Справа № 1375/10/2070
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2010-06-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2010 р. № 2-а- 1375/10/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заічко О.В.

при секретарі судового засідання - Пузіковій Н.А.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова
про скасуваня податкового повідомлення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова, в якому з урахуванням змінених позовних вимог, просить скасувати податкове повідомлення відповідача № НОМЕР_1 від 11 червня 2009 року, яким визначено суму податкового зобов'язання по сплаті земельного податку з фізичних осіб в сумі 2265,48 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на прийняття відповідачем оскаржуваного рішення всупереч вимог Закону України "Про плату за землю" та ст. 19 Конституції України та вважає, що відповідач своїми діями змусив позивача сплачувати земельний податок за земельні ділянку, якої в нього не має.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на Закон України «Про плату за землю» та Земельний Кодекс України зазначив, що відсутність документу, який посвідчує право власності земельної ділянки, при фактичному використанні землі не звільняє від плати за землю, а тому застосування штрафних санкцій до позивача є правомірним.

Заслухавши сторони, дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1, має свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення 1-го поверху загальною площею 160 м.кв., яке розташоване у жилому двоповерховому будинку за адресою : м.Харків, вул. Деревянко, 54. На підставі договору оренди за № 63219/04 від 16.11.2004р. позивачу надана у користування земельна ділянка загальною площею 29 кв.м. для реконструкції нежитлових приміщень під магазин продовольчих товарів з прибудовою та влаштуванням окремого входу, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Дерев'янка, 54.

Відповідачем - ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова за використання земельної ділянки площею 29 м.кв прийняте податкове повідомлення № НОМЕР_2 від 11.06.2009р. про визначення податкового зобов»язання стосовно орендної плати за землю у розмірі 968,40 грн., яке не оскаржується позивачем та сплачено ним до бюджету, а також податкове повідомлення № НОМЕР_3 від 11.06.2009 року, яким позивачу відповідно до ст.ст. 13, 17 Закону України „Про плату за землю визначено податкове зобов»язання стосовно земельного податку у розмірі 2265,48 грн.

Розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також відповідальність платників та контроль за правильністю обчислення і справляння земельного податку визначаються Законом України, від 03.07.1992, № 2535-XII "Про плату за землю", статтею 5 якого зазначено, що об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Зазначена норма Закону зазначає, що суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року N 2768-III , а справляння плати за землю - Законом України "Про плату за землю" від 03.07.92 р. N 2535-XII .

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України та статті 2 Закону України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати і визначається залежно від грошової оцінки земель. Власники землі та землекористувачі, крім орендарів, сплачують земельний податок. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Об'єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник землі і землекористувач, у тому числі орендар, тобто безпосередньо ті юридичні або фізичні особи, яким земля передана у власність або надана в користування, у тому числі на умовах оренди. (ст. 5 Закону України "Про плату за землю").

Законом України від 2 жовтня 2003 року N 1211-IV "Про оренду землі" із змінами та доповненнями, регулюються орендні відносини, статтею 1 якого визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно із статтею 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно статті 116 Земельного кодексу України тільки громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами, а право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (статті 125 та 126 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 13 Закону України "Про плату за землю" підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно довідки Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» від 20.01.2010р. № 49 , документи , які посвідчують право власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_1 в Державному реєстрі земель по м. Харкову не зареєстровані.

Згідно довідки від 16.06.2010 року № 07/5178, наданої Державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру», в Державному реєстрі земель в книзі № 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі за гр. ОСОБА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_1 зареєстровано договір оренди на земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Дерев'янка, 54, реєстраційний № 63219/04 від 16.11.2004р., площа 0,0029 га, цільове призначення: реконструкції нежитлових приміщень під магазин продовольчих товарів з прибудовою та надбудовою та влаштуванням окремого входу, термін дії договору: до 01.06.2007р. Необхідно зазначити, що договір оренди землі за реєстраційним № 63219/04 від 16.11.2004 року анульовано 09 лютого 2010 року згідно рішення 17 сесії 5 скликання Харківської міської ради від 25.12.2007 року за № 292/07.

В Державному реєстрі земель в книзі № 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі за гр. ОСОБА_1, код НОМЕР_4, адреса: АДРЕСА_1 зареєстровано договір оренди на земельну ділянку за адресою: м. Харків, вул. Дерев'янка, 54, реєстраційний № 31 від 09.02.2010р., площа 0,0029 га, цільове призначення: обслуговування прибудови з окремим входом до магазину продовольчих товарів, термін дії договору: до 01.12.2012р.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до положення ст. 19 Конституції України „Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно вимог ст.8 КАСУ, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та ст.9 КАСУ, де передбачено, що суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, таким є Конституція України, що відповідає принципу верховенства права, який закріплений в ст.8 Конституції України та ст.22 Конституції України, де передбачено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Отже, для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, договір оренди такої земельної ділянки.

Оскільки, відповідачем не доведена правомірність винесення податкового повідомлення від 11.06.2009р. за № НОМЕР_1 про визначення податкового зобов"язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб в розмірі 2265,48 грн., що не може вважатися законним та обгрунтованим.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача направлене на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, що суперечить вимогам Основного Закону та є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 22 Конституції України, Законом України Про плату за землю", ст.ст. 9, 94, 71, 159, 160163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова про скасування податкового повідомлення - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі міста Харкова винесено відносно ОСОБА_1, а саме: № НОМЕР_1 від 11.06.2009 року про визначення податкового зобов"язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб в розмірі 2265,48 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови у повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 5 ст. 186 КАС України.

У повному обсязі постанова виготовлена 25 червня 2010 року.

Суддя Заічко О.В.