Справа № 813/3428/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 р. Справа № 876/11290/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача Морочинського А.М.,

представника відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Іскра» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Іскра» до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2013 року Публічне акціонерне товариство «Іскра» (надалі - ПАТ «Іскра») звернулося до суду з позовом до Львівської митниці, в якому просило визнати протиправними та скасувати повідомлення-рішення відповідача від 11.04.2013 року № 29, 30, 31.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем безпідставно. При цьому зазначає, що у Львівської митниці не було підстав для проведення перевірки, а наданий сертифікат на підтвердження країни походження товару відповідає усім вимогам чинного законодавства та достатньою підставою для визначення країни походження товару. Вважає, що у Львівської митниці не було обґрунтованих підстав для виникнення сумнівів у дійсності сертифіката, а неотримання відповіді на запити не може бути підставою для невизнання такого сертифіката дійсним.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що відповідачем не було порушено норм чинного законодавства при призначенні та проведенні перевірки ПАТ «Іскра» на предмет своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Львівською митницею обгрунтовано було проведено перевірку преференційного сертифіката з метою забезпечення митного контролю, а відсутність відповідей на запити контролюючого органу є належною підставою для ненадання товару режиму вільної торгівлі. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до висновку, що митним органом обґрунтовано прийнято рішення про перерахунок належних до сплати сум митних платежів.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ПАТ «Іскра» подало апеляційну скаргу, в якій просило оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в межах контракту № ІЕ 07/03-09 від 24 березня 2009 року позивачем ввезено на митну територію України товар - лампи інфрачервоні дзеркальні, напругою 220В, потужністю 250Вт; лампи розжарення електричні загального призначення, сині, потужністю 60Вт та напругою 230В; лампи розжарення електричні потужністю 750Вт та напругою 230В.

Для митного оформлення товару позивач надав до відділу митного оформлення Львівської митниці Державної митної служби України вантажну митну декларацію № 209000010/2011/044862 від 16.11.11 року.

Митне оформлення зазначених товарів здійснено із наданням звільнення від сплати ввізного мита на підставі міжурядової Угоди про вільну торгівлю з Російською Федерацією.

У підтвердження країни походження товарів було надано преференційний сертифікат про походження форми СТ-1 від 20.10.2011 року № RU UA 0110271, виданий Смоленською Торгово-Промисловою Палатою Російської Федерації з поміткою у графі 5 «виданий згодом».

З 14.03.2013 року по 15.03.2013 року Львівською митницею проведено невиїзну документальну перевірку стану дотримання ПАТ «Іскра» законодавства України з питань митної справи в частині митного оформлення товарів за преференційним сертифікатом про походження товару форми СТ-1 від 20.10.2011 року № RU UA0110271 по ВМД № 209000010/2011/044862 від 16.11.11 року, за наслідками якої складено акт № 11/13/209000000/00214244 від 15.03.2013 року.

В акті зазначено про порушення позивачем вимог пунктів 5.1, 6.7 Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних держав від 20 листопада 2009 року, п.2.3 ч.5 та розділів 4, 5 Порядку справляння митними органами ввізного (вивізного) та особливих видів мита під час митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кодон України, затвердженого наказом ДМСУ від 23.01.2006 року №30.

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем були прийняті повідомлення-рішення: №29 від 11 квітня 2013 року, яким визначено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем ввізне мито в розмірі 52757,00 грн.; №30 від 11 квітня 2013 року, яким визначено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем антидемпінгове мито в розмірі 61032,66 грн.; №31 від 11 квітня 2013 року, яким визначено суму грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем податок на додану вартість в розмірі 18537,38 грн., які позивачем оскаржені до суду.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність оскаржуваних повідомлень - рішень.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції на спірні правовідносини, що виникли, поширюються положення Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-УІ (надалі - МК України), Податкового кодексу України, Рішення Ради глав урядів Співдружності Незалежних Держав про Правила визначення країни походження товарів від 20.11.2009 року, ратифікованих із застереженням Законом №3592-VI від 06.07.2011 року.

У відповідності до ч.1 ст.3 МК України (в редакції від 13.03.2012 року) при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.

Як слідує з матеріалів справи, заходи з митного контролю були розпочаті з часу прийняття вантажної митної декларації № 209000010/2011/044862, а саме 16.11.11 року, та не були завершені до граничного терміну встановленого Прикінцевими та перехідними положеннями МК України.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень МК України (в редакції від 13.03.2012 року) цей Кодекс набирає чинності з першого числа другого місяця, що настає за місяцем, в якому його опубліковано, крім пункту 9 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Кодексу.

Разом з тим, заходи з митного контролю та виконання митних формальностей, розпочаті та не завершені до дня набрання чинності цим Кодексом, завершуються в порядку та на умовах, які діяли станом на останній день місяця, що настає за місяцем, в якому опубліковано цей Кодекс (МК України в редакції від 13.03.2012 року).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірного застосування до спірних правовідносин положень МК України в редакції від 13.03.2012 року, а не положень МК України в редакції від 11.07.2002 року, про що помилково зазначав апелянт.

Статтею 320 МК України встановлено, що форми та обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються на підставі результатів системи управління ризиками. Форми та обсяг контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи та міжнародних договорів України, укладених відповідно до закону, після завершення митного оформлення, визначаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пунктом 7 ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Згідно із ч. 3 ст. 345 МК України, митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування.

Як зазначено вище, митне оформлення спірних товарів здійснено із наданням звільнення від сплати ввізного мита на підставі міжурядової Угоди про вільну торгівлю з Російською Федерацією. У підтвердження країни походження товарів було надано преференційний сертифікат про походження форми СТ-1 від 20.10.11 № RU UA 0110271, виданий Смоленською ТПП РФ з поміткою у графі 5 «виданий згодом».

У відповідності до пункту 7 статті 36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України.

Статтею 1 Угоди про Правила визначення країни походження товарів у Співдружності Незалежних Держав (ратифікованою Законом України від 6 липня 2011 року надалі - Правила) встановлено, що для цілей застосування заходів тарифного й нетарифного регулювання Сторони приймають Правила визначення країни походження товарів, які є невід'ємною частиною цієї Угоди (та які визначають умови застосування режиму вільної торгівлі до товарів, а також передбачають можливість поглиблених перевірок правильності застосування цього режиму: пункти 5.1, 6.7, 9.3).

Разом з тим, підстави для перевірки сертифікатів безпосередньо встановлені Правилами, які мають статус міжнародного договору.

Зокрема, пунктом 6.7 встановлено, що митний орган країни ввезення товару може звернутися до уповноваженого органу, який завірив сертифікат, або до компетентних органів країни походження товарів з мотивованим проханням повідомити додаткові або уточнювальні відомості, у тому числі прохання, пов'язані з простими вибірковими перевірками сертифікатів форми СТ-1, відповідь на яке повинна бути надана протягом 6 місяців з дати звернення.

Також, відповідно до п. 5 Порядку проведення митними органами перевірки преференційних сертифікатів при ввезенні товарів на митну територію України на умовах угод про вільну торгівлю, затвердженого наказом ДМСУ від 13.10.03 № 683 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 грудня 2003 р. за N 1145/8466), якщо сертифікат видано в одній з країн СНД, то митний орган України відповідно до угод про вільну торгівлю, укладених Україною, має право запитувати уповноважений орган, що видав сертифікат, про додаткову інформацію про сертифікат чи товар, на який видано цей сертифікат.

Крім цього, на підтвердження підстав для проведення перевірки, відповідачем також долучено: наказ Львівської митниці від 29.03.12 № 277 «Про план роботи Львівської митниці на II квартал 2012 року»; Лист Держмитслужби України від 16.02.12 № 16/1-16.1/329-ЕП «Про перевірку сертифікатів про походження».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що відповідачем, за наявності достатніх підстав, в межах наданих повноважень обгрунтовано проведено перевірку ПАТ «Іскра» в частині митного оформлення товарів за преференційним сертифікатом про походження товару форми СТ-1 від 20.10.2011 року № RU UA 0110271.

Поряд з тим, згідно з ч.5 ст. 280 Митного кодексу України, ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Режим вільної торгівлі між Україною та Російською Федерацією встановлено Угодою про створення зони вільної торгівлі від 15 квітня 1994 року. Дана угода була ратифікована Законом України від 06 жовтня 1999 року № 1125-XIV (діяла на момент перевірки преференційного сертифіката).

Статтею 3 цієї Угоди передбачено, що договірні Сторони не застосовують мито, податки і збори, які мають еквівалентну дію, а також кількісні обмеження на ввіз і/або вивіз товарів, які походять з митної території однієї з Договірних Сторін і призначені для митної території інших Договірних Сторін. Країна походження товару визначається відповідно до Правил визначення країни походження товарів.

У відповідності до п. 6.1 Правил для підтвердження країни походження товару в конкретній державі - учасниці Угоди для цілей надання режиму вільної торгівлі необхідне надання митним органам країни ввезення оригіналу сертифіката форми СТ-1 чи декларації про походження товару.

Таким чином, сертифікат про походження товарів форми СТ-1, виданий компетентним органом країни вивезення товару, є належним документом, що свідчить про країну походження товару.

Разом з тим, як зазначено вище, нормами ч. 5 ст. 334 МК України та пунктом 6.7. Правил передбачено право митного органу на звернення до компетентних органів країни походження товару для підтвердження відомостей зазначених у сертифікаті про походження товарів форми СТ-1.

