня 2015 року "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку", в результаті чого ТзОВ "Волмакс" занижено акцизний податок за червень 2015 року на 17 969 грн.

На підставі акта № 72/15/39467871 від 14 серпня 2015 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 000482315 від 02 вересня 2015 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов’язання з акцизного податку на 17 969 грн. за основним платежем і на 8 984 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями (а.с. 6)

Висновок контролюючого органу про порушення ТзОВ "Волмакс" статей 213, 214, підпункту 215.3.4 пункту 215.3 статті 215, статті 216 ПК України, наказу Міністерства фінансів України № 14 від 23 січня 2015 року "Про затвердження форми декларації акцизного податку, Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку" - заниження акцизного податку за червень 2015 року на 17 969 грн. ґрунтується на тому, що позивачем в графі 4 додатку 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку за червень 2015 року (а.с. 11) відображено факт реалізації товарів для комерційного використання на 119 208 грн. 75 коп. (бензини моторні), 215 019 грн. 72 коп. (інші нафтопродукти), 23 184 грн. 86 коп. (скраплений газ), 1 975 грн. 19 коп. (паливо моторне альтернативне), всього – 359 388 грн. 52 коп. При цьому, вказані суми позивачем не були включені до об’єкта оподаткування акцизним податком, в результаті чого відбулось заниження податкового зобов’язання зі сплати 5-відсоткового акцизного податку з роздрібного продажу палива, яке було реалізоване позивачем з колонок АЗС кінцевим споживачам, у розмірі 17 969 грн.

Суд не погоджується з такими висновками контролюючого органу з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.4 пункту 14.1 статті 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Підпунктом 212.1.11 пункту 212.1 статті 212 ПК України визначено, що платниками акцизного податку є, зокрема, особи – суб’єкти господарювання роздрібної торгівлі, які здійснюють реалізацію підакцизних товарів.

Підпунктом 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 ПК України передбачено, що одним із об’єктів оподаткування зазначеного податку є операції з реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пунктом 215.1 статті 215 ПК України визначено, що нафтопродукти, скраплений газ, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, паливо моторне альтернативне належать до підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, товарів, зазначених у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу, безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб’єктах господарювання громадського харчування.

Отже, обов’язковою умовою реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є передача цих товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків.

Національним стандартом України ДСТУ 4303:2004 "Роздрібна та оптова торгівля. Терміни та визначення понять", затвердженим наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 05 липня 2004 року №130, визначено поняттям роздрібної та оптової торгівлі.

Так, роздрібна торгівля – це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів кінцевому споживачеві та надання йому торговельних послуг. Оптова торгівля - це вид економічної діяльності в сфері товарообігу, що охоплює купівлю-продаж товарів за договорами поставки партіями для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання та надавання пов’язаних із цим послуг.

Відповідно до Порядку заповнення та подання декларації акцизного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 14, додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку заповнюється в такому порядку: графа 3 - загальна вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі та у мережі громадського харчування споживачам незалежно від форми розрахунків; графа 4 - вартість (з податком на додану вартість) реалізованих підакцизних товарів у роздрібній торговельній мережі споживачам незалежно від форми розрахунків для їх комерційного використання, тобто для подальшої реалізації кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання; у графі 5 "Вартість підакцизних товарів до оподаткування, грн. (гр.3 - гр.4)" вказується різниця між графами 3 та 4 цього розрахунку.

Тобто, з аналізу наведеного вбачається, що окремою графою виділено вартість підакцизних товарів, реалізованих для комерційного використання, та які не включаються у базу оподаткування акцизним податком.

Порядок відпуску нафтопродуктів на АЗС врегульовано Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв’язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155 (Інструкція № 281).

Відповідно до пункту 10.3 даної Інструкції відпуск нафтопродуктів здійснюється: 1) за готівку; 2) за відомостями; 3) за талонами; 4) за платіжними картками.

Пунктом 216.9 статті 216 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов’язань щодо реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (Закон № 265), а у разі реалізації товарів фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, - є дата надходження оплати за проданий товар.

Відповідно до статті 2 Закону № 265 розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відтак, з наведеного вбачається, що відпуск нафтопродуктів такими способами як за відомостями, так і за талонами не підпадає під регулювання нормами Закону № 265. Також виключення застосування реєстраторів розрахункових операцій (РРО) при відпуску нафтопродуктів за відомостями та за талонами підтверджується положеннями Інструкції № 281.

Так, згідно із пунктом 10.3.1.1 Інструкції № 281 розрахунки під час відпуску нафтопродукту власникам автотранспорту за готівку здійснюються на АЗС з використанням РРО, які відповідають технічним вимогам до їх застосування та внесені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій згідно з Положенням про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 серпня 2002 року № 1315.

При цьому, відповідно до пункту 10.3.1.3 Інструкції № 281 відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою №17-НП. У цьому ж Змінному звіті АЗС має відображатися і відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (підпункт 10.3.4.2 Інструкції № 281).

Пунктом 10.3.2 Інструкції № 281 встановлено, що відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП.

У Змінному звіті АЗС за формою № 17-НП відображаються також відпуск нафтопродуктів за відомостями (графа 9) та за талонами (графа 10). При цьому відпуск нафтопродуктів за готівку та за платіжними картками відображаються відповідно у графах 8 та 11 Змінного звіту АЗС за формою № 17-НП.

Таким чином, до графи 3 додатку 6 декларації акцизного податку мають бути внесені дані граф 8, 9, 10, 11, 12 Змінного звіту АЗС за формою № 17-НП, а до графи 4 – дані граф 9 (за відомостями), 10 (за талонами), 12 (за іншими документами).

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що Правилами роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1442, встановлено, що через мережу АЗС здійснюється саме роздрібний продаж нафтопродуктів кінцевому споживачу, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 вказаних Правил ними визначено порядок приймання та роздрібної торгівлі бензином, дизельним паливом, скрапленим вуглеводневим газом, гасом, маслами, мастилами (далі - нафтопродукти), розфасованими нафтопродуктами, а також Правила регламентують вимоги стосовно дотримання прав споживачів щодо належної якості нафтопродуктів, безпеки для життя та здоров’я споживачів, навколишнього природного середовища і рівня торговельного обслуговування.

З аналізу наведеного вбачається, що дані Правила регулюють саме порядок роздрібної торгівлі нафтопродуктами та не регулюють правовідносин з оптового продажу.

Крім того, здійснення роздрібного продажу нафтопродуктами через мережу АЗС не позбавляє права позивача здійснювати оптовий продаж нафтопродуктів для подальшого їх продажу кінцевому споживачеві через роздрібну торгівлю або для виробничого споживання.

Керуючись наведеним, суд дійшов висновку, що контролюючим органом не доведено протиправності відображення позивачем вартісних показників підакцизних товарів від їх реалізації для комерційного використання в графі 4 додатку 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку за квітень 2015 року.

Щодо способу здійснення податкового контролю в даному випадку – проведення камеральної перевірки і виявлення за її результатами заниження акцизного податку, суд зазначає наступне.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій) (підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов’язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2 пункту 75 .1 статті 75 ПК України).

Таким чином, під час проведення камеральної перевірки контролюючий орган не може використовувати документи первинного обліку платника податків, проводити вивчення та оцінку укладених таким платником податків угод, оскільки дані про укладення зазначених угод не відображаються у податковій звітності.

В акті перевірки від 14 серпня 2015 року зазначено, що при її проведенні було використано декларацію акцизного податку за червень 2015 року від 20 липня 2015 року, додаток 6 "Розрахунок суми акцизного податку з реалізації суб’єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів" до декларації акцизного податку за червень 2015 року.

Отже, з наведеного вбачається, що у контролюючого органу при проведенні камеральної перевірки з використанням податкової звітності з акцизного податку не було можливості встановити фактів реалізації нафтопродуктів для комерційного чи некомерційного використання та, відповідно, складу податкових зобов’язань і повноти їх нарахувань, що згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75 .1 статті 75 ПК України є предметом документальної, а не камеральної перевірки.

Отже, суд вважає, що викладені в акті перевірки № 72/15/39467871 від 14 серпня 2015 року висновки про порушення позивачем статей 213-216 ПК України є безпідставними, передчасними та ґрунтуються на припущеннях.

Як визначено частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, слід присудити на користь позивача всі здійснені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 1 218 грн. (платіжне доручення № 895 від 06 жовтня 2015 року) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись частиною шостою статті 128, статтями 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Ковельської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області № 000482315 від 02 вересня 2015 року про збільшення Товариству з обмеженою відповідальністю "Волмакс" суми грошового зобов’язання з акцизного податку на 17 969 грн. за основним платежем, на 8 984 грн. 50 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Присудити Товариству з обмеженою відповідальністю "Волмакс" (вулиця Електроапаратна, будинок 3, місто Луцьк, Волинська область, ідентифікаційний код 39467871) за рахунок бюджетних асигнувань Ковельської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в розмірі 1 218 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.А. Александрова