Справа № 500/6921/15-а
Суддя: Адамов А. С.
Дата ухвалення: 2015-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/6921/15-а
Провадження № 2-а/500/206/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року

16год. 11хв.

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Адамова А.С.,

при секретарі - Хачатрян А.Т.

за участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу з обслуговування СП №3 роди ДПС при УДАІ прапорщика міліції Тягнирядно Володимира Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

17.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до інспектора ДПС взводу з обслуговування СП №3 роди ДПС при УДАІ прапорщика міліції Тягнирядно В.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 092053 від 06.10.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що 06.10.2015 року під час руху на своєму автомобілі марки «Тойота Ланд Краузер», державний номерний знак НОМЕР_1, із м.Одеса в м. Ізмаїл, за с. Кирнички Ізмаїльського району, біля стаціонарного посту ДАІ, він був зупинений інспектором ДАІ з приводу перевірки автомобіля по базі даних на предмет угону. Після перевірки документів він уїхав. 06.11.2015 року йому подзвонили по телефону із ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області та повідомили, що у відділі відносно нього находиться виконавче провадження. 13.11.2015 року позивач нарочно у відділі ДВС

отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження №49137017 від 26.10.2015 року та копію постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 092053 від 06.10.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. У постанові про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 092053 від 06.10.2015 року було зазначено, що він керуючи автомобілем марки «Тойота Ланд Краузер», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі М 15 на 192 км поза населеного пункту не увімкнув ходові вогні або ближнє світло фар. З постановою позивач не згодний, оскільки протокол про адміністративне правопорушення при ньому не складався, він не був ознайомлений з протоколом та не підписував його. Копії протоколу та постанови йому не були вручені. Правила дорожнього руху він не порушував та адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП він взагалі не скоював, а постанова про накладення адміністративного стягнення є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та скасувати постанову ПС2 № 092053 від 06.10.2015 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн.

Представник відповідача, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, заперечення на позов не надав, у зв'язку із чим справ розглянуто за наявними у ній доказами.

У судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_5, який пояснив, що був присутній у якості пасажира у автомобілі позивача під час зупинки його 06.10.2015р. співробітником ДАІ. Зазначив, що протокол та постанова у їх присутності не складалась та жодної інформації щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не повідомлялось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно протоколу серії АП1 №545278 про адміністративне правопорушення, наданого на запит суду Ізмаїльським ВП ГУНП в Одеській області, ОСОБА_1 06.10.2015р. керуючи автомобілем марки «Тойота Ланд Краузер», державний номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі М 15 на 192 км поза населеного пункту не увімкнув ходові вогні або ближнє світло фар.

Постановою Серії ПС2 № 092053 у справі про адміністративне правопорушення від 06.10.2015 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 425 грн.

Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови позивач звернувся до суду, посилаючись на її протиправність. Суд погоджується з правовою позицією позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно дост.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність тощо.

Стаття ст.251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст. 256 названого Кодексу та п.4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до п.2.9 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за №77 від 26.02.2009 року, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою здійснюється провадження; оскаржувати постанову в справі.

Відповідно до п.4.1 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху працівник Державтоінспекції МВС відповідно до статті 255 КУпАП складає протокол про адміністративне правопорушення (додаток 5), копія якого під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює порушникові його права і обов'язки відповідно до статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП.

Згідно п.2.18 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Якщо при складанні протоколу порушника не було повідомлено про місце і час розгляду справи, йому за місцем проживання (роботи) надсилається рекомендованим листом повідомлення про запрошення до підрозділу Державтоінспекції МВС. Відповідно до п. 3 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Аналогічні роз'яснення містяться у п.п.2.8 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за №77 від 26.02.2009 року.

За змістом наведених норм, протокол про вчинення особою адміністративного правопорушення складається виключно в присутності цієї особи, та під час складання протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, порушнику гарантується певна низка прав.

Як вбачається з протоколу від 06.10.2015р. про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, нібито, відмовився від підписання протоколу та його отримання. При цьому відповідачем не було надано належних та допустимих доказів відмови позивача від підписання та отримання протоколу.

Запис у протоколі від 06.10.2015р., що порушник від підпису та пояснень відмовився не приймаються судом до уваги, з огляду на невідповідність вимогам п.4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яким передбачено, що у разі відмови порушника від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в протоколі робиться запис про це, який засвідчується підписом свідків. Однак вказаний запис не засвідчено підписом свідків.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії постанови від 06.10.2015р., вона також не підписана ОСОБА_1, та доказів відмови від її підписання суду не надано, запис про відмову від підпису та пояснень не зроблено.

Твердження позивача, що вказані протокол та постанова були складені без його присутності, відповідачем не спростовані.

Крім того, факт наявності у матеріалах про притягнення до адміністративної відповідальності оригіналу та копії протоколу серії АП1 №545278 також свідчить про невручення його позивачу.

У справі «Стрижак проти України» Європейський суд з прав людини у рішенні від 8 листопада 2005 року констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на відмову повідомити заявника про дату та час слухання у цій справі.

Наведені положення Конвенції та практика Європейського суду, що відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються при розгляді справ як джерело права.

Таким чином, відповідачем було суттєво порушено процесуальний порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі, щодо права позивача бути присутнім та надавати свої пояснення під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, розгляду його справи.

Суд критично ставиться до наявного у матеріалах справи про притягнення адміністративної відповідальності супровідного листа про направлення на адресу позивача копії постанови, в якому зазначено, що він не з'явився для розгляду справи про порушення ПДР України, з огляду на те, що суду не надано доказів сповіщення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була прийнята 06.10.2015р, у той же день, що і вчинено порушення та складено протокол про адміністративне правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2995 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах пор деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оскаржена постанова не містить належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Що стосується питання поновлення строку звернення до суду із позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржену постанову позивачем отримано лише 13.11.2015р. у відділі ДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (про що свідчить його особистий підпис на постанові про відкриття виконавчого провадження №49137017 від 26.10.2015 року), позивач звернувся до суду 17.11.2015р., а отже строк звернення до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 не пропущено, а отже відсутня необхідність в його поновленні. Доказів отримання оскарженої постанови позивачем в інший день, суду не надано.

Згідно з ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ст. 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.3 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішанні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак відповідачем не виконано покладеного на нього ч.2 ст.71 КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення.

Однак відповідачем не виконано покладеного на нього ч.2 ст.71 КАС України обов'язку доказування правомірності свого рішення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 158-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу з обслуговування СП №3 роди ДПС при УДАІ прапорщика міліції Тягнирядно Володимира Олексійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 092053 від 06.10.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 25.11.2015р.

Суддя: А.С.Адамов