Справа № 2а-17750/10/2670
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2011 року 11:03 № 2а-17750/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: Головуючого - судді Дегтярьової О.В., при секретарі судового засідання Безсчасній Я.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 (довіреність від 11.10.2010р. № 0408/07014), розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом Управління у справах захисту прав споживачів у місті Києві
доОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3
простягнення штрафу у розмірі 2 720, 00 грн., -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Управління у справах захисту прав споживачів у м. Києві з позовом до ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення штрафу у розмірі 2 720, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачем не були сплачені суми штрафу, застосовані рішеннями про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 01 грудня 2009 року № 178 та № 179, а тому ці суми штрафів підлягають стягненню з відповідача як такі, що добровільно не сплачені.

У судовому засіданні 28 березня 2011 року представник позивача підтримав позовні та просив задовольнити позовні вимоги.

У судові засідання 23 грудня 2010 року, 10 січня 2011 року, 24 січня 2011 року, 21 лютого 2011 року, 14 березня 2011 року та 28 березня 2011 року відповідач не зявився, належним чином повідомлений судом про дату, час та місце судового розгляду відповідно до вимог ст. 33, ст. 35 Кодексу адміністративного судочинства України.

Від відповідача відзив на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надходило, а тому суд відповідно до ст. 71, ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за відсутності представника відповідача на основі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

31 серпня 2009 року позивачем ОСОБА_2 особі-підприємцю ОСОБА_3 було направлено лист (вих. № 0311/07002), яким останнього повідомлено про те, що фахівцями Головного управління виявлено порушення вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу»при розповсюдженні реклами у виданні «Жовті сторінки»(стр. 155, стр. 156) (знижка на послуги в «Авеню таксі») без зазначення дати початку та дати закінчення дії знижки та зобовязано на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» на третій день після отримання листа надати до сектору контролю реклами Головного управління за адресою : м. Київ, вул. Сагайдачного, 29а, кім. 14, на розгляд справи за ознаками порушення вимог чинного законодавства про рекламу наступну інформацію у вигляді завірених належним чином копій, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію підприємства, документально підтверджену вартість розповсюдженої реклами (договір, акт виконаних робіт, рахунок-фактура), пояснення по факту порушення законодавства про рекламу, а також направити уповноваженого представника на четвертий робочий день після отримання даного листа з 10:00-12:00 за вищевказаною адресою на розгляд справи. Крім того, позивача було попереджено, що за неподання та подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості реклами до нього будуть застосовані санкції, передбачені п. 6 ст. 27 Закону України «Про рекламу».

Цей лист було направлено на адресу відповідача 07 жовтня 2009 року та отримано останнім 09 жовтня 2009 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, копія якого наявна в матеріалах справи.

07 жовтня 2009 року посадовою особою Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів було складено протокол про порушення законодавства про рекламу, яким встановлено, що ОСОБА_2 особою-підприємцем ОСОБА_3 порушені вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу»при поданні для розповсюдження реклами знижки на послуги таксі у видання «Жовті сторінки України 2009»(стр. 156, 157), без зазначення дати початку та дати закінчення дії знижки, чим порушено встановлені законом вимоги щодо змісту реклами.

10 листопада 2009 року посадовою особою Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів було складено протокол про порушення законодавства про рекламу, а саме про порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», а саме: ненадання на вимогу Головного управління (лист від 31.08.2009р. № 0311/07002) документально підтвердженої інформації щодо вартості реклами розповсюдженої у виданні «Жовті сторінки України 2009»(стр. 156, 157) з порушенням вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу»без зазначення дати початку та дати закінчення зниження цін на продукцію. Крім того, цим листом повідомлено відповідача про те, що розгляд справи за ознаками порушення вимог ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу»відбудеться на наступний робочий (банківський) день після отримання даного листа у Головному управлінні за зазначеною адресою об 10 год. 00 хв.

На підставі вказаного протоколу посадовою особою Головного Київського міського управлінням у справах захисту прав споживачів було прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу відносно ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 в частині порушення вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу».

10 листопада 2009 року посадовою особою Головного Київського міського управління у справах захисту прав споживачів було складено протокол про порушення законодавства про рекламу, яким встановлено, що ОСОБА_2 особою-підприємцем ОСОБА_3 були порушені вимоги ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», а саме: не надано на вимогу Головного управління (лист від 31 серпня 2009 року № 0311/07002) документальної підтвердженої інформації щодо вартості реклами розповсюдженої у виданні «Жовті сторінки України 2009»(стр. 155, стр. 156) з порушенням вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу»без зазначення дати початку та дати закінчення зниження цін на продукцію.

10 листопада 2009 року відповідачу було направлено лист (вих. № 0311/08937) про повторне витребування на підставі ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу»документально підтвердженої інформації щодо вартості реклами відповідно до вимог ч. 5 ст. 27 Закону України «Про рекламу»(договір, рахунок фактура, акт виконаних робіт, завірені печаткою підприємства та підписом керівника) та попереджено про те, що у разі повторного ненадання інформації щодо вартості розповсюдження реклами до нього будуть застосовані санкції, передбачені ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу», у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказаний лист 18 листопада 2009 року було надіслано на адресу відповідача та отримано останнім 20 листопада 2009 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення, копія якого наявна в матеріалах справи.

23 листопада 2009 року позивачем на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 10 листопада 2009 року було прийнято рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

Згідно протоколів засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 01 грудня 2009 року було вирішено накласти на ОСОБА_2 особу-підприємця ОСОБА_3 штрафи на підставі ч. 6, ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу».