На виконання вище зазначених вимог, Львівською митницею були направлені запити до Смоленської Торгово-промислової палати Російської Федерації від 04.04.2012 року № 8/45-4792 та від 04.07.2012 року № 8/45-9360 (повторний) із мотивованим проханням підтвердити автентичність сертифіката СТ-1 (виданого згодом) та надати додаткові відомості та первинні документи, що підтверджують виконання заявленого у графі 9 сертифіката критерію походження «Д8539» (а.с.59-62). У вказаних листах митний орган, серед іншого, запитував про калькуляцію собівартості кожного виду ламп для визначення адвалерної частки імпортної сировини в кінцевій вартості товару, рахунки/митні декларації на імпорт сировини і матеріалів, документи, що підтверджують походження російської сировини і сировини непідтвердженого походження, технологічний процес виготовлення ламп.

При цьому з матеріалів справи слідує та не заперечується сторонами, що на час розгляду справи в суді, відповіді Львівською митницею не було отримано.

Пунктом 9.3 Правил встановлено, що Сертифікат може бути не визнаний дійсним митними органами країни ввезення в разі, якщо протягом сумарного строку 6 місяців митними органами країни ввезення не отримана відповідь стосовно запитуваного сертифіката від компетентних органів країни вивезення або країни походження товару.

Враховуючи викладене, та з урахуванням вимог пунктів 2.4, 5.1, 5.3, 6.7 Правил, пункту 7 статті 36 МК України преференційний сертифікат форми СТ-1 від 20.10.2011 року № RU UA 0110271 правомірно не визнаний дійсним для цілей підтвердження країни походження товару та надання режиму вільної торгівлі Львівською митницею.

Такі висновки відповідають правовій позиції викладеній в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.07.2013 року у справі № К-42612/10.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з твердженням митного органу, що спірний товар не можна вважати таким, що походить з певної країни, а в даному випадку - з Російської Федерації.

Також колегія суддів відхиляє доводи ПАТ «Іскра» про те, що преференційний сертифікат є необхідною та достатньою підставою для визначення країни походження товару, та зазначає, що сертифікат походження є необхідною підставою для підтвердження країни походження товару, але недостатньою умовою для надання товарові режиму вільної торгівлі та звільнення від сплати митних платежів.

Умови надання товарам режиму вільної торгівлі встановлені пунктом 5.1 Правилу якому зазначено, що товар користується режимом вільної торгівлі на митних територіях держав - учасниць Угоди, якщо він відповідає критеріям походження, установленим цими Правилами.

Пунктом 9.1. Правил передбачено, що сертифікат може бути не визнаний митними органами країни ввезення для цілей надання товарам режиму вільної торгівлі в разі, якщо:

товар, зазначений у сертифікаті, не відповідає умовам, передбаченим пунктом 5.1 цих Правил.

Враховуючи, що уповноваженим органом на запити митниці не було надано запитуваної інформації та відомостей (документів), необхідних для перевірки критеріїв достатньої обробки/переробки товару «лампи», у митниці були підстави для ненадання цьому товару режиму вільної торгівлі.

Крім цього колегія суддів звертає увагу , що відповідно до вимог пункту 8.1. Правил від 20.11.2009 року сертифікат форми СТ-1 може бути виданий після вивезення товару на підставі письмового звернення заявника (декларанта). При цьому заявник (декларант) додатково надає до вповноваженого органу митну декларацію з відповідною позначкою митного органу, що підтверджує фактичне ввезення товару. У цьому разі в графі 5 сертифіката зазначається: «Видано згодом».

Аналізуючи норми п.8.1 Правил від 20.11.2009 року, колегія суддів зазначає, що позначка митного органу повинна бути датована більш раннім числом, ніж дата видачі сертифіката. У цьому разі в графі 5 сертифіката зазначається: «Видано згодом».

Як зазначено вище, для митного оформлення товару 16.11.2011 року позивач надав вантажну митну декларацію № 209000010/2011/044862.

Разом з тим, під час перевірки установлено, що сертифікат про походження товару форми СТ-1 № RU UA 0110271 із записом у графі 5 «Выдано впоследствии» виданий Смоленською Торгово-промисловою палатою 20.10.2011 року, тобто до фактичного вивезення товару за межі території Російської Федерації,Ю що є порушенням вимог пункту 8.1 Правил від 20.11.2009 року.

Такі висновки відповідають правовій позиції викладеній в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 08.04.2014 року у справі № К/800/37557/13.

Наведене вище свідчить про обґрунтованість висновку митного органу про не підтвердження дійсності спірного преференційного сертифікату.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості прийняття Львівською митницею повідомлень-рішень від 11.04.2013 року № 29, 30, 31.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Іскра» залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2013 року у справі № 813/3428/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В.Ніколін