Справа № 810/3183/15
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2015-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року 810/3183/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві справу за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 08.06.2015 № 000026/10-17-22-02/НОМЕР_1 ,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ФОП ОСОБА_1 з позовом до Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в якому просить скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 08.06.2015 № 000026/10-17-22-02/НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновки податкового органу про порушення позивачем вимог законодавства є необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи.

До судового засідання сторони, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не з'явились.

Позивач звернувся до суду з письмовим клопотанням, яким підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити та розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити у його задоволенні та просить розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач зареєстрований Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією як фізична особа - підприємець 06.10.2005 за № 1006029.

Працівниками ГУ ДФС у Київській області на підставі направлень від 30.04.2015 № 2483 та № 2484 13.05.2015 року проведено фактичну перевірку магазину ФОП ОСОБА_1, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, з питань дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та складено акт № 1112/1000/22/НОМЕР_1.

У ході перевірки встановлено факт реалізації:

- 09.01.2015 року пляшки горілки «Всеградська» об'ємом 0,25 л., вміст спирту 40 % за ціною 0,00 грн.,

- 20.01.2015 року пляшки горілки «Українська» об'ємом 0,25 л. вміст спирту 40 % по ціні 18,20 грн.,

- 24.01.2015 пляшки горілки «Українська» об'ємом 0,25 л. вміст спирту 40 % по ціні 18,20 грн., що підтверджується фіскальними чеками від 09.01.2015 року № 0004, 20.01.2015 № 0007, 24.01.2015 № 0004, чим порушено ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме реалізація алкогольних напоїв за цінами нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі алкогольні напої.

Про ознайомлення з актом перевірки позивач відмовилася від підпису, про що складено акт про відмову від підписання матеріалів перевірки від 13.05.2015.

На підставі акту перевірки винесено рішення про застосування штрафних санкцій від 08.06.2015 року № 000026/10-17-22-02/НОМЕР_1 у сумі 10000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з актом перевірки та рішенням про застосування штрафних санкцій, зазначив, що всі порушення, які були виявлені під час перевірки, пов'язані з неправильним програмуванням касового апарату обслуговуючою організацією, і про це було повідомлено працівників податкового органу, а тому зі сторони позивача порушень не було.

Однак, суд зазначає, що статтею ст. 3. Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

Тобто, за програмування касового апарату (відповідність товару та ціни на даний товар) відповідальність несе суб'єкт господарювання.

Крім того, позивач зазначає, що при проведенні перевірки інспектори мали пред'явити направлення та наказ на проведення перевірки і тільки після цього проводити перевірки, однак цього не було зроблено.

Проте, такі доводи позивача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, а саме актом від 13.05.2015 про відмову від підписання розписки про ознайомлення з направленням на проведення перевірки. Також з позовної заяви слідує, що позивачка визнає факт порушення та зазначає, що розбіжності у вартості та об'ємі реалізованих алкогольних напоїв були усунуті нею ще в січні 2015 року.

При цьому, суд звертає увагу, що жодних доказів на підтвердження обставин викладених у позовній заяві, позивач не надала.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється органом державної податкової служби щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника органу податкової служби, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки.

Пунктами 80.4 та 80. 5 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами органів державної податкової служби на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії

товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Отже, виходячи з викладеного, рішення про застосування фінансових санкцій від 08.06.2015 року № 000026/10-17-22-02/НОМЕР_1 прийнято Переяслав-Хмельницькою ОДПІ ГУ ДФС у Київській області відповідно та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Частиною 1 ст. 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а ч. 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач як суб'єкт владних повноважень довів правомірність прийнятого рішення. Водночас, докази, подані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається на обґрунтування позовних вимог, були спростовані доводами відповідача та доказами, наявними в матеріалах справи, а тому суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Позивачем при подачі позовної заяви судові витрати сплачені в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 94, 97, 122, 128, 158-163, 167, 254, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Лапій С.М.