Справа № 802/3711/15-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 листопада 2015 р. Справа № 802/3711/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володиирівни

позивача: ОСОБА_1

відповідача: Горецького Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області

про: визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позивач просить визнати протиправним рішення Управління МВС України у Вінницькій області від 25 вересня 2015 року №2/Л-390 про відмову в задоволенні її заяви про визнання ветераном органів внутрішніх справ України, а також зобов'язати Управління МВС України у Вінницькій області визнати її ветераном органів внутрішніх справ України на підставі п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Звернення до суду, мотивоване тим, що за наслідками принятого рішення Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 25 вересня 2015 року №2/Л-390, позивачу було відмовлено у визнанні її ветераном органів внутрішніх справ.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав та в межах заявлених позовних вимог.

Представник відповідача щодо позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

15.09.15 року, позивач звернулася з заявою до УМВС України у Вінницькій області, в якій вона просила визнати її ветераном органів внутрішніх справ на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". (а.с.7)

Листом УМВС України у Вінницькій області від 25.09.15 року надана відповідь про те, що заява від 15.09.15 року була розглянута, проте, підстав для визнання ОСОБА_1 немає, згідно закону "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Визначаючись, щодо заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили в органах внутрішніх справ 25 і більше років у календарному або 30 років у пільговому обчисленні ( з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", до вислуги років особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

ОСОБА_1 з 10 вересня по 30 грудня 2014 року безперервно проходила службу в органах внутрішніх справ України, що підтверджується копією витягу трудової книжки, що міститься в матеріалах справи.(а.с.12)

Також позивачем було надано архівну довідку від 22 листопада 2013 року №296-"А", видану Дрогобицьким державним педагогічним університетом імені Івана Франка, який є правонаступником Дрогобицького державного педагогічного інституту імені Івана Франка з 1998 року, про те, що ОСОБА_1 дійсно навчалася у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка з 01 вересня 1984 року до 27 червня 1990 року, з 31 серпня 1987 року повторне навчання на 3 курсі в зв'язку із сімейними обставинами, на денній формі навчання, факультету іноземних мов, за спеціальністю "Англійська та німецька мова". (а.с.10)

Факт навчання у Дрогобицькому державному педагогічному інституті імені Івана Франка також підтверджуються дипломом виданим на ім'я ОСОБА_1, серії ТВ №794651, виданий 02 липня 1990 року.(а.с.13)

Враховуючи вищевказане, виходячи з документів які наявні у справі, вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні складає: 26 років 09 місяців 20 днів, в т.ч. навчання - 02 роки 06 місяців 00 днів; в пільговому обчисленні складає: 27 років 11 місяців 07 днів.

При розгляді заяви позивача, відповідачем, не взято до уваги норму п.2 вищевказаної постанови, чим грубо порушено право позивача, у обрахунку вислуги років в календарному обчисленні.

Представником відповідача, в ході судового розгляду, не надано суду пояснень щодо правомірності прийняття даного рішення, вказано лише, що даний період часу, а саме навчання, був додаткового зарахований до вислуги років при призначенні пенсії, однак, на думку представника відповідача даний період не враховується до періоду служби, який необхідний для визнання позивача ветераном органів внутрішніх справ, тільки тому представник відповідача вважає, рішення УМВС України у Вінницькій області винесеним згідно чинного законодавства.

Згідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок видачі посвідчень і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ" №742 від 01.06.2002 дію "Порядку видачі посвідчень і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1601, поширено на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ".

Керуючись п.3 "Порядку видачі посвідчень і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1601, однією з підстав для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є наказ про звільнення з військової служби у відставку.

Отже, враховуючи докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено, що оскаржуване рішення було винесено без дотримання вимог п.1 ч.1 ст.5 ЗУ "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", в наслідок чого, було протиправно та безпідставно відмовлено у визнанні ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що доказів, які б спростовували доводи позивача відповідач суду не надав.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління МВС України у Вінницькій області від 25 вересня 2015 року № 2/Л-390 якою було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання ветераном органів внутрішніх справ України.

Зобов'язати Управління МВС України у Вінницькій області визнати ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ України на підставі п.1.ч.1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 974 грн.40 коп. (судовий збір, що був сплачений згідно квитанцій №0.0.441436214.1 та №0.0.451325092.1) за рахунок бюджетних асигнувань Управління МВС України у Вінницькій області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна