Справа № 815/6973/13-а
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/24514/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої судді: Васильченко Н.В.,

суддів: Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі: Яроші Д.В.,

за участі представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі №815/6973/13-а за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до відділу Держземагенства у Татарбунарському районі головного управління держземагенства в Одеській області, третя особа Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділу Держземагенства у Татарбунарському районі головного управління держземагенства в Одеській області, третя особа Лиманська сільська рада Татарбунарського району Одеської області, в якому просила: визнати протиправними дії відділу Держземагенства у Татарбунарському районі щодо застосування коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки - 2,5 як для земельної ділянки комерційного призначення при обчисленні нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 3650 кв.м для будівництва, експлуатації та обслуговування бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" в рекреаційній зоні с.Лиман Татарбунарського району Одеської області; зобов'язати відділ Держземагенства у Татарбунарському районі видати позивачу витяг з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 3650 кв.м для будівництва, експлуатації та обслуговування бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" в рекреаційній зоні с.Лиман Татарбунарського району Одеської області із застосуванням коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки - 0,5, як для земельної ділянки рекреаційного призначення.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 5 грудня 2013 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 червня 2014 року скасовані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2014 року позовні вимоги задоволені.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року скасоване рішення суду першої інстанції та відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи на предмет повноти та всебічності дослідження їх судом та обґрунтованість застосування норм матеріального права до вирішення спірних правовідносин, вивчивши доводи касаційної скарги колегія суддів вважає їх не обґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню із наступних міркувань.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що 22 серпня 2008 року між позивачем (орендар) та Лиманською сільською радою (орендодавець) був укладений договір оренди землі, відповідно до якого позивачу було надано у строкове платне користування строком на 25 років земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі рекреаційного призначення, яка знаходиться в рекреаційній зоні "Катранка" в межах с.Лиман, Лиманської сільської ради, Татарбунарського району, Одеської області, загальною площею 0,365 га для будівництва, експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1". Згідно умов зазначеного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 118253,21 грн., при її розрахунку був застосований коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки як до земель рекреаційного призначення 0,5.

У 2013 році державним підприємством Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою на замовлення Лиманської сільської ради була виготовлена технічна документація про нормативну грошову оцінку земель с.Лиман Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, яка була затверджена рішенням Лиманської сільської ради від 12 липня 2013 року №525-/Т. Середня базова вартість 1 кв.м земель села Лиман обчислена у розмірі 59,42 грн..

У зв'язку з встановленням нової грошової оцінки земель с.Лиман Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області позивач звернувся до Держземагенства для отримання витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 0,365 га, що використовується на умовах оренди для експлуатації та обслуговування бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Держземагенством була розрахована нормативна грошова оцінка орендованої позивачем земельної ділянки із застосуванням коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки - 2,5, як для земельної ділянки комерційного призначення, що було оформлено у вигляді витягів з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 19 лютого 2013 року №24-2-05/368, від 18 жовтня 2013 року №13-21-319/1, від 17 лютого 2014 року №В-81-429.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо застосування коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки - 2,5 як для земельної ділянки комерційного призначення при обчисленні нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 3650 кв.м для будівництва, експлуатації та обслуговування бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1" в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області є незаконними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно було розраховано нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки із застосуванням коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки - 2,5, як для земельної ділянки комерційного призначення, оскільки остання орендована позивачем для будівництва, експлуатації та обслуговування майнового комплексу бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", тобто для провадження комерційної діяльності.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновком апеляційного суду виходячи з наступного.

Положеннями ст.5 Закону України "Про оцінку земель" від 11.12.2003 №1378-IV(далі - Закон №1378-IV) передбачено, що залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види: бонітування ґрунтів; економічна оцінка земель; грошова оцінка земельних ділянок.

Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Згідно ст. 1 Закону №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Відповідно до ст.12 Закону №1378-IV нормативно-методичне регулювання оцінки земель здійснюється у відповідних нормативно-правових актах, що встановлюють порядок проведення оцінки земель, організації і виконання землеоціночних робіт, склад і зміст технічної документації та звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок, вимоги до них, порядок їх виконання.

