Справа № 541/3554/14-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2015 р. м. Київ К/800/23534/15

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя-доповідач Кочан В.М., судді Пасічник С.С., Швець В.В., розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.02.2015р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015р. у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області, в якому просив зупинити виконавче провадження по постанові про накладення штрафу, скасувати постанову головного державного виконавця про накладення штрафу від 16.12.2014р. в сумі 680,00 грн., яка була винесена при виконанні виконавчого листа у справі №1629/2а-7449/11, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.02.2015р., залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015р., в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судами, просить судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

З'ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення касаційної скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що виконавчим листом №2-а-7449/2011, виданим 21.11.2012р. Миргородським міськрайонним судом Полтавської області, зобов'язано УПФУ в м. Миргороді та Миргородському районі здійснити перерахунок та провести відповідні виплати пенсії гр. ОСОБА_2 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Розпорядженням №146305 від 02.04.2013р. проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак, виплати за рішенням суду не були проведені через відсутність відповідного фінансування в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області від 16.12.2014р. на боржника (позивача по справі) накладено штраф у сумі 680,00 грн. за невиконання рішення суду.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Управлінням Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області не наведено жодного переконливого доводу, який би свідчив про поважність причин невиконання судового рішення. Відсутність коштів на рахунку боржника чи порушення строків фінансування є однією з підстав до відстрочення виконання, зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення (ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України), а не невиконання судового рішення взагалі.

Колегія суддів погодитись з таким висновком судів попередніх інