Справа № 682/2863/15-а
Суддя: Воробченко Л. А.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 682/2863/15-а
Провадження № 2-а/682/86/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Воробченко Л.А.

при секретарі Кушнір З.В.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області про визнання протиправною відмову у підвищенні пенсії за віком у звязку з втратою годувальника, зобовязання здійснити підвищення і виплату пенсії по втраті годувальника та стягнення невиплаченої доплати (підвищення) до пенсії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася в суд з уточненим в ході судового розгляду адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області про визнання протиправною відмову у підвищенні пенсії за віком у звязку з втратою годувальника, зобовязання здійснити підвищення і виплату пенсії по втраті годувальника та стягнення невиплаченої доплати (підвищення) до пенсії посилаючись на те, що перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду в Славутському районі та місті Славута і отримує пенсію за віком в розмірі 1502 грн.68 коп. Її чоловік, ОСОБА_4 як інвалід 2 групи Великої Вітчизняної війни отримував пенсію в розмірі 2520 грн.00 коп. 29.01.2014 року чоловік помер. Вона як дружина, яка не одружувалася вдруге, відповідно до ст.39 Закону України про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» має право на підвищення пенсії у разі втрати годувальника у розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком. Однак відповідач безпідставно відмовив їй у підвищенні пенсії за віком у звязку з втратою годувальника. Тому просить визнати відмову відповідача протиправною, зобовязати проводити підвищення та виплату пенсії у звязку з втратою годувальника, починаючи з 01 лютого 2014 року довідчно. Стягнути з відповідача в її користь не нараховану та не виплачену доплату (підвищення) до її пенсії за віком з 01.02.2014 року по 01.11.2015 року в сумі 33831 грн. 00 коп. та судові витрати по справі.

Сторони про день, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Позивачка ОСОБА_3подала суду письмову заяву в якій просить справу слухати в її відсутності, з участю її представника в судовому засіданні ОСОБА_1

Представник позивачки в судовому засіданні ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі і дав аналогічні пояснення викладеним в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні ОСОБА_2 позову не визнав. Вважає позовні вимоги безпідставними і в задоволенні позову просить відмовити. Надані в судовому засіданні пояснення підтвердив письмовим запереченням.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що адміністративний позов до задоволення не підлягає виходячи з таких підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особи, які стали інвалідами внаслідок воєнних дій громадянської та Великої Вітчизняної війни або стали інвалідами із зазначених причин у неповнолітньому віці у воєнні та повоєнні роки, прирівнюються до інвалідів війни.

Відповідно до ч.4 ст.13 вказаного Закону інвалідам війни 2 групи здійснюється підвищення до пенсії в розмірі 40% прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії в разі втрати годувальника сімям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер в період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних в період проходження служби, а сімям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати.

Відповідно до п.»а» та п.»в» ст.3 вказаного Закону умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також на партизанів і підпільників, визнаних такими законодавством України, які не займали командні посади та членів їх сімей, на громадян, які стали інвалідами у звязку з пораненням, каліцтвом або внаслідок захворювання повязаного з перебуванням у винищувальних батальйонах, взводах і загонах захисту народу та членів їх сімей.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантї їх соціального захисту» членам сімей осіб, зазнгачених у п.1 ст.10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 року №1381 встановлено доплату до підвищення, яке встановлюється до пенсії або щомісяччного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, зокрема, дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великовї Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге, для того, щоб розмір зазначеного підвищення становив 398 грн.58 коп.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 отримує пенсію за віком на загальних підставах і з 01 лютого 2014 року, відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 року №1381, їй здійснено доплату до пенсії відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантї їх соціального захисту» як члену сімї особи, зазначеної у п.1 ст.10 цього Закону та дружині померлого інваліда Великовї Вітчизняної війни, яка не одружилася вдруге, для того, щоб розмір зазначеного підвищення становив 398 грн.58 коп.

05.03.2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до Управління Пенсійного фонду в Славутському районі та місті Славута Хмельницької області із заявою про переведення на пенсію у звязку з втратою годувальника, після смерті чоловіка ОСОБА_4, померлого 29.01.2014 року з проведенням доплати та виплати підвищення до пенсії з 01.02.2014 року довічно.

Чоловік позивачки ОСОБА_4 отримував пенсію по інвалідності, як інвалід дитинства, прирівнений до інвалідів війни відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», внаслідок поранення в ногу у шестирічному віці під час Великої Вітчизняної війни тому відповідно до ч.4 ст.13 вказаного Закону йому здійснювалось підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність.

Проте, ОСОБА_4 не отримував пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» оскільки не приймав безпосередньої участі у бойових діях або у партизанських загогах і зєднаннях. Тому немає підстав для призначення і виплати пенсії позивачці ОСОБА_3 у звязку з втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільненних з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до п.16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років, а тому підповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Пенсія у звязку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. Позивачка звернулася за призначенням пенсії у звязку з втратою годувальника 05.03.2015 року, тобто, після спливу 12 місяців після смерті годувальника.

Суд вважає відмову відповідача у підвищенні позивачці пенсії за віком у звязку з втратою годувальника законною.

Вимоги позивачки про визнання протиправною відмову у підвищенні пенсії за віком у звязку з втратою годувальника, зобовязання здійснити підвищення і виплату пенсії по втраті годувальника та стягнення невиплаченої доплати (підвищення) до пенсії суд вважає надуманими і підставними тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,86,94,159-163 КАС України суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Славутському районі та м. Славута Хмельницької області про визнання протиправною відмову у підвищенні пенсії за віком у звязку з втратою годувальника, зобовязання здійснити підвищення і виплату пенсії по втраті годувальника та стягнення невиплаченої доплати (підвищення) до пенсії відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Славутський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

Суддя Воробченко Л. А.