Справа № 2а/0470/1054/11
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2015 р. м. Київ К/800/28205/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

за участю секретаря судового засідання: Слободян О.М.

за участю представник позивача - Карпенко О.С.; представника відповідача та третьої особи - Запорожець Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної служби інтелектуальної власності України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012 у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольський вино-коньячний завод» (надалі також - товариство)

до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - державного підприємства «Український інститут промислової власності»

про скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом про визнання заявки №m 2009 16993 від 16.12..2009 року про реєстрацію знака для товарів та послуг такою, що відповідає вимогам правової охорони, а також визнання протиправним та скасування рішення Державного департаменту інтелектуальної власності про відмову в реєстрації знака для товарів та послуг за заявкою №m 2009 16993 від 16.12..2009 року. Також товариство просило зобов'язати державний департамент інтелектуальної власності видати рішення про реєстрацію знака для творів та послуг за вказаною заявкою та здійснити державну реєстрацію знаку для товарів та послуг.

В обґрунтування позову вказав на безпідставну відмову відповідача у реєстрації знаку для товарів та послуг.

Суд першої інстанції, погодившись з доводами позивача, позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував рішення про відмову в реєстрації знака для товарів та послуг за заявкою №m 2009 16993 від 16.12..2009 року. Зобов'язав відповідача видати рішення про реєстрацію знака для товарів та послуг та за цією заявкою та здійснити за нею державну реєстрацію знаку для товарів та послуг. Апеляційний суд таке рішення залишив без змін.

Державна служба інтелектуальної власності, не погодившись з рішеннями суддів попередніх інстанцій, звернулась з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані рішення скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Мотивуючи касаційну скаргу відповідач зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій є необґрунтованими, оскільки приймаючи рішення про відмову у реєстрації знака для товарів і послуг діяв у межах наданих йому повноважень, взявши до уваги висновок експертизи, результатами якої зазначено про неможливість реєстрації знаку, заявленого позивачем як такого, що не відповідає необхідним вимогам для його правової охорони. Позивачем заявлено знак, який вказує на якість товару, місце його виготовлення та є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати на раніше зареєстрований знак.

Перевіривши матеріали справи та переглядаючи матеріали справи в межах доводів касаційної скарги, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 грудня 2009 року позивач подав заявку № m 2009 16993 на реєстрацію товарів 33 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг: коньяк "Кримський відбірний". За результатами проведення експертизи цієї заявки закладом експертизи було зроблено висновок від 27 грудня 2009 року про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи. Підставами для відмови в наданні правової охорони позначенню "Кримський відбірний" для товарів 33 класу МКТП зазначено використання лише описових даних, які вказують на місце виготовлення товарів та якість товару, а також схожість знаку настільки, що його можна сплутати з комбінованим знаком "Крымский", раніше зареєстрованим в Україні на ім'я ТОВ «Альфа ЛТД» щодо таких самих товарів.

Після затвердження відповідачем даний висновок набув статусу рішення відповідача від 27 грудня 2009 року про відмову у реєстрації знака згідно заявки № m 2009 16993 від 16 грудня 2009 року.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть одержати правову охорону позначення, які зокрема складаються лише з позначень чи даних, що є описовими при використанні щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв'язку з ними, зокрема вказують на вид, якість, склад, кількість, властивості, призначення, цінність товарів і послуг, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг.

Згідно частини 3 статті 6 зазначеного Закону не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати, зокрема зі знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Відповідно до пункту першого статті 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» експертиза заявки має статус науково-технічної експертизи, складається з формальної експертизи та кваліфікаційної експертизи (експертизи по суті) і проводиться закладом експертизи відповідно до цього Закону та правил, встановлених на його основі центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері інтелектуальної власності.

При кваліфікаційній експертизі відповідно до пункту 15 цієї статті перевіряється відповідність заявленого позначення умовам надання правової охорони, визначеним цим Законом.

Відповідно до підпункту 4.5.1. Правил складання і подання заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг, затверджених наказом Державного патентного відомства України від 28 липня 1995 року № 116 в разі якщо встановлено невідповідність заявленого на реєстрацію знака умовам надання правової охорони, викладеним в статті 6 Закону, для усього переліку товарів і/або послуг або його частини, то заявнику надсилається повідомлення з наведенням обґрунтованих доводів, що можуть стати підставою для відмови в реєстрації знака повністю або відносно частини товарів і/або послуг.

Як вбачається з матеріалів справи ДП «Український інститут промислової власності», провівши експертизу заявки позивача, встановив невідповідність її нормам зазначеного Закону, а саме відсутність підстав для одержання правової охорони позначення, заявленого позивачем.

Суди зокрема зазначили про відсутність смислової, звукової та графічної схожості між позначеннями, заявленими до реєстрації та вже зареєстрованими. Водночас суди не звернули увагу на те, що з'ясування звукової (фонетичної), графічної (візуальної), смислової (семантичної) схожості порівнюваних позначень, як і інших умови отримання правової охорони, про які зазначено у рішенні, не є правовими питаннями.

Судові рішення не містять підтверджених доказами обставин, які були підставою для такого висновку, а задовольняючи позов, суди не спростували мотиви відповідача та висновки експертизи ДП «Український інститут промислової власності», якими встановлено невідповідність заявки умовам надання правової охорони.

Відповідно до частини першої статті 62 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд відповідно до частини першої статті 81 КАС України може призначити експертизу.

Питання обґрунтованості висновків кваліфікаційної експертизи та відповідності заявки на реєстрацію знаку для товарів та послуг умовам надання правової охорони, входять до предмета доказування у справі.

Водночас судами при розгляді справ не було з'ясовано доцільності призначення у справі судової експертизи для вирішення питань, що потребують спеціальних знань у випадку, якщо вони не можуть бути самостійно встановлені судом.

Наведене дає підстави для висновку про невідповідність оскаржуваних судових рішень вимогам статті 159 КАС України щодо їх обґрунтованості та законності. Судові рішення прийняті за неповно встановлених обставин, висновки судів не підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Оскільки за змістом статті 220 КАС України суд касаційної інстанції позбавлений можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, судові рішення підлягають скасуванню відповідно до статті 227 КАС України, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 227, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ухвалила:

Касаційну скаргу Державної служби інтелектуальної власності України задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2011 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2012 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець