Справа № 813/916/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Справа № 876/5809/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року в адміністративній справі № 813/916/15 за позовом ОСОБА_3 до реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій протиправними та спонукання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність реєстраційної служби Старосамбірського районного управління юстиції Головного управління юстиції у Львівській області (надалі - РС Старосамбірського РУЮ) щодо вилучення запису про заборону відчуження нерухомого майна, який зареєстрований за № 4033689 від 10.11.2006 р. Старосамбірською державною нотаріальною конторою на прізвище ОСОБА_4, та зобов'язати РС Старосамбірського РУЮ вилучити запис про заборону відчуження нерухомого майна, об'єкт обтяження житловий будинок на вул.Центральній, 4 в селі Рожеве Старосамбірського району Львівської області (додаткові відомості зміст, характеристика обтяження: № реєстра 264210-351, внут.№ С3015 F302AF15B303456, коментарій 554-52/68).

Позов обґрунтовував тим, що відповідач протиправно у своїй відповіді від 23.01.2015 р. відмовився вилучити запис про заборону відчуження нерухомого майна, оскільки не подано необхідного документа про зняття заборони. При цьому, позивач стверджував, що у нього нема такого документа і він не може його мати, так як про це йому нічого не було відомо і заборона стосується майна його батька, яке в порядку спадкування перейшло у власність позивача.

Крім того позивач зазначав, що він звертався за останніми місцями праці свого батька для з'ясування обставин наявності у нього грошових зобов'язань, на підставі яких могло бути накладено обтяження на нерухоме майно. І даних про наявність у його батька грошових зобов'язань ним здобуто не було.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржив ОСОБА_3, який вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та за невідповідності висновків суду обставинам справи. Тому просив скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 по смерті матері ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем майна, яке складається з будинку № 4 з належними до нього надвірними спорудами, що знаходяться на АДРЕСА_1

В свою чергу ОСОБА_5 вищезазначене майно прийняла у спадщину після смерті ОСОБА_4 - батька ОСОБА_3.

При отриманні витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2014 р., індексний номер 31744322, ОСОБА_3 було виявлено, що 10.11.2006 р. державним нотаріусом Старосамбірської нотаріальної контори Львівської області зареєстровано обтяження - заборону на нерухоме майно.

Обтяження - заборону зареєстровано на підставі повідомлення б/н від 23.05.1968 р.; видавник: не вказано.

З метою зняття заборони на нерухоме майно, ОСОБА_3 звертався в РС Старосамбірського РУЮ із заявою про вилучення запису про обтяження на майно.

Листом № 4/02.2-08/14 від 23.01.2015 р. РС Старосамбірського РУЮ відмовила ОСОБА_3 у вилученні запису про обтяження на житловий будинок по АДРЕСА_1 що, зокрема, стало підставою звернення до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що позивачем не було подано необхідних документів для здійснення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, а тому відповідачем правомірно було відмовлено у здійсненні такої.

Колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції правильними.

Як передбачено частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до положень абзацу першого частини дев'ятої статті 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Абзацом першим частини першої цієї статті передбачено, що реєстрація заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості їх надходження.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за № 868.

Пунктом 75 цього Порядку визначено, що документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є:

1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат;

6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до органу державної реєстрації прав із вимогою про зняття обтяження, при цьому, до заяви не було додано документа, що підтверджує припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, передбаченого вищенаведеним Порядком.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає що відповідач, відмовляючи позивачу у задоволенні його заяви про зняття обтяження, діяв на підставі та в межах наданих йому повноважень і у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем не було подано необхідних документів для здійснення державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при постановленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2015 року в адміністративній справі № 813/916/15 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя Р.Й.Коваль

Судді В.В.Гуляк

О.М.Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 23 листопада 2015 року.