Справа № 670/232/15-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2015 р. м. Київ К/800/32336/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Пасічник С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах (за вислугу років) при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №18 від 13 листопада 2014 року в частині відмови позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи, що дають право на призначення пенсії згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 08 вересня 1977 року по 10 листопада 1977 року, з 26 листопада 1979 року по 31 грудня 1979 року, з 28 серпня 1992 року по 26 квітня 1995 року, з 04 червня 1999 року по 01 червня 2007 року. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_2 стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за періоди роботи в радгоспі «Осламово» (СГК «Осламово») з 08 вересня 1977 року по 10 листопада 1977 року, з 26 листопада 1979 року по 31 грудня 1979 року, з 28 серпня 1992 року по 26 квітня 1995 року, з 04 червня 1999 року по 01 червня 2007 року, а також зарахувати до пільгового стажу роботи час навчання у професійно - технічному училищі №2 м. Луцьк з 01 вересня 1974 року по 22 липня 1977 року та службу у Збройних Силах СРСР в період з 15 листопада 1977 року по 02 листопада 1979 року. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області призначити позивачу виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з часу виникнення права на пенсію - 27 липня 2014 року. Постанову суду в межах суми стягнення пенсії за один місяць звернуто до негайного виконання.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року скасовано постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року, а за справою прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області призначити ОСОБА_2 виплату пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з часу виникнення права на пенсію - 27 липня 2014 року. В решті позову відмовлено.

У касаційних скаргах представники Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просять постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційних скарг та рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Листом №7328/03 від 28 листопада 2014 року Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області відмовило у задоволенні вказаної заяви позивача із посиланням на те, що розглянувши надані позивачем документи для оформлення пенсії за віком на пільгових умовах направило їх на розгляд Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України у Хмельницькій області для підтвердження пільгового стажу роботи за період з 08 вересня 1977 року по 10 листопада 1977 року, з 26 листопада 1979 року по 16 грудня 1983 року, з 28 серпня 1992 року по 26 квітня 1995 року, з 04 червня 1999 року по 01 червня 2007 року. Водночас, Комісія своїм рішенням зарахувала до пільгового стажу роботи лише період роботи з 01 січня 1980 року по 16 грудня 1983 року, а в решті відмовила. Загальний стаж роботи позивача становить 27 років 09 місяців 27 днів, стажу роботи за Списком №2 нараховується 3 роки 11 місяців 16 днів, тому призначити пенсію на пільгових умовах немає підстав.

Не погодившись із відмовою відповідача у зарахуванні пільгового стажу та призначенні пенсії на пільгових умовах, ОСОБА_2 звернувся до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, він мав достатній для цього вік, загальний стаж роботи, тому відмова відповідача в призначенні такої пенсії є неправомірною.

Проте колегія суддів Вищого адміністративного суду України не може цілком погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті за недостатньо з'ясованими і перевіреними обставинам справи, що мають значення для її правильного вирішення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідно до витягу з протоколу №3 від 12 квітня 2001 року засідання правління СГК «Осламово», на якому розглядалось питання про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2, атестувало вісім чоловік за Списком №2, які мали право на пільгове пенсійне забезпечення. При цьому, не зазначено, чи було атестовано робоче місце саме позивача.

За змістом статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Постановою Ради Міністрів РСР від 22 серпня 1956 року №1175 затверджено Списки виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 затверджено Порядок застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пунктом 3 якого визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 та розробленими на виконання постанови №442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року №21-183а13, від 25 листопада 2014 року №21-519а14, від 19 травня 2015 року №21-175а15.

Проте, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, не дослідили та не дали належної правової оцінки доводам відповідачів щодо відсутності проведення атестації робочого місця саме позивача.

Вказані порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції з урахуванням положень статті 220 Кодексу адміністративного судочинства щодо відсутності можливості досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судових рішеннях, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, що відповідно до вимог статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задовольнити частково.

Постанову Віньковецького районного суду Хмельницької області від 07 травня 2015 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Управління Пенсійного фонду України у Віньковецькому районі Хмельницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.М. Заїка

судді: А.Ф. Загородній

С.С. Пасічник