01 грудня 2009 року на підставі вищевказаних протоколів позивачем були прийняті рішення про накладення штрафу про порушення законодавства про рекламу № 178, яким на підставі ст. 27 Закону України «Про рекламу»за ненадання витребуваної інформації щодо вартості розповсюдження реклами, розповсюдженої з порушенням вимог ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу», накладено на відповідача штраф відповідно до вимог ч. 6 ст. 27 цього ж Закону у розмірі 1 700, 00 грн., та № 179, яким за недотримання встановлених ч. 5 ст. 8 Закону України «Про рекламу»вимог щодо змісту реклами накладено на відповідача штраф відповідно до ч. 7 ст. 27 цього ж Закону у розмірі 1 020, 00 грн.

Листом від 01 грудня 2009 року № 0311/09502 позивач направив на адресу відповідача вказані рішення від 01 грудня 2009 року № 178 та № 179 з вимогою сплатити зазначені штрафи у 5-денний термін та у 3-денний термін після сплати письмово повідомити, зазначивши номер та дату платіжного доручення, за яким сплачено штрафи.

Копія вказаних рішень була отримана відповідачем 25 лютого 2011 року, про що свідчить відмітка із підписом позивача на супровідному листі.

Відповідно до п. 1 Положення про Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики, затвердженого Указом Президента України від 18 березня 2003 року № 225/2003 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Положення), Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики (Держспоживстандарт України) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом.

Відповідно до п. 3 Положення до основних завдань Держспоживстандарту України відноситься, зокрема здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, рекламу у цій сфері, державного метрологічного контролю та нагляду.

В силу підпункту 5 п. 4 Положення Держспоживстандарт України відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах своєї компетенції, зокрема контроль за додержанням законодавства про рекламу.

Рішення Держспоживстандарту України та його територіальних органів, прийняті в межах його повноважень, є обовязковими для виконання центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, установ та організаціями всіх форм власності та громадянами (абзац четвертий п. 7 Положення).

Держспоживстандарт України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку свої територіальні органи (п. 10 Положення).

Відповідно до п. 1.1 Положення про управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 23 червня 2009 року № 229, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 липня 2009 року за № 636/16652, (далі - Положення про управління), територіальними органами Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики є управління у справах захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (Управління), які підпорядковуються Державному комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики.

Відповідно до п. 2.2, п. 2.6, п. 2.7 Положення про управління до основних завдань Управління відноситься, зокрема здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів та про рекламу на території відповідного регіону, захист прав споживачів реклами від порушень рекламодавцями, виробниками та розповсюджувачами реклами законодавства про рекламу, накладення штрафів на суб'єктів господарювання, а також рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами за порушення прав споживачів у випадках, передбачених законодавством.

Згідно з п. 3.2, п. 3.5, п. 3.19 Положення про управління до повноважень Управління відноситься, зокрема контроль дотримання рекламодавцями, виробниками та розповсюджувачами реклами законодавства про рекламу, ведення обліку виявлених порушень технології виробництва, поставки і продажу товарів неналежної якості; порушень правил торгівлі, виконання робіт, надання послуг, законодавства про рекламу, вимагання від рекламодавців, виробників, розповсюджувачів реклами документи, усні чи письмові пояснення, відео - та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Наказом Держспоживстандарту України від 04 серпня 2009 року № 283 Головне Київське міське управління у справах захисту прав споживачів реорганізовано в Управління у справах захисту прав споживачів у м. Києві.

Частиною пятою ст. 8 Закону України «Про рекламу»від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин)(далі Закон № 270/96-ВР), який визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, передбачено, що реклама про знижку цін на продукцію, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення знижки цін на продукцію, розпродаж, а також про співвідношення розміру знижки до попередньої ціни реалізації товару.

В розумінні Закону № 270/96-ВР рекламодавець - особа, яка є замовником реклами для її виробництва та/або розповсюдження.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 270/96-ВР контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами.

На вимогу органів державної влади, на які покладено контроль за дотриманням законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобовязані надавати документи, усні чи письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю (ч. 2 ст. 26 Закону № 270/96-ВР).

В силу ч. 2 ст. 27 Закону № 270/96-ВР відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть рекламодавці, винні у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами.

Частиною четвертою ст. 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі за поданням органів державної влади, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладають штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі пятикратної вартості розповсюдженої реклами.

Вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обовязкових платежів), які встановлені Законом України «Про систему оподаткування»(ч. 5 ст. 27 Закону № 270/96-ВР).

Відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону № 270/96-ВР за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами спеціально уповноваженому центральному органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальним органам, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 7 ст. 27 Закону № 270/96-ВР).

Рішення у справах про порушення законодавства про рекламу можуть бути оскаржені до суду (ч. 11 ст. 27 Закону № 270/96-ВР).

Згідно з п. 20 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 693, сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Факт недотримання відповідачем встановлених законом вимог щодо змісту реклами, а також факт неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами позивачу на його запит не був спростований відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Отже, застосування до відповідача штрафів рішеннями від 01 грудня 2009 року № 178 та № 179 на підставі абзацу другого ч. 4 ст. 27 (з урахуванням ч. 7 ст. 27) та ч. 6 ст. 27 Закону № 270/96-ВР є правомірним.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Суду не було надано доказів оскарження вищевказаних рішень або сплати сум штрафу згідно цих рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 особи-підприємця ОСОБА_3 (місце проживання: 04209, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Державного бюджету України суму штрафу в розмірі 2 720 (дві тисячі сімсот двадцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена за правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя ОСОБА_4
Дата виготовлення та підписання повного тексту постанови 01 квітня 2011 року.