Справа № 2а-16163/10/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2011-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 січня 2011 року 13:18 № 2а-16163/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., при секретарі судового засідання Безсчасній Я.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 16.04.2010р. № 2668/9/10-017), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про стягнення заборгованості перед бюджетом в розмірі 875 904, 50, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ДПІ у Деснянському районі м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості перед бюджетом в розмірі 875 904, 50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у відповідача наявна податкова заборгованість по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 45 364, 50 грн. та по штрафним санкціям за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг в розмірі 830 540, 00 грн.

У судовому засіданні 11 січня 2011 року представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач у судові засідання 23 грудня 2010 року та 11 січня 2011 року не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства.

Від відповідача відзив на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надходило, а тому суд на підставі ст. 71, ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

ДПІ у Деснянському районі м. Києва провела документальну позапланову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_2, за результатами якої було складено акт № 1894-17-05- від 24 березня 2010 року.

В акті перевірки було зроблено висновок про порушення позивачем, зокрема підпункту 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, підпункту «а»п. 17.2 ст. 17, підпункту «а»п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», в результаті чого було занижено податок з доходів фізичних осіб у 2008, 2009 роках в розмірі 15 121, 50 грн.

Крім того, в ході перевірки було встановлено порушення вимог п. 1, п. 5, п. 12 ст. 3, п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

27 квітня 2010 року ДПІ у Деснянському районі м. Києва на підставі акта перевірки прийняла наступні рішення:

- рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1, яким згідно з п. 1, п. 3 ст. 17, ст. 20, ст. 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»за порушення п. 1, п. 2, п. 5, п. 12 ст. 3, п. 6 ст. 9 цього ж Закону застосувала до відповідача суму штрафних (фінансових) санкцій в загальному розмірі 835 045, 00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № /0, яким згідно з підпунктом «б»підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»та згідно підпункту 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»за порушення підпункту 8.1.1 п. 8.1 ст. 8, п. 17.2 ст. 17, підпункту «а»п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»визначила відповідачу суму податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб у розмірі 45 364, 50 грн., у тому числі 15 121, 50 грн. основний платіж та 30 243, 00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Вказані рішення були направлені на адресу відповідача та отримані ним особисто 13 травня 2010 року, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якого наявна в матеріалах справи.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлював порядок погашення зобовязань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обовязкових платежів), включаючи збір на обовязкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообовязкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначав процедуру оскарження дій органів стягнення на момент виникнення спірних правовідносин був Закон України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (далі Закон № 2181-ІІІ).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування»від 25 червня 1991 року № 1251-XІІ (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) до загальнодержавних податків та зборів відноситься податок з доходів фізичних осіб.

Згідно з п. 6.1 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ у разі коли сума податкового зобовязання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобовязань, сума податку чи збору (обовязкового платежу), належного до сплати та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобовязання (штрафних санкцій за їх наявності).

Підпунктом «б»підпункту 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону № 2181-ІІІ визначено, що контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобовязання платника податків у разі, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобовязань, заявлених у податкових деклараціях.

В силу підпункту 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ у разі коли платник податків здійснює продаж (відчуження) товарів (продукції) або здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору (обовязкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обовязковою передумовою такого продажу (відчуження) або виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмірі від суми зобовязання з такого податку, збору (обовязкового платежу).

Сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження їх сум (підпункт 17.3 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ).

Відповідно до підпункту 5.2.1 п. 5.2. ст. 5 Закону № 2181-ІІІ податкове зобовязання, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2. та 4.3. статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2. цього пункту.

Абзацом першим підпункту 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ передбачено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із скаргою про перегляд рішення, яка подається у письмовій формі, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган невірно визначив суму податкового зобовязання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству з питань оподаткування або виходить за межі його компетенції, встановленої законом.

З урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити до суду рішення контролюючого органу про нарахування податкового зобовязання у будь-який момент після отримання відповідного податкового повідомлення. У цьому випадку зазначене рішення контролюючого органу не підлягає адміністративному оскарженню (абзац перший підпункту 5.2.5. п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ).

Податкове повідомлення рішення ДПІ у Деснянському районі м. Києва від 27 квітня 2010 року № /0 в силу положень підпункту 6.2.4. п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ вважається таким, що було вручено відповідачу 13 травня 2010 року.

Доказів оскарження вищезазначеного податкового повідомлення рішення в адміністративному або судовому порядку суду не надано.

Отже, сума податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб, визначена в податковому повідомленні рішенні від 27 квітня 2010 року № /0, вважається узгодженою з 13 травня 2010 року.

Абзацом третім підпункту 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ встановлено, що у разі визначення податкового зобовязання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах «а»- «в»підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобовязаний погасити нараховану суму податкового зобовязання протягом десяти календарних днів від дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру апеляційного узгодження.

У законодавчо встановлені строки суму узгодженого податкового зобовязання з податку з доходів фізичних осіб відповідач не сплатив.

Податковим органом (недоїмкою) в розумінні Закону № 2181-ІІІ визнається податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання (п. 1.3 ст. 1 та підпункт 5.4.1 п. 5.4 ст. 5).

Згідно підпункту 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобовязання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до підпункту 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ податкові вимоги надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобовязання. Перша податкова вимога містить повідомлення про факт узгодження податкового зобовязання та виникнення права податкової застави на активи платника податків. обовязок погасити суму податкового боргу та можливі наслідки непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги, у разі непогашення платником податків суми податкового боргу у встановлені строки. Друга податкова вимога додатково до відомостей, викладених у першій податковій вимозі, може містити повідомлення про дату та час проведення опису активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, а також про дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

ДПІ у Деснянському районі м. Києва виставило відповідачу першу податкову вимогу № 1/4358 від 26 травня 2010 року на суму податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 45 364, 50 грн., в тому числі 15 121, 50 основний платіж, 30 243, 00 штрафні (фінансові) санкції, а також другу податкову вимогу № 2/7850 від 05 серпня 2010 року на суму податкового боргу по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 45 364, 50 грн., в тому числі 15 121, 50 основний платіж, 30 243, 00 штрафні (фінансові) санкції.

Перша податкова вимога була направлена по пошті відповідачу рекомендованим листом 01 червня 2010 року, однак повернулась неврученою за закінченням терміну зберігання та була розміщена на дошці податкових оголошень, про що було складено акт № 30 від 05 липня 2010 року.

Друга податкова вимога була розміщена на дошці податкових оголошень, про що було складено акт від 05 серпня 2010 року № 41.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що ДПІ у Деснянському районі м. Києва було повністю дотримано порядок направлення першої та другої податкових вимог, та з урахуванням положень підпункту 6.2.4 п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ та п. 5.8 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 03 липня 2001 року № 266, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 липня 2001 року за № 595/5786 (який діяв на момент розміщення податкових вимог), вказані податкові вимоги вважаються врученими відповідачу.

Доказів оскарження податкових вимог та погашення податкового боргу за цими податковими вимогами відповідачем суду не надано.

Крім того, з метою погашення податкового боргу ДПІ у Дарницькому районі м. Києва були вжиті наступні заходи, а саме: направлені запити до Управління ДАІ ГУ МВС України від 28 липня 2010 року № 5522/24-112 про надання переліку автотранспортних засобів, що належать відповідачу, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна від 28 липня 2010 року № 5523/24-112 та отримано відповіді на свої запити.

17 червня 2010 року податковим керуючим ДПІ у Деснянському районі м. Києва було складено акт опису активів, на які поширюється право податкової застави.

На день розгляду справи сума податкового боргу в заявленій сумі відповідачем не погашена та наявність її підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків відповідача з податку з доходів фізичних осіб станом на 11 січня 2011 року.

Згідно з підпунктом 3.1.1 п. 3.1. ст. 3 Закону № 2181-ІІІ активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Також, встановлені в ході перевірки порушення відповідачем вимог п. 1, п. 5, п. 12 ст. 3, п. 6 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон № 265/95-ВР) не були ним спростовані.

За порушення цим вимог до відповідача були застосовані штрафні (фінансові) санкції рішенням від 27 квітня 2010 року № НОМЕР_1, яким згідно з п. 1, п. 3 ст. 17, ст. 20, ст. 21 Закону № 265/95-ВР за порушення п. 1, п. 2, п. 5, п. 12 ст. 3, п. 6 ст. 9 цього ж Закону застосувала до відповідача суму штрафних (фінансових) санкцій в загальному розмірі 835 045, 00 грн.

Суми фінансових санкцій, які визначені статтями 17 - 24 Закону № 265/95-ВР, підлягають перерахуванню субєктами підприємницької діяльності до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій (ст. 25 Закону № 265/95-ВР).

Зазначене рішення вважається таким, що було вручено відповідачу 13 травня 2010 року з урахуванням вимог п. 7.7 у звязку з п. 4.5 п. 4.8 Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 21 червня 2001 року № 253 (у редакції наказу Державної податкової адміністрації України від 27 травня 2003 року № 247), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 липня 2001 року за № 567/5758 (в редакції на момент вручення вказаного рішення).

Доказів оскарження вказаного вище рішення в адміністративному або судовому порядку, сплати штрафних санкцій за цим рішенням суду не надано, а тому сума штрафних (фінансових) санкцій за цим рішенням вважається такою, що не була добровільно сплачена, та підлягає стягненню з відповідача.

Згідно з п. 11 ст. 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та обєднані державні податкові інспекції подають до судів позови до підприємств, установ, організацій та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними цільовими фондами за рахунок їх майна.

Пунктом одинадцятим ст. 11 цього ж Закону передбачено право органів державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Отже, враховуючи викладене, та з огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували доводи позивача, позовні вимоги про стягнення з відповідача бюджетної заборгованості в загальному розмірі 875 904, 50 грн., у тому числі 45 364, 50 грн. податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб, 830 540, 00 грн. заборгованості зі штрафних санкцій, на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (місце проживання: 02232, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до Державного бюджету України суму бюджетної заборгованості в загальному розмірі 875 904 (вісімсот сімдесят пять тисяч девятсот чотири) грн. 50 коп., у тому числі 45 364 (сорок пять тисяч триста шістдесят чотири) грн. 50 коп. податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб, 830 540 (вісімсот тридцять тисяч пятсот сорок) грн. 00 коп. заборгованості зі штрафних (фінансових) санкцій, застосованих на підставі Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя ОСОБА_3
Дата виготовлення та підписання повного тексту постанови 17 січня 2011 року.