Справа № 804/18613/14
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Туркіної Л.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря судового засідання: Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

за позовом:

до відповідача:

про

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Запоріжжя»

Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

визнання дій протиправним та зобов’язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Запоріжжя» (далі - позивач) звернулось до Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якому просило:

- визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття податкової декларації з ПДВ за травень 2014 року;

- зобов’язати відповідача визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2014 року податковою звітністю позивача, прийняти її до обліку та включити декларацію з ПДВ до бази даних Міністерства доходів і зборів України;

- зобов’язати відповідача відновити подання засобами електронного зв’язку в електронній формі податкової звітності позивача.

- визнано протиправними дії відповідача щодо неприйняття податкової декларації з ПДВ за травень 2014 року.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що відмова у прийнятті декларації не передбачена чинним податковим законодавством України. Крім того зазначено, що позовні вимоги позивача щодо зобов’язання відповідача визнати податкову декларацію з ПДВ за травень 2014 року податковою звітністю, прийняти її до обліку та включити до бази даних Міністерства доходів і зборів України, а також стосовно покладення на відповідача обов’язку відновити подання засобами електронного зв’язку в електронній формі податкової звітності позивача, не є обґрунтованими та доведеними.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскільки 02.06.2014 року свідоцтво платника ПДВ було анульовано, тому дії відповідача щодо неприйняття податкової декларації з ПДВ за травень 2014 року є правомірними.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що функції Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на момент розгляду апеляційної скарги виконує Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

За таких обставин, з огляду на положення ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ухвалила здійснити процесуальне правонаступництво у даній адміністративній справі, а саме: замінити відповідача по справі – Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на Державну податкову інспекцію у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду, представника у судове засідання не направив.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції – без змін.

У судовому засіданні, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач знаходиться на податковому обліку у відповідача з 19.12.2013 року та з 23.01.2014 року зареєстрований платником податку на додану вартість.

Відповідно до матеріалів справи позивачем 28.05.2014 року засобами електронного зв’язку на електронну адресу відповідача було направлено договір № 280520141 від 28.05.2014 року про визнання електронних документів. Відповідно до квитанції № 2 «документ прийнято» та визначено «договір укладено».

Згідно заяви за формою № 3-ПДВ від 02.06.2014 року було анульовано реєстрацію позивача як платника ПДВ.

Однак, посилаючись на норми Податкового кодексу України, згідно яких платник ПДВ повинен подавати звітність за кожний звітний період, позивач 11.07.2014 року направив до податкового органу декларацію з ПДВ за останній звітний період - травень 2014 року. Декларацію направлено засобами поштового зв’язку рекомендованим листом із описом вкладення.

Як свідчать матеріали справи відповідач відмовився від одержання поштової кореспонденції, про що свідчить відмітка на конверті «відмова адресата від одержання».

Дії відповідача не можна визнати такими, що відповідають чинному законодавству, виходячи з такого.

Відповідно до пп.48.1. ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 ПК України та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Відповідно до пп.48.2. ПК України обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Згідно до пп. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Відповідно до п. 48.4 ст. 48 Податкового кодексу України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Згідно пп.48.5.1 Податкового кодексу України податкова декларація повинна бути підписані керівником платника податків або уповноваженою особою, а також особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації до органу державної податкової служби. У разі ведення бухгалтерського обліку та подання податкової декларації безпосередньо керівником платника податку така податкова декларація підписується таким керівником та особою, яка відповідає за ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України податкова звітність, складена з порушенням норм статті 48 Податкового кодексу, не вважається податковою декларацією.

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів передбачених п.48.3, 48.4 статті 48 Податкового кодексу України, що встановлено пунктом 49.8. статті 49 Податкового кодексу України. Пунктом 49.9. вказаної вище статті закріплено, що посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. Пунктом 49.10. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин не визначених статтю 49 Податкового кодексу України, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Отже, встановлення обставин щодо відповідності декларації нормам ст. 48 Податкового кодексу України та правомірності її подання може мати місце лише за наслідками перевірки, передбаченої ст. 49 Податкового кодексу України.

Як свідчать матеріали справи, перевірку податковим органом проведено не було.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем а ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, не надано будь-яких пояснень щодо правомірності відмови податкового органу в прийнятті поштової кореспонденції, якою направлено податкову декларацію. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог є правомірним, доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду від 09 грудня 2014 року, виходячи з чого дане судове рішення необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління ДФС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення судового рішення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення судового рішення в повному обсязі.

Ухвалу складено у повному обсязі 25.11.2015р.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко