Справа № 821/3399/15-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/3399/15-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсон-Екотерм» на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсон-Екотерм» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни та 3-х осіб ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И В:

27.10.2015 року ТОВ «Херсон-Екотерм» звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. та 3-х осіб ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в якому просило суд:

- визнати незаконним (протиправним) рішення приватного нотаріуса про реєстрацію прав та їх обтяжень інд.№25499425 від 22.10.2015р. та реєстрацію (№ запису 11714235) права власності на торгово-офісний центр із продажу, обслуговування та проектування теплотехнічного обладнання загальною площею 1973,1 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Разом із позовом на адресу суду 1-ї інстанції надійшло і клопотання позивача про забезпечення позовних вимог шляхом заборони реєстраційним органам, державним реєстраторам, нотаріусам вчиняти будь-які дії щодо здійснення реєстраційних дій відчуження, реєстрації та перереєстрації відносно спірного торгово-офісного центру, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.10.2015 року (залишеною без змін ухвалою ОААС від 24.11.2015р.) у задоволенні вказаного клопотання ТОВ «Херсон-Екотерм» відмовлено.

29.10.2015 року до суду 1-ї інстанції повторно надійшло аналогічне клопотання позивача про забезпечення позову, в якому останній просив заборонити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вчиняти будь-які дії щодо здійснення реєстраційних дій відчуження, реєстрації та перереєстрації відносно спірного торгово-офісного центру (пл.1973,1 кв.м.), що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 30.10.2015 року у задоволенні вказаного клопотання ТОВ «Херсон-Екотерм» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду 1-ї інстанції, директор ТОВ «Херсон-Екотерм» 02.11.2015р. подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати цю ухвалу окружного суду від 30.10.2015р. та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Так, розглядаючи вказане клопотання та відмовляючи у його задоволенні, суд 1-ї інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності необхідності забезпечення даного позову саме у такий спосіб, а також з того, що позивач фактично не визначив суб'єкта владних повноважень стосовно якого суд має вжити заходи забезпечення позову у вигляді заборонити вчинити певні дії у всіх державних реєстрах.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, погоджується з вказаним висновком суду 1-ї інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.117 КАС України, суд за клопотанням позивача може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дій відповідача.

Крім того, як слідує зі змісту п.17 постанови Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008р., в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При цьому, необхідно враховувати, що згідно з приписами ч.ч.3,4 ст.117 КАС України, забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії.

Також, варто зазначити й про те, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому, інститут забезпечення адміністративного позову, згідно зі ст.ст.3,117 КАС України, повинен відповідати завданню адміністративного судочинства - забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Як вбачається з позовної заяви та клопотання про забезпечення позову, будь-яких фактичних даних та належних доказів, які б свідчили про те, що невжиття такого заходу забезпечення позову як заборона вчиняти будь-які дії щодо здійснення реєстраційних дій відчуження, реєстрації та перереєстрації відносно спірного торгово-офісного центру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек та Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, в даному випадку, може ускладнити виконання рішення суду чи привести до необхідності додавати значні зусилля для відновлення прав позивача, до суду не надано.

Крім того, на думку судової колегії, зазначені у клопотанні заходи по забезпеченню позову фактично є предметом розгляду даної справи і ці вимоги повинні вирішуватись виключно в порядку розгляду справи по суті в судовому засіданні постановою (або ухвалою) суду, а ні в порядку вирішення питання про забезпечення позову. В іншому випадку, це не буде відповідати меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином, з врахуванням вказаних вище обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає висновок суду 1-ї інстанції про повторну відмову позивачу у забезпеченні позову обґрунтованим та повністю відповідаючим змісту положень ч.1 ст.117 КАС України.

До того ж, ще слід звернути увагу й на те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про те, що суд 1-ї інстанції порушень матеріального і процесуального права при постановлені оскаржуваної ухвали не допустив. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.199 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду 1-ї інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Таким чином, оскільки судом 1-ї інстанції винесено оскаржувану ухвалу з додержанням усіх норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду, відповідно до ст.200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,199,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсон-Екотерм» - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко