Справа № 2а-14516/11/1370
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2012-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2012 року № 2а-14516/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.

секретар судового засідання Гіщинська С.Я.

за участі представників

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Елекс» до Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив :

Львівським окружним адміністративним судом отримано позовну заяву, в якій позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 22 вересня 2011 року № та №.

Посилається на те, що за результатами проведеної відповідачем позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань дотримання останнім вимог податкового законодавства за період його господарської діяльності з 01 липня 2008 року по 30 червня 2011 року, складено ОСОБА_2 №2071/23-3/31755120 від 09 вересня 2011 року, в якому зазначені необгрунтовані висновки про допущені зі сторони позивача порушення вимог п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість». Зазначає, що на підставі вищенаведеного ОСОБА_2 відповідачем 22 вересня 2011 року винесено податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 91253 грн., та №, яким позивачу визначено суму зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 103500 грн. Стверджує, що таким правомірно на підставі первинних документів визначено суму валового доходу, валових витрат та сформовано податковий кредит.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких він просить в позові відмовити, посилається на те, що таким проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань дотримання останнім вимог податкового законодавства за період його господарської діяльності з 01 липня 2008 року по 30 червня 2011 року, за результатами якої складено ОСОБА_2 №2071/23-3/31755120 від 09 вересня 2011 року. Вказує на те, що позивач сформував податковий кредит за червень 2010 р. - 65670 грн., вересень 2010 р. - 7333 грн., всього на суму 73003 грн. від постачальника ПП «Сервіс доріг», по якому угоди його з постачальниками-покупцями визнано нікчемними. В ході проведення перевірки встановлено відсутність факту одержання послуг від контрагента-постачальника ПП «Сервіс доріг». За період з 01.10.2009 р. по 31.12.2009 р. завищено валові витрати на 328351 грн., в тому числі за півріччя 2010 року на суму 328351 грн. А тому, вважає, що позивачем завищено податковий кредит всього на загальну суму 73003 грн. в тому числі, за червень 2010 року на суму 65670 грн., за вересень 2010 року на суму 7333 грн. за рахунок безпідставного віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по податкових накладних виписаних ПП «Сервіс доріг» по операціях, що фактично не здійснювались в межах господарської діяльності підприємства (придбання будівельних робіт). Стверджує, що ним правомірно та обгрунтовано винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Зазначає, що аргументи позивача не спростовують наявних порушень, зафіксованих в ОСОБА_2 перевірки та відповідно не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача, в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задоволити, посилається на підстави викладені в позовній заяві.

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти позову заперечив, просить відмовити в його задоволенні з підстав викладених в письмових запереченнях проти позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

В період з 29 серпня 2011 року по 02 вересня 2011 року на підставі направлення №000868/23-3 від 29 серпня 2011 року працівниками Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області проведена позапланова виїзна документальна перевірка Приватного підприємства «Елекс» з питань дотримання останнім вимог податкового законодавства за період його господарської діяльності з 01 липня 2008 року по 30 червня 2011 року, за результатами якої складено ОСОБА_2 №2071/23-3/31755120 від 09 вересня 2011 року.

Як вбачається з висновків вищенаведеного ОСОБА_2 перевірки, зокрема, що стосується даного позову, відповідачем встановлено порушення зі сторони позивача вимог: п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого позивачем занижено зобовязання з податку на прибуток в розмірі 82088 грн.; пп.7.4.1, пп.7.4.4, пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 73003 грн.

На підставі вищенаведеного акту перевірки відповідачем 22 вересня 2011 року винесено податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу визначено суму зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 91253 грн., в тому числі 73003 грн. за основним платежем та 18250 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та №, яким позивачу визначено суму зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 103500 грн., в тому числі 82800 грн. за основним платежем та 20700 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідач на підтвердження своєї позиції щодо правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та обґрунтованості висновків перевірки, вказує на те, що позивач сформував податковий кредит за червень 2010 р. - 65670 грн. та за вересень 2010 р. - 7333 грн., всього на суму 73003 грн. від постачальника ПП «Сервіс доріг», по якому угоди його з постачальниками-покупцями визнано нікчемними за висновками акту перевірки ДПІ у Франківському районі м.Львова від 06.04.2011 року №575/23-2/34259967. Відповідно до акту перевірки податковим органом встановлено, що для здійснення господарської діяльності ПП «Сервіс доріг» не мало власних офісних, виробничих приміщень, земельних ділянок, транспортних засобів, про що свідчать дані декларацій з податку на прибуток за період 2010 року та дані додатку К1 по декларації з податку на прибуток, який поданий з нульовими показниками. Згідно даних Податкового розрахунку ф.№1ДФ поданого підприємством загальна чисельність працюючих у ПП «Сервіс доріг» становить 0 людей. Відповідно до бази даних ДПС, податкової звітності, Системного автоматизованого співставлення в розрізі контрагентів на рівні ДПА України ПП «Сервіс доріг» та його контрагентів встановлено проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту. Усе це, на думку відповідача, свідчить що фінансово-господарська діяльність ПП «Сервіс доріг», здійснюється поза межами правового поля, що у свою чергу свідчить про те, що фінансово-господарські взаємовідносини між ПП «Сервіс доріг» та ПП «Елекс» є фіктивними правочинами, та такими, що вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювались цими правочинами.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п.4.1 ст.4 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно пп.4.1.6 п.4.1 ст,4 вищенаведеного Закону, валових доход включає доходи з інших джерел, у тому числі, але не виключно, зокрема, у вигляді сум безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному періоді, вартості товарів (робіт, послуг), безоплатно наданих платнику податку у звітному періоді.

