Справа № 2-а-448/2010
Суддя: Мартинов Є. О.
Дата ухвалення: 2010-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-а-448/2010р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року о 11 год.00 хв. Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Мартинова Є.О.,

при секретарі - Макаревич Я.А.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про визнання неправомірними дії щодо нарахування щорічної допомоги на оздоровлення в заниженому розмірі та зобовязання виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за період 2005-2007 року, -

В С Т А Н О В И В:

17.02.2010 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з даним адміністративним позовом посилаючись на те, що він має статус постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, в звязку з чим перебуває на обліку в Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області . Відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" йому має виплачуватись щорічна одноразова грошова допомога на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат. Вказана щорічна допомога на оздоровлення повинна виплачуватись за місцем його проживання органами соціального захисту населення, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати. За 20005 рік йому виплачено була допомога в розмірі 26 гривень 70 копіок, за 2006 та 2007 роки йому була виплачена допомога в розмірі 120 гривень за кожний рік. Фактично ним за 2005-2007 роки було отримано 266 гривень 70 копійок. Позивач вважає, що він недоотримав допомогу на оздоровлення в розмірі 5158 гривень 30- копійок. Позивач вважає дії відповідача неправомірними, посилання відповідача, що сума на оздоровлення має здійснюватись на підставі Постанови Кабінету Міністрів № 836 від 26.07.1996 року вважаються незаконними.

Позивач просить суд визнати неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області щодо невиплати йому щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі, передбаченому абз. 2 ч. 4 ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період 2005-2007 роках виходячи із суми мінімальної заробітної плати за виключенням суми фактично проведених виплат неправомірними та зобов»язати відповідача виплатити йому 5158 гривень 30 копійок щорічної допомоги на оздоровлення на період 2005-2007 роках, виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виникнення права на виплату за виключенням суми фактично проведених виплат.

В судове засідання позивач не з»явився, надав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, на позові наполягав, просив позов задовольнити.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області в судове засідання не зявився. Згідно поданої заяви, представник відповідача просила справу розглянути без її присутності, відповідно до якої вона повністю підтримує подані до суду письмові заперечення.

Згідно з письмовими запереченнями Управління праці та соціального захисту населення стверджує, що в своїй діяльності керується конституцією, законами України та іншими нормативними актами та всі перерахунки проводить в автоматичному режимі відповідно до існуючої нормативно-правової бази під безпосереднім контролем Міністерства праці та соціальної політики України. Щорічну допомогу на оздоровлення виплачували в розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України, які є для них обовязковими для виконання та які не оскаржуються позивачем, а також, що відповідно до змін, внесених до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право встановлювати розміри та порядок щорічної допомоги на оздоровлення надано Кабінету Міністрів України. Управління своєчасно та в повному обсязі провадить виплати зазначених допомог, але в межах своїх повноважень не має можливості і права самостійно змінювати порядок проведення виплати допомоги та їх розміри. Відповідачу було виплачено в 2005 році в розмірі 26 гривеннь 70 копійок, у 2006 році в розмірі 120 гривень, у 2007 році в розмірі 120 гривень. Відповідач просив врахувати, що рішенням Конституційного суду від 09.07.2007 року № 6 рп/2008 положення ЗУ « Про державний бюджет на 2007 рік» визнано такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними). Проте, відповідно до п. 3 резолютивної частини рішення визнані неконституційними положення ЗУ « Про державний бюджет на 2007 рік» втратили чинність з дня ухвалення цього рішення, тобто з 09.07.2007 року. Крім того, за загальновизнаними принципом права, закріпленим у ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, а тому до певної події або факту застосовується той або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.

Крім того, відповідач просив врахувати, що відповідно до ст. 99, 100 КАС України адміністративний позов, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду. На підставі цього відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову, оскільки позивачем пропущено строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Дослідивши письмові заяви сторін, письмове заперечення відповідача, матеріали даної адміністративної справи, суд вважає, що в позові необхідно відмовити, з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, що підтверджується посвідченням Серії, А № 043397, виданого 27.04.1995 року /а.с.-6/. Відповідач не заперечує того факту, що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, але проти позовних вимог заперечує.

Згідно ч. 4 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Згідно з ч. 5 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. Відповідно до частини 7 ст. 48 даного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до вимог ст. 71 ЗУ України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Стосовно позовних вимог щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за період 2005-2007 роки, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася, або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до суду із заявами про перерахунок і виплату щорічної допомоги на оздоровлення за період 2005-2007 роки, щодо розміру якої був обізнаний. Крім того, норми законодавства, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, є загальновідомими та діяли у період отримання позивачем допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

На підставі наведеного, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки позивачем пропущенний строк звернення до адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86, 128, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області про визнання неправомірними дії щодо нарахування щорічної допомоги на оздоровлення в заниженому розмірі та зобовязання виплатити щорічну допомогу на оздоровлення за період 2005-2007 року .

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня її проголошення та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Мартинов Є.О.