Нормативно-правові акти з проведення оцінки земель, які розробляються з урахуванням вимог положень національних стандартів, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213 затверджена Методика нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, у відповідності до якої та згідно наказу Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 затверджений Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (далі - Порядок).

Порядок регламентує механізм нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення та населених пунктів (п.1.2 Порядку).

Відповідно до п.1.4 Порядку інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення є матеріали державного земельного кадастру (кількісна і якісна характеристика земель, бонітування ґрунтів, економічна оцінка земель), матеріали внутрігосподарського землевпорядкування, а земель населених пунктів - їх генеральні плани та проекти планування і забудови населених пунктів, матеріали економічної оцінки території, матеріали інвентаризації земель населених пунктів, проекти забудови та розподілу території населених пунктів, місцеві правила забудови.

Згідно п.3.1 Порядку в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.

Положеннями п.3.3 Порядку передбачено, що нормативна грошова оцінка одного квадратного метра земельної ділянки населених пунктів визначається за формулою, складовою частиною якої є - Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо).

Судами встановлено, що згідно умов договору оренди землі від 22 серпня 2008 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила - 118253,21 грн. При розрахунку відповідної нормативної грошової оцінки був застосований коефіцієнт функціонального використання земельної ділянки як до земель рекреаційного призначення - 0,5.

У зв'язку з встановленням нової грошової оцінки земель с.Лиман Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області Держземагенством, за заявою позивача про отримання витягу, була розрахована нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки із застосуванням коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки - 2,5, як для земельної ділянки комерційного призначення.

Згідно п.п.3.5 Порядку коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) (додаток 1, табл. 1.1), ураховує відносну прибутковість видів економічної діяльності.

Віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням провадиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05 листопада 1998 № 377, зареєстрованою в Мін'юсті України 14 грудня 1998 за № 788/3228, відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики.

Судом встановлено, що станом на 4 листопада 2013 року та 27 листопада 2014 року видом діяльності позивача була - діяльність засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання (55.20).

Згідно п.3 договору оренди земельної ділянки на земельній ділянці знаходиться об'єкти нерухомого майна - комплекс, база відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", яка знаходиться в робочому стані та працює два місяці в літній період.

Крім того, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, з додатку 1 до пунктів 3.5, 3.7, 3.9, 3.10 Порядку вбачається, що коефіцієнт 0,5 застосовується до земель оздоровчого та рекреаційного призначення (за винятком земель, віднесених до категорії O92.7). До категорії O92.7 включаються землі підприємств, що здійснюють діяльність у сфері відпочинку та розваг (азартні ігри та ігри на гроші тощо).

Таким чином, до орендованої позивачем земельної ділянки не може бути застосований коефіцієнт 0,5, оскільки місцевість, в якій розташована ділянка, сама ділянка, об'єкти на ній та їх функціональне використання, відносяться до сфери відпочинку.

Крім цього, з дослідження того складу категорій земель, до яких застосовується коефіцієнт 0,5, а саме: землі зелених насаджень (землі зелених насаджень загального та спеціального користування), землі кладовищ та крематоріїв, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення, землі лісового господарства і пов'язані з ним послуги, землі під водою, у тому числі: з площею акваторії до 50 га включно, вбачається, що вказані землі та об'єкти на них є здебільшого об'єктами загального та відносно безкоштовного користування, що виконують базові функції, необхідні для розвитку та існування суспільства в цілому та не передбачені, як засіб виробництва товарів та послуг, в тому числі, і послуг діяльності засобів розміщування на період відпустки та іншого тимчасового проживання, тим більше послуг, наданих з метою отримання прибутку.

Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів дійшла думки, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, вірно встановив характер спірних правовідносин та обґрунтовано застосував норми матеріального права до їх вирішення.

Порушень норм процесуального закону, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, не встановлено.

Доводи касаційної скарги зазначений висновок суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 травня 2015 року у справі №815/6973/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, в порядку та у строки, визначені ст.ст. 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: