Справа № 826/8948/15
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 вересня 2015 року 13 год. 45 хв. № 826/8948/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними (незаконними) дій, скасування рішення, а також з інших питань.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач, ВДВС Дніпровського РУЮ) про:

- визнання неправомірними та незаконними виконавчих дій державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ Січкаря Романа Миколайовича (далі - Січкар Р.М.) щодо винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26 березня 2015 року, а також постанови про розшук майна боржника від 27 березня 2015 року;

- скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 лютого 2015 року як такої, що не відповідає дійсності, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26 березня 2015 року, а також постанови про розшук майна боржника від 27 березня 2015 року, винесеної у виконавчому провадженні №4630328 (далі - оскаржувані постанови);

- стягнення із державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ Січкаря Р.М. матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок незаконних та неправомірних дій останнього.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій відповідача 07 травня 2015 року працівниками ВДАІ Дніпровського району міста Києва складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу SCODA OCTAVIA TOUR 1.61, д.н.з. НОМЕР_1 (далі - ТЗ), який належить позивачу, та який поміщено на штрафмайданчик, у зв'язку із прийняттям відповідачем постанови про розшук майна боржника. Будь-яких документів, які б стосувалися виконавчого провадження, позивач не отримував, а ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, з'ясував, що виконавче провадження стосується ОСОБА_1, а не ОСОБА_1 - позивача.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи позивач та його представник підтримали позов та просили задовольнити його повністю.

Представник відповідача у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надійшла.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №755/30671/13-ц від 26.12.2014 року, виданим Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення заборгованості у сумі 13420,70 грн. із боржника - ОСОБА_1 на користь стягувача - ОСОБА_4. Документ вступив у законну силу (набрав чинності) 18.07.2014 року. Заява про примусове виконання подана 30.01.2015 року.

07.03.2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ прийнято постанову про розшук майна боржника, згідно з якою, встановлено, що рішення суду боржником добровільно не виконано, тому на підставі ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у розшук оголошено ТЗ, що належить боржнику ОСОБА_1.

26.03.2015 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення зборони на його відчуження, згідно з якою, встановлено, що рішення суду боржником добровільно не виконано, тому на підставі ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", накладено арешт на усе майно, що належить ОСОБА_1, та заборонено відчужувати будь-яке майно, яке належить ОСОБА_1 у межах суми боргу.

07.05.2015 року ВДАІ Дніпровського району міста Києва, відповідно до ст. 265-2 КУпАП, складено акт огляду та тимчасового затримання ТЗ, що належить ОСОБА_1 - позивачу.

Ухвалою суду від 26 червня 2015 року від відповідача витребувано, зокрема, засвідчені копії письмових доказів у разі заперечення проти позову, копії оскаржуваної постанови та документів із виконавчого провадження.

Однак, будь-яких доказів відповідачем по справі суду не надано.

За таких обставин суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-5 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

За письмовою заявою учасників виконавчого провадження документи виконавчого провадження можуть надсилатися адресатам каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв'язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Належним чином оформлена відмова сторін виконавчого провадження від одержання документів виконавчого провадження не є перешкодою для проведення подальших виконавчих дій у встановленому цим Законом порядку.

Протягом судового розгляду справи відповідачем не надано суду доказів вручення позивачу прийнятих ним документів у виконавчому провадженні, зокрема і постанови про відкриття виконавчого провадження, яка підлягала направленню боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Крім того, у документах, прийнятих відповідачем у виконавчому провадженні, як боржника вказано ОСОБА_1, тоді як дані стосовно місця проживання і ТЗ стосуються ОСОБА_1 - позивача, що дає можливість суду зробити висновок про допущену державним виконавцем помилку у анкетних даних божника, внаслідок чого виникла ситуація, коли на майно однієї особи звертається стягнення за боргами іншої особи. Вказана обставина має бути врахована відповідачем та перевірена належним чином.

Стосовно оскаржуваних документів, прийнятих відповідачем у виконавчому провадженні, суд зазначає наступне.

Стосовно постанови про відкриття виконавчого провадження, то як видно з її змісту, підставою для її прийняття став виконавчий лист №755/30671/13-ц від 26.12.2014 року, виданий Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення заборгованості у сумі 13420,70 грн. з боржника - ОСОБА_1 на користь стягувача - ОСОБА_4. Документ вступив у законну силу (набрав чинності) 18.07.2014 року. Заява про примусове виконання подана 30.01.2015 року.

Отже, у діях державного виконавця відсутні ознаки протиправності при її прийнятті, а їх вчинення відповідає вимогам ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження".

Однак, зважаючи на те, що у справі відсутні докази виконання відповідачем вимог ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" та боржник був позбавлений можливості виконати добровільно рішення суду у семиденний строк, прийняття відповідачем постанов про оголошення розшуку транспортного засобу позивача та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження суд вважає передчасним.

Стосовно вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у сумі 3657 грн. 60 коп. суд зазначає наступне.

Як видно з акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 07.05.2015 року, ТЗ позивача доставлений на зберігання на спеціальний майданчик за адресою м. Київ, вул. Озерна, 1. Обґрунтовуючи розмір завданої діями відповідача матеріальної шкоди, позивач надав суду рахунок-фактуру без номера та дати, видану ДП "Розвиток", у якій вказані вартість за зберігання транспортного засобу за перші сім діб у сумі 144 грн. за добу, а з восьмої по наступну добу - 24 грн. Разом з тим, належні та допустимі докази сплати позивачем вартості перебування ТЗ на штрафмайданчику суду не надано. Вказаний вище рахунок-фактура не може бути прийнятий судом до уваги як доказ понесення позивачем витрат у сумі 3657 грн. 60 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві про визнання неправомірними (незаконними) дій, скасування рішення, а також з інших питань є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 181 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Січкаря Романа Миколайовича про розшук майна боржника від 27 березня 2015 року ВП №4630328.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Січкаря Романа Миколайовича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26 березня 2015 року ВП №4630328.

4. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

5. Присудити на користь ОСОБА_1 здійснений ним судовий збір у розмірі 109,62 грн. (сто дев'ять гривень шістдесят дві гривні) за рахунок бюджетних асигнувань відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві ().

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Данилишин