Справа № 135/1392/15-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/1392/15-а
Провадження у справі № 2-а/135/81/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 Ладижинський міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Білодіда П.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижині Вінницької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області про визнання неправомірними рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Ладижині Вінницькій області про визнання дій відповідача неправомірними щодо відмови у перерахунку пенсії з врахуванням всіх видів заробітної плати, зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з листопада 2010 року з врахуванням інших виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, індексації) та виплату недоплаченого розміру пенсії. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з 01листопада 2010 року отримує пенсію за віком як державний службовець, однак до складу заробітної плати, з якої визначена пенсія не включені «інші виплати». 25 червня 2015 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат», що містяться у довідці від 09 жовтня 2015 року № 81, а саме: розміру матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових потреб, індексації за 2005-2010 роки. Відповідач відмовив у перерахунку пенсії. Позивач вважає відмову у перерахунку пенсії неправомірною та з посиланням на положення Закону України «Про державну службу», «Про пенсійне забезпечення» просить визнати дії відповідача неправомірними, зобов'язати здійснити перерахунок пенсії з листопада 2010 року з врахуванням інших виплат (матеріальної допомоги, індексації), виплатити недоплачений розмір пенсії.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2015 року по зазначеній справі відповідно до положень ст. 183-2 КАС України відкрито скорочене провадження (а.с. 17). Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 04 листопада 2015 року справа призначена до розгляду за загальними правилами КАС України (а.с. 24).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові та просила їх задовольнити. При цьому, уточнила, що 25 червня 2015 року вона звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат», що містяться у довідці від 19 червня 2015 року № 69, тому просить взяти до уваги саме цю довідку.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позову. При цьому, вказували, що з 01 червня 2015 року набрав чинності п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до якого скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, пенсії яким призначені, зокрема і відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому не здійснюються призначення і не перераховуються пенсії відповідно до спеціального законодавства. Також представник відповідача зазначила про відсутність підстав для перерахунку пенсії у розмірі 80% від суми заробітної плати, адже відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла в період з 01 січня 2015 року по 01 червня 2015 року), пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% суми заробітної плати. Одночасно вказала на те, що матеріальна допомога та індексація, яку просить включити до перерахунку пенсії позивач, носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати в розумінні ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу». Крім того, звернула увагу на строки перерахунку пенсії. За наведеного, просила відмовити у позові, адже відповідач діяв правомірно та в межах наданих повноважень.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Судом встановлено, що з 01 листопада 2010 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», розмір якої становить 88% від суми заробітної плати, у тому числі 8 % відсотків за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі.

25 червня 2015 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області та просила перерахувати пенсію з врахуванням довідки про складові заробітної плати від 19 червня 2015 року № 69, в яку включена отримувана позивачем за вказаний період матеріальна допомога та індексація (а.с. 10-11).

Листом відповідача від 26 червня 2015 року № 1185/0631/02 у проведенні перерахунку ОСОБА_1 відмовлено та зазначено, що врахування в заробітну плату для обчислення пенсії зазначених матеріальної допомоги та сум індексації законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державу службу» (в редакції, яка діяла на момент призначення розміру пенсійного забезпечення позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу", заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу", встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 41 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про оплату праці" та Наказу Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати, у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідно до вказаних нормативних актів пенсія позивача повинна обчислюватись із заробітної плати, яку фактично отримувала позивач, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, та відповідно відповідач зобов'язаний був врахувати вказані суми. До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що перевага надається спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії (ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а не Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. Аналогічна позиція викладена і у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, 04 березня 2014 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13, 21-350а13, 21-14а14 відповідно).

Як вбачається з довідки про заробітну плату від 19 червня 2015 року №69, ОСОБА_1 під час перебування на посаді державного службовця в період з 01 жовтня 2006 року по 01 листопада 2010 року були виплачені інші виплати (матеріальні допомоги та індексація грошових доходів населення), з яких нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується цією довідкою (а.с. 25-28). Однак відповідачем при призначенні позивачу розміру пенсії вказані виплати не включені для обчислення її розміру, а її заява про перерахунок пенсії з врахуванням цих виплат залишилась без задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у врахуванні при перерахунку пенсії розміру цих виплат. Зважаючи, що право позивача є порушеним, воно підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії, врахувавши у складі заробітної плати «інші виплати». Разом з тим, суд не вважає за можливе задовольнити вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням матеріальних допомог та індексації заробітної плати у визначених конкретних грошових сумах, оскільки суд не наділений повноваженнями перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування до пенсії замість органу, на який покладено такі повноваження. Однак, до розміру заробітної плати, з якої слід провести перерахунок необхідно включити всі види оплати праці, на які відповідно до чинного законодавства нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, про які зазначається у довідці від 19 червня 2015 року № 69.

Суд зауважує, що позивач має право на одержання пенсії державного службовця в розмірі 80% відсотків суми її заробітної плати, у тому числі 8 % відсотків за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі відповідно до ст. 37 Закону України «Про державу службу», в редакції, яка діяла на момент призначення розміру пенсії, тому посилання відповідача на зміну редакції цієї норми є безпідставне, адже мова не йде про призначення пенсії.

Щодо зобов'язання відповідача виплатити невраховану пенсію, то суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки судом не встановлено неправомірних дій чи бездіяльності відповідача щодо цього.

Суд також звертає увагу, що з 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015, яким внесено зміни до ряду спеціальних законів, які регулюють пенсійне забезпечення, зокрема до ст. 37 Закону України «Про державну службу» щодо порядку нарахування та виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) державним службовцям починаючи з 01.01.2016 та порядку виплати пенсій у тимчасовий період для працюючих пенсіонерів. Також, відповідно до п. 5 р.3 «Прикінцеві положення» Закону з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про державну службу". Разом з тим, посилання представника відповідача на п. 5 р.3 «Прикінцеві положення» Закону від 02.03.2015 року № 213-VIII в обґрунтування заперечень щодо відсутності правих підстав для перерахунку призначеної пенсії є безпідставними, адже позивач звернулася до запровадження вказаних положень.

Визначаючись щодо періоду з якого слід зробити перерахунок, суд враховує, що основні засади призначення та перерахунку пенсії визначенні Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Частиною 1 п. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія призначається (перераховується) з дня звернення за пенсією.

Відповідно до п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з 25 червня 2015 року, тобто з моменту звернення позивача до Управління із заявою про перерахунок пенсії.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України в постанові від 21.01.2015 по справі №К/800/53362/14.

Згідно ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі; якщо позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог. Враховуючи часткове задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача 36,50 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про державну службу», ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 8, 9, 11, 17, 71, 72, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку її пенсії з включенням до розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових проблем та індексації грошових доходів.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області здійснити з 25 червня 2015 року ОСОБА_1 перерахунок призначеної пенсії з врахуванням всіх видів оплати праці, на які відповідно до Законів України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" та "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, на підставі довідки про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" від 19 червня 2015 року №69, виданої Тростянецькою районною державною адміністрацією, з урахуванням норм Закону України «Про державну службу», що діяли на момент призначення пенсії.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області на користь ОСОБА_1 36,50 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду в м. Ладижині Вінницької області.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний тест рішення буде виготовлений у встановлений ч.3 ст.160 КАС України п'ятиденний строк.

Суддя