Справа № 814/2169/15
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 814/2169/15

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представника відповідача Волєва М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (треті особи Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України) про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної судової адміністрації України (далі ДСА України) та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області (далі ТУ ДСА України в Миколаївській області). З урахуванням збільшення позовних вимог позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність ДСА України та ТУ ДСА України в Миколаївській області щодо не перерахунку та виплати заробітної плати згідно діючого законодавства;

- зобов'язати ДСА України з 1 травня 2008 року проводити перерахування та виплату заробітної плати суддям з розрахунку мінімальної заробітної плати за відповідний період, внести зміни у штатний розпис суду на 2008 рік з метою приведення посадових окладів суддів у відповідність до чинного законодавства;

- зобов'язати ТУ ДСА України у Миколаївській області провести перерахунок довічного утримання відповідно до чинного законодавства судді Сташенку А.О.;

- зобов'язати ТУ ДСА України у Миколаївській області провести перерахунок з 1 червня 2005 року виплаченої позивачу премії;

- стягнути з ТУ ДСА України у Миколаївській області на користь ОСОБА_2 недонараховану та невиплачену заробітну плату у сумі 83976 грн. 57 коп. та зобов'язати відповідача проіндексувати належну до сплати суму у відповідності до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159;

- стягнути з ТУ ДСА України у Миколаївській області на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати вартості проведеної по справі судово-економічної (бухгалтерської) експертизи у сумі 1126 грн. 80 коп. (а. с. 122).

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач працює на посаді судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області. Судовими рішеннями визнано протиправним п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці суддів» (далі - постанова КМУ № 865), яким встановлено, що розміри посадових окладів суддів, передбачених цією постановою, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не проводиться. Проте, перерахунок заробітної плати зроблений не був і продовжує проводитися із розрахунку мінімальної заробітної плати 332 грн., а не з розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законами України про державний бюджет України на 2005-2008 роки. На думку позивача, бездіяльність відповідачів щодо перерахунку заробітної плати є протиправною.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що при вирішенні справи судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права, а саме ч. 1 ст. 130 Конституції України та п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865.. Так, на думку апелянта, судом не прийнято до уваги, що розмір заробітної плати суддів повинен проводитись з розрахунку 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати для суддів, що не займають адміністративні посади, і 9,0 розмірів тієї ж мінімальної заробітної плати - для голів місцевих судів. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів просить залишити оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ представника відповідача (ДСА України) про залишення постанови суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.

Протягом 2005 - 2008 років заробітна плата позивача обчислювалася виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в 332 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачі правомірно нараховували заробітну плату позивачу виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в 332 грн..

Так, відповідно до ч. 2 ст. 44 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата судді складається із посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок. Розміри посадових окладів суддів встановлюються у відсотковому відношенні до окладу Голови Верховного Суду України і не можуть бути меншими від 50% його окладу. Посадовий оклад судді не може бути меншим від 80% посадового окладу голови суду, в якому працює суддя.

У такий спосіб законодавець диференційовано вирішив питання про оплату праці суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів, які виконують ще й обов'язки на адміністративних посадах, з тим, щоб досягти справедливого співвідношення в оплаті праці в залежності від обсягу виконуваної роботи.

Іншого законодавчого акту з питань оплати праці суддів на момент виникнення спірних правовідносин не було.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з Державного бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведених положень Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2005 року № 514 «Про оплату праці Голови, першого заступника Голови та заступника Голови Верховного Суду України» встановлено з 1 червня 2005 року посадовий оклад Голови Верховного Суду України в 15 розмірів мінімальної заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» затверджено Схему посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів.

Вказана постанова повинна була набрати чинності з 1 січня 2006 року, однак, до набрання нею чинності, постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 «Питання оплати праці вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів» було установлено, що для вищих посадових осіб України, окремих керівних працівників органів державної влади і органів місцевого самоврядування та суддів, розміри посадових окладів яких визначаються залежно від кількості розмірів мінімальної заробітної плати згідно з цією постановою та іншими нормативно-правовими актами, розміри посадових окладів встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і в подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати перерахунок не провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865» установлено, що розміри посадових окладів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, встановлюються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати 332 грн. і у подальшому при підвищенні мінімальної заробітної плати їх перерахунок не провадиться. Такі зміни були внесені до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 до набрання нею чинності.

