Справа № 806/2845/15
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/48418/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Сорока М.О., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій незаконними, зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у власність на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області видати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у власність на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року постанову суду першої інстанції скасовано. Прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано незаконними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у власність на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 стосовно надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва у власність на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень пункту п'ятого частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 26.04.2015 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагентства у Житомирській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з правом передачі у власність орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва на території Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Листом від 26.06.2015 № 19-6-0.21-148/25-15 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомило позивача про необхідність узгодити розташування земельної ділянки згідно відомостей, що містяться в управлінні Держземагенства у Житомирському районі. Вказувало, що відповідно до наданого викопіювання не можливо встановити місце розташування земельної ділянки.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно із частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи вказані норми, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що законом передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою як надання нечіткого викопіювання законом не передбачено.

Враховуючи те, що при зверненні до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою позивачем було дотримано вимог частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, апеляційний суд прийшов до висновку про незаконність дій відповідача щодо відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, а відтак про часткове задоволення позову.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв'язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом п'ятим частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2015 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити Головному управлінню Держгеокадастру у Житомирській області .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Сорока