Справа № 461/6167/14а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Справа № 876/8372/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Кіндратіва С.І.,

представника третьої особи Цибруха Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівська міська рада, Шевченківська районна адміністрації Львівської міської ради, про визнання рішення нечинним , -

В С Т А Н О В И В :

06 червня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Львівська міська рада, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, в якому просили визнати нечинним рішення виконавчого комітету за №995 від 23.08.2006 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржене рішення не відповідає вимогам закону, оскільки станом на час його прийняття гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1 не перебував у комунальній власності. Тому прийняття Львівською міською радою чи іншими її органами, посадовими чи службовими особами будь яких рішень відносно даного гуртожитку було незаконним. На думку позивачів, такі рішення могли прийматися виключно після державної реєстрації права власності на вказаний гуртожиток за територіальною громадою м. Львова, що зроблено не було. Зміна статусу зазначеного гуртожитку на житловий багатоквартирний будинок повинна була здійснюватись відповідно до чинних на момент прийняття оскаржуваного рішення СНиП 2.08.01-89 ,,Жилые здания". Оскільки згідно з призначенням, архітектурно-планувальним рішенням гуртожиток суттєво відрізняється від житлового багатоквартирного будинку, переведення його в багатоквартирний будинок потребує розроблення відповідної проектно-кошторисної документації з переплануванням кімнат гуртожитку в ізольовані квартири зі зміною їх статусу. Такі види робіт належать до реконструкції на підставі визначення терміну ,,реконструкція", наведеному у додатку Б ДБН А.2.2-3-2004 ,,Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва". Приймаючи оскаржене рішення відповідач проігнорував наведені нормативні акти.

Постановою від 20 липня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в задоволенні позову відмовив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, оскільки вважають, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначають, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що приймаючи оскаржене рішення виконавчий комітет порушив приписи СНиП 2.08.01-89 ,,Жилые здания" та додатку Б ДБН А.2.2-3-2004 ,,Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва".

Крім того, суд залишив поза увагою те, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення 23 серпня 2006 року гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 не перебував у комунальній власності, а тому прийняття Львівською міською радою чи іншими її органами рішення відносно даного гуртожитку було незаконним, оскільки такі рішення могли прийматися виключно після державної реєстрації права власності на вказаний будинок за територіальною громадою м. Львова.

Згідно відповіді Львівського ОКП ,,БТІ та ЕО" за №6367 від 25.06.2012 року станом на 25.06.2012 року на будинки АДРЕСА_1 державна реєстрація права власності за територіальною громадою м. Львова в особі Львівської міської ради БТІ не здійснювалась.

З огляду на викладене, позивачі просять скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивачі та їх представник в судовому засіданні апеляційного суду підтримали вимоги апеляційних скарг та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача та третіх осіб в судовому засіданні заперечили вимоги апеляційної скарги та просять залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 23 серпня 2006 року виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення за №995 ,,Про зміну статусу гуртожитку та оформлення договорів житлового найму з мешканцями будинку АДРЕСА_1".

Вказаним рішенням виконавчий комітет надав гуртожитку на АДРЕСА_1 статус житлового будинку зобов'язав Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради провести інвентаризацію житлових та нежитлових приміщень гуртожитку на АДРЕСА_1, скласти акти обстеження фактичного проживання та реєстрації мешканців із зазначенням номерів, житлової і загальної площі приміщень; виготовити технічну документацію на будинок АДРЕСА_1 з врахуванням фактично існуючих перепланувань житлових і нежитлових приміщень; надати статус житлового будинку гуртожитку на АДРЕСА_1; після виконання пунктів 1.1, 1.2, 1.3 укласти договори житлового найму з мешканцями, які проживають і зареєстровані у житлових приміщеннях будинку АДРЕСА_1; укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані у будинку без визначення номера житлового приміщення, за фактичним проживанням у житлових приміщеннях будинку АДРЕСА_1; тощо.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що ухвалою господарського суду Львівської області від 19.04.2005 року (справа №6/365-8/177) зобов'язав РВ Фонду державного майна України у Львівській області, виконком Львівської міської ради, Львівську міську раду та Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради вжити необхідних заходів щодо передачі у встановленому порядку гуртожитку, який перебуває на балансі ДП ,,Текстиль", є державною власністю і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у комунальну власність територіальної громади міста і провести передачу гуртожитку до 01.08.2005 року.

В ухвалі суду зазначено, що провадження у справі про банкрутство ДП ,,Текстиль" ЗАТ ,,Левтекс" проводиться із врахуванням особливостей відсутнього боржника відповідно до ст. 52 Закону України ,,Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки відсутні керівні органи боржника, бухгалтерська, фінансова, технічна та інша документація, а також ліквідовано засновника - ЗАТ ,,Левтекс".

Ухвалою від 02.08.2005 року господарський суд Львівської області визнав, що підстави вимагати у банкрута проведення ремонту інженерних мереж гуртожитку відсутні, та зобов'язав: Львівське міське комунальне підприємство (ЛМКП),,Львівводоканал" вжити необхідних заходів щодо прийняття на баланс без зазначення ціни водопровідні та загальносплавні мережі, в стані, у якому вони знаходяться; ЛМКП ,,Львівтеплоенерго" вжити необхідних заходів щодо прийняття на баланс без зазначення ціни теплові мережі ДП ,,Текстиль" в стані, у якому вони знаходяться.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.12.2005 року №1391 ,,Про експлуатацію гуртожитку ДП ,,Текстиль" ЗАТ ,,Левтекс" на АДРЕСА_1" передано гуртожиток на повне технічне обслуговування та збір коштів за надані комунальні послуги міському комунальному підприємству ,,Львівтеплоенерго" та зобов'язано управління інженерного господарства Львівської міської ради підготувати проект ухвали про прийняття гуртожитку у власність територіальної громади м. Львова.

Ухвалою Львівської міської ради від 12.01.2006 року №3076 гуртожиток на АДРЕСА_1 прийнято у власність територіальної громади м. Львова.

Враховуючи пропозиції управління житлово-комунального господарства з метою забезпечення належної експлуатації житлового фонду та інженерних мереж згаданої будівлі Львівська міська рада ухвалою від 18.05.2006 року №18 внесла зміни до ухвали міської ради від 12.01.2006 року №3076, зобов'язавши комісію з приймання вказаного об'єкта, утворену при Шевченківській районній адміністрації, забезпечити у встановленому порядку передачу гуртожитку на АДРЕСА_1 на баланс ЛКП ,,Балатон-409", а інженерних мереж, що обслуговують будівлю гуртожитку - на баланс та технічне обслуговування спеціалізованим організаціям.

На виконання протокольного доручення виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.07.2006 року №73 щодо впорядкування технічно-правової документації для зміни статусу та вирішення проблемних питань у гуртожитку на АДРЕСА_1 розпорядженням Львівського міського голови від 07.08.2006 року № 716 було утворено робочу групу.

Враховуючи рекомендації робочої групи, а також численні скарги мешканців гуртожитку, з метою впорядкування проживання мешканців гуртожитку, виконавчий комітет Львівської міської ради 23.08.2006 року прийняв оскаржене рішення за № 995.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.51 ч. 1 ст. 26 Закону України ,,Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції міської ради входить питання щодо надання згоди на передачу об'єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об'єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об'єктів державної власності.

Таким чином, Львівська міська рада у відповідності до наданих їй законодавством повноважень прийняла ухвалу від 12.01.2006 року за №3076 про прийняття гуртожитку на АДРЕСА_1 у власність територіальної громади м. Львова.

На виконання зазначеної ухвали виконавчий комітет прийняв оскаржене рішення за №995 від 23 серпня 2006 року.

На підставі зазначеного рішення мешканці гуртожитку оформили договори найму житлових приміщень, станом на 26.06.2015 року Шевченківською районною адміністрацією видано 174 розпорядження про укладення договорів найму квартир, мешканцями будинку на АДРЕСА_1 приватизовано 232 квартири.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вказав, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Оскаржене рішення є ненормативним актом одноразового застосування і після реалізації вичерпало свою дію, оскільки на підставі цього рішення укладені договори найму квартир, здійснена приватизації переважної більшості квартир у гуртожитку.

Крім того, апеляційний суд визнає необхідним зазначити, що згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведено випливає, що при розгляді адміністративним судом спору захисту підлягає порушене право чи інтерес позивача.

Ні позовна заява, ні апеляційна скарга не містять доказів порушення прав позивача оскарженим рішенням міської ради, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Також суд вважає необхідним відзначити, що відсутність державної реєстрації права власності територіальної громади м. Львова на будинок по АДРЕСА_1 не є підставою для скасування оскарженого рішення виконавчого комітету, оскільки право власності територіальної громади на вказаний будинок ніким не оскаржувалось та не заперечувалось.

Наведені в позовній заяві та в апеляційній скарзі приписи СНиП та ДБН також не спростовують правомірності оскарженого рішення, оскільки стосуються безпосередньо проведення реконструкції, перепланування, перебудови приміщення, які проводяться після прийняття такого рішення та враховуються при оформленні документації на їх проведення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять доказів на спростування висновків суду першої інстанції, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 20 липня 2015 року у справі № 461/6167/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 23 листопада 2015 року.