Справа № 815/2189/13-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

20 листопада 2015 року м. Київ К/800/49101/15

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2013 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, скасування наказів та стягнення грошового забезпечення,

встановив:
У березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання неправомірними дій щодо невиплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з вересня 2004 року по 2 грудня 2005 року, видання начальником 1418 Головного військового представництва Міністерства оборони України недостовірних наказів від 25.08.2004 р. № 27, від 30.08.2004 р. № 28, від 27.03.2006 р. № 8, скасування зазначених наказів та стягнення з Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 грошового забезпечення та інших виплат за період з 26.08.2004 р. по 02.12.2005 р. з урахуванням індексу інфляції в сумі 108 981,51 грн.

Позов обгрунтував тим, що він був звільнений з військової служби 30 листопада 2005 року та виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення 2 грудня 2005 року, тому до цієї дати мав право на отримання грошового забезпечення, проте, з 26.08.2004 р. по 02.12.2005 р. грошове забезпечення йому не виплачувалось.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2013 року відмовлено в задоволенні позову. Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вважав доведеним факт розформування 30.08.2004 р. 2858 військового представництва Міністерства оборони України і звільнення ОСОБА_1 з цієї дати із займаної посади та виходив з необґрунтованості доводів позивача про продовження ним військової служби до 02.12.2005 р.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції в частині позовних вимог про скасування наказу начальника 1418 Головного військового представництва Міноборони України від 27.03.2006р. № 8, яким скасовано накази начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міноборони України від 01.10.2004 р. № 35, від 02.12.2004 р. № 28, від 02.12.2005 р. № 42 . Ухвалено в цій частині нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано наказ начальника 1418 Головного управління військового представництва Міноборони України від 27.03.2006 р. № 8 в частині скасування наказів від 01.10.2004 р. № 35 і від 02.12.2004 р. № 28. Відмовлено у скасуванні наказу начальника 1418 Головного військового представництва Міноборони України від 27.03.2006 р. № 8 в частині скасування наказу від 02.12.2005 р. № 42 (про визнання позивача таким, що справи та посаду здав). В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в період з 25.08.2004 р. по 30.11.2005 р. позивач знаходився в розпорядженні Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства оборони України, оскільки наказом начальника 418 Головного військового представництва Міноборони України від 30.08.2004 р. № 28 він був звільнений від займаної посади, виключений зі списків особового складу представництва, всіх видів забезпечення та відкомандирований в розпорядження Департаменту ресурсного забезпечення, однак з військової служби в запас у зв`язку із скороченням штатів був звільнений лише згідно з наказом від 30.11.2005 р. № 41.

За наведених обставин та враховуючи приписи пункту 9.1 Положення про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 05.03.2001 р. № 75, апеляційний суд дійшов висновку про правильність розрахунку, проведеного з позивачем, якому за період з вересня по грудень 2004 року, тобто за період понад два місяці, нараховано оклади за військовим званням та за останньою посадою.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та направити справу на новий апеляційний розгляд. Зазначає, що для зарахування в розпорядження необхідний відповідний наказ за новим місцем проходження військової служби. Оскільки такого наказу відносно нього не приймалось, то він не може вважатися таким, що перебував у розпорядженні, та має право на отримання грошового забезпечення за весь період до звільнення з військової служби в запас..

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п`ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2013 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, скасування наказів та стягнення грошового забезпечення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак