Справа № 695/872/15-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

24 листопада 2015 року м. Київ К/800/31998/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В., (головуючий)

Кравцова О.В.

Цуркана М.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених сум субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що переглядається за касаційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Золотоніської міської ради Черкаської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області (далі - позивач) звернулося до ОСОБА_4 (далі - відповідач), в якому просило стягнути надміру виплачених сум субсидій.

Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області залишена без задоволення, а постанова Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року залишена без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, позивач просить оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши оскаржувані рішення судів та матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частково задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач звертався до позивача з заявами від 4 листопада 2010 року, 31 жовтня 2011 року, 26 грудня 2011 року, 22 жовтня 2012 року, 15 жовтня 2013 року про призначення житлової субсидії.

У розділі ІІІ декларацій «Відомості про інші житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб та членів їх сімей, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» за 2010-2014 роки, відповідач зазначав, що іншого житла не має, та отримував в цей період субсидію.

Згідно договору дарування житлового будинку від 24 вересня 2010 року ОСОБА_5 зобов'язується передати безоплатно у власність, а невістка ОСОБА_6 зобов'язується прийняти у дарунок житловий будинок з надвірними будівлями будинок НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування земельної ділянки від 24 вересня 2010 року ОСОБА_5 зобов'язується передати у власність, а невістка ОСОБА_6, зобов'язується прийняти у дарунок земельну ділянку площею 0, 3846 га, кадастровий номер земельної ділянки:НОМЕР_2, що розташована на території АДРЕСА_2.

27 жовтня 2014 року відповідач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради з заявою про призначення субсидії, до якої додав вищевказаний договір дарування житлового будинку від 24 вересня 2010 року.

Оскільки, на думку позивача, відповідач свідомо подав неправдиві відомості про житлові приміщення, що перебувають у його власності або володінні, Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради було прийнято рішення по повернення надміру виплачених сум субсидій за період з 2010 по 2014 роки в сумі 10 354 грн. 63 коп.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення надміру виплачених сум субсидії

Постановляючи оскаржувані рішення суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що даний спір є справою адміністративної юрисдикції. Проте, з таким висновком погодитись не можна, виходячи з наступного.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 2 цього Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За приписами частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Частиною другою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, обов'язковою умовою віднесення спору до категорії публічно-правових спорів є участь в ньому суб'єкта владних повноважень, а також оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

Згідно з частиною другою статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, розглядаються судами в порядку цивільного судочинства, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 3 Кодексу адміністративного судочинства України дано визначення понять, відповідно до приписів частини першої пунктів 1, 6, 7 якої:

- справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень;

- адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах;

- суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи зі змісту наведених норм спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративної юрисдикції у випадку, якщо він виник із публічно - правових відносин, за участю суб'єкта владних повноважень, який у цих відносинах здійснює надані йому владні управлінські функції.

Як видно з позовної заяви, предметом спору у цій справі є правовідносини, які виникли внаслідок надмірної виплати позивачем субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Системний аналіз зазначених норм матеріального і процесуального права дають підстави вважати, що спір у даній справі не є адміністративно-правовим, оскільки випливає із житлових правовідносин, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області у спірних правовідносинах діє не як суб'єкт владних повноважень.

Тому, дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а ухвалені у справі рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини першої статті 228 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155, 157 цього Кодексу.

Керуючись статтями 157, 222, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 9 червня 2015 року скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради Черкаської області до ОСОБА_4 про стягнення надміру виплачених сум субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг закрити.

Роз'яснити, що даний спір може бути вирішений загальним судом у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді:

Суддя А.В. Єрьомін