У відповідності до п.1.12 ст.1 вищенаведеного Закону, безоплатно надані товари (роботи, послуги) - це товари, що надаються платником податку згідно з договорами дарування, іншими договорами, які не передбачають грошової або іншої компенсації вартості таких матеріальних цінностей і нематеріальних активів чи їх повернення, або без укладення таких угод.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

В пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 вищенаведеного Закону, до складу валових витрат включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 вищенаведеного Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Підпунктом 11.2.1 п.11.2 ст. 11 вищенаведеного Закону передбачено, що датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону Україн «Про податок на додану вартість», чинному на час існування правовідносин з приводу яких виник спір, визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно пп.7.4.5. п.7.4 та пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 вищенаведеного Закону, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.1.3 ст.1 вищенаведеного Закону, платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

В пункті 10.2 ст. 10 вищенаведеного Закону зазначено, платники податку, визначені у підпунктах "а", "в", "г", "д" пункту 10.1 цієї статті, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що відсутність в субєкта господарювання виробничих потужностей, транспортних засобів та великого штату працівників, на що посилається відповідач, не може бути достатнім підтвердженням його висновків про неможливість ведення підприємницької діяльності таким субєктом, оскільки вказані ресурси можуть залучатися на підставі договорів підряду. А наявні у податкового органу відомості про ймовірні випадки порушення субєктами господарювання вимог податкового законодавства при заповненні податкових декларацій та несплата податку на додану вартість продавцем при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, згідно з вимогами ч. 1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік», є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинний документ, згідно визначення наведеного в ст.1 зазначеного Закону, це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Судом встановлено, що 30.03.2010 року ПП «Елекс» укладено договір за № 10-014 з ДП «Видавничий дім «Укрпол» ТзОВ «Укрпол ЛІД» для проведення електропостачання об'єктів даного підприємства за адресою: м.Стрий, вул.Промислова. На його виконання 2010 ПП «Елекс» укладено договір за № 10-001/СД з субпідрядником ПП «Сервіс доріг». На виконання наказу Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 за № 554 було складено довідку про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) на суму 241234,10грн та акт № 10- 001/СД/1 прийняття виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) на суму 241234,10 грн. з розшифровкою виконаних робіт та понесених витрат, податкові накладні та платіжні доручення про перерахування коштів позивачем ПП «Сервіс доріг» та довідку про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) на суму 301051.60 грн. та акт № 10- 014-01 прийняття виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) на суму 301051.60 грн. з розшифровкою виконаних робіт та понесених витрат, податкові накладні та платіжні доручення про перерахування коштів Замовником - ДП «Видавничий дім «Укрпол» ТзОВ «Укрпол ЛТД» позивачу.

Крім цього 02.06.2010 ПП «Елекс» укладено договір за № 02/06 з ДП «Львівенергорембуд» щодо прокладення кабелю марки КЛ-бкВ від Л-13 до ТП 1202 в м.Львові. На його виконання 11.06.2010 укладено договір підряду за № 10-002/СД з субпідрядником ПП «Сервіс доріг». На виконання наказу Мінрегіонбуду України від 04.12.2009 за № 554 було складено довідку про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) на суму 152784,0грн та акт № 10-002/СД/1 прийняття виконаних будівельних робіт (форма КБ- 2в) на суму 152784,0грн з розшифровкою виконаних робіт та понесених витрат, податкові накладні та платіжні доручення про перерахування коштів позивачем ПП «Сервіс доріг» та довідку про вартість виконаних робіт (форма КБ-3) на суму 152784,0грн та акт № б/н про прийняття виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) на суму 152784,0грн з розшифровкою виконаних робіт та понесених витрат, податкові накладні та платіжні доручення про перерахування коштів Замовником - ДП «Львівенергорембуд» позивачу.

В матеріалах справи містяться усі зазначені вище первинні документи, що підтверджують товарність операцій здійснених між ПП «Елекс» та ПП «Сервіс доріг».

Відповідно до ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

А відтак, вищенаведені встановлені судом обставини ставлять під сумнів та спростовують висновки перевірки в частині встановлених порушень податкового законодавства.

З вищенаведеного вбачається, що нікчемним є договір лише у випадках прямо передбачених законом.

Відповідач не надав суду достатніх та належних доказів з яких можливо було б встановити спрямованість вищезгаданих договорів проти публічного порядку, що могло б слугувати підставою для розцінення таких нікчемними.

Судом також береться до уваги той факт, що договори, які на думку відповідача є нікчемними, в судовому порядку недійсним не визнавалися.

На пропозицію суду відповідач не навів жодних інших обставин на підтвердження своїх тверджень про безтоварність операцій з виконання договорів укладених позивачем.

Тому, зазначені в ОСОБА_2 перевірки висновки про безтоварність операцій, з виконання договірних зобовязань позивачем є нічим іншим як припущеннями, оскільки зроблені без наявності достатніх та відповідних на те доказів.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивачем правомірно за перевірений період сформовано податковий кредит, визначено суми зобовязання з податку на прибуток підприємств та податку на додану вартість, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача - скасуванню.

Щодо резолютивної частини постанови, суд вважає за доцільне використовувати формулювання наведене в п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі ст.94 вищенаведеного Кодексу із урахуванням того, що рішення ухвалене на користь позивача, який не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Позов задоволити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області від 22 вересня 2011 року №, №.

Зобовязати Головне управління Державного казначейства України у Львівській області стягнути з Державного бюджету України шляхом безспірного списащ^і з рахунка Державної податкової інспекції у Стрийському районі Львівської області на користь Приватного підприємства «Елекс» 1950 (одну тисячу девятсот пятдесят) грн. 00 коп. витрат понесених останнім на сплату судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено 10 березня 2012 року.

Суддя Ланкевич А.З.