Справа № 815/6336/15
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2015-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6336/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2015 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Потоцької Н.В., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до Київського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому позивачі просить суд:

- визнати протиправним рішення про відмову у реєстрації місця проживання від 14.08.2015 р. № 1121, прийняте Київським районним відділом в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області;

- зобов`язати Київський районний відділ в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Київський районний відділ в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 24.07.2015 року було зареєстровано право власності на садовий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який був придбаний ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2015 року. 14.08.2015 року ОСОБА_1 було знято з реєстрації за місцем проживання: АДРЕСА_2 . Після цього позивачі звернулись з заявою до відповідача про перереєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

14.08.2015 року за результатами розгляду заяви про перереєстрацію місця проживання відповідачем було прийнято рішення про відмову у реєстрації позивачів за вказаною адресою. Позивачі вважають відмову відповідача у реєстрації їх за єдиним постійним місцем проживання необгрунтованою та такою, що порушує їх конституційні права, пов`язані з реєстрацією місця проживання, оскільки чинне законодавство не містить обмежень щодо реєстрації осіб в садових будинках, тому позивачі просять суд визнати протиправним рішення про відмову у реєстрації місця проживання від 14.08.2015 р. № 1121, прийняте Київським районним відділом в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та зобов`язати відповідача зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 08.12.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

24.07.2015 року ОСОБА_1 придбала у власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки НАО845135.

В подальшому ОСОБА_1 24.07.2015 року придбала у власність садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу НАО845137.

14.08.2015 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

04.09.2015 року Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області ОСОБА_2 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 14.08.2015 року вих.№ 1121 Київським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області позивачам відмовлено у реєстрації місця проживання, оскільки згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 41200382 виданий 24.07.2015 року, об`єкт розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та у зв`язку з тим, що зазначений садовий будинок не призначений для постійного проживання, проведення реєстрації за даною адресою не можливе.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам суд виходив з наступного.
Правовідносини щодо реєстрації особи за місцем її проживання регулюються ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», іншими підзаконними актами, прийнятими на підставі їх виконання.

Відповідно до ст. 3 «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі - Закон №1382), вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Статтею 3 Закону № 1382 визначено, що вільний вибір місця проживання чи перебування - це право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.Згідно статті 11 Закону № 1382 реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 405/2011 затверджене Положення про Державну міграційну службу України, відповідно до якого Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України.

У відповідності до підпункту 20 пункту 4 Положення про Державну міграційну службу України, Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань здійснює реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, веде відповідні реєстраційні обліки.

Згідно пункту 20 Положення про Державну міграційну службу України, Державна міграційна служба України здійснює свої повноваження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

За приписами ст. 6 Закону №1382, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її законний представник подає: письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження або свідоцтво про належність до громадянства України; квитанцію про сплату державного мита або документ про звільнення від його сплати; талон зняття з реєстрації (у разі зміни місця проживання в межах України). Талон зняття з реєстрації не подається у разі оформлення реєстрації місця проживання з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подачі заяви законним представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу законного представника; документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Реєстрація місця проживання новонародженої дитини здійснюється також на підставі направлених органами соціального захисту населення даних, що зазначив законний представник, з яким постійно проживає дитина, у заяві про призначення допомоги при народженні дитини. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших документів.

Разом із тим, спірним, у даному випадку, стало те, що на думку спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації, будинок є дачним будинком та призначений для використання протягом року з метою позаміського відпочинку, а тому дана будівля не є житлом, що виключає можливість проведення реєстрації місця проживання у ньому.

Статтею 29 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Із вказаної норми вбачається, що визначення зазначеного поняття (місце проживання фізичної особи) не є виключним.

Статтею 380 Цивільного кодексу України передбачено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

У відповідності до статті 50 Житлового кодексу України від 30.06.1983, № 5464-X жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 24.07.2015 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить на праві власності садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а/с.10-11).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41200382 від 24.07.2015 року (а/с. 13-14) підтверджено, що ОСОБА_1 є власником 1/1 садового будинку, розташованого за вищенаведеною адресою.

Згідно з технічним паспортом на садовий будинок АДРЕСА_3 , на земельній ділянці розташовані садовий будинок, гараж, душ, вбиральня, сарай, альтанка, огорожа.

Cудом встановлено, що позивачі постійно проживають у вказаному садовому будинку.

Аналізуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що дачний будинок має конкретну адресу: АДРЕСА_1 , знаходитися в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці (м. Одеса ), зареєстрований як об`єкт нерухомого майна, призначений та придатний для постійного проживання у ньому.

Вищенаведені положення статей 3, 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" щодо визначення термінів "реєстрація місця проживання" та "місце проживання" вказують, що реєстрація фізичної особи за місцем проживання має носити не дозвільний, а повідомний характер.

Тому суд враховує, що частиною четвертою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено що забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що невиконання відповідачами покладених на них Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" обов`язків призводить до порушення прав позивача, зокрема, володіння та користування садовим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього, це суттєво обмежує і здійснення інших конституційних прав (можливості обслуговуватися в медичному закладі, приймати участь у виборах тощо), які підлягають безумовному захисту.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що головним зобов`язанням держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе здійснення реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправним рішення про відмову у реєстрації місця проживання від 14.08.2015 р. № 1121, прийняте Київським районним відділом в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, слід зазначити, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки на час винесення оскаржуваного рішення позивачі по справі були зареєстровані за іншою адресою, а отже, відповідач прийняв рішення відповідно до приписів чинного законодавства.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167, 186, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Київського районного відділу в м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Київський районний відділ в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Київський районний відділ в м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови з одночасним поданням її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Потоцька Н.В.