При обчисленні посадового окладу в якості сталої (розрахункової) величини Кабінет Міністрів України визначив встановлений з 1 вересня 2005 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» розмір мінімальної заробітної плати 332 грн., що виключало можливість збільшення посадових окладів суддів у випадку підвищення розміру мінімальної заробітної плати.

Як видно зі Схем посадових окладів голови та заступника голови судової палати, голови Військової судової колегії, секретаря Пленуму та суддів Верховного Суду України, керівників та суддів вищих спеціалізованих судів, Апеляційного суду України, апеляційних та місцевих судів кількість розмірів мінімальної заробітної плати при обчисленні посадового окладу суддів складає від 7,5 до 12,5, що значно перевищує розміри мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також розмір посадових окладів багатьох працівників установ, які фінансуються з Державного бюджету України.

При цьому посадовий оклад голови місцевого загального суду становив 8,5 розмірів мінімальної заробітної плати, або 2822 грн., а посадовий оклад судді цього ж суду - 7,5 розмірів мінімальної заробітної плати, або 2490 грн.. Різниця у розмірах вказаних посадових окладів складає менше ніж 20 відсотків, а тому оклад судді є більшим ніж 80 відсотків від посадового окладу голови суду.

Крім того, у зв'язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України зазначених постанов збільшено оклади суддям та головам судів більш як у шість разів.

Отже, вказані Схеми посадових окладів є такими, що відповідають встановленому ст. 44 Закону України «Про статус суддів» співвідношенню розмірів посадових окладів Голови Верховного Суду України, голів судів та суддів, а встановлення сталої (розрахункової) величини для обчислення розмірів посадових окладів суддів та внесення відповідних доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 відбулося до моменту набрання нею чинності. Вказана постанова у редакції до внесення доповнень згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 не була введена в дію, а тому відсутні підстави для висновку про те, що названі вище постанови звужують існуючі гарантії незалежності суддів.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про статус суддів» суддям, які мають кваліфікаційні класи, що встановлюються залежно від посади, стажу, досвіду роботи і рівня професійних знань, нараховуються доплати до посадових окладів. Наявність у законодавстві таких гарантій відповідає Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» стосовно права суддів на винагороду в залежності від стажу, обсягу і характеру посадових обов'язків судді.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 не скасовувались та не змінювались, а навпаки встановлювались надбавки та доплати за виконання особливо важливої роботи, за науковий ступінь, для вирішення соціально-побутових питань, а також визначався порядок преміювання суддів тощо, що свідчить про покращення спеціальних умов матеріального забезпечення суддів.

Апеляційний суд також зазначає, що постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року визнано протиправним та скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 грудня 2007 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2009 року постанову Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року в частині визнання протиправним та скасування пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 3 вересня 2005 року № 865 залишено без змін.

Водночас, визнання незаконним пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865, при наявності постанов Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 та від 31 грудня 2005 року № 1310, які також стосуються питання обчислення заробітної плати суддів, не давало підстав відповідачам у період з 3 грудня 2007 року (дата набрання постановою Печерського районного суду міста Києва від 19 березня 2007 року законної сили) до 1 січня 2012 року (дата втрати чинності скасованої нею постанови Кабміну) здійснювати виплату заробітної плати у заявлених розмірах.

В подальшому, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року, визнано незаконними постанову Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1243 в частині встановлення розміру посадового окладу суддям; пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2005 року № 1310 та пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865. Питання щодо повороту виконання судового рішення не прийнято.

При цьому постановою Вищого адміністративного суду України від 13 квітня 2011 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2009 року скасовано, у задоволенні позову про визнання незаконними та скасування зазначених постанов Кабінету Міністрів України відмовлено.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги позивача про перерахунок заробітної плати на підставі постанови Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2007 року та постанови окружного адміністративного суду міста Києва від 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають, а відтак рішення суду першої інстанції є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 липня 2015 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 23 листопада 2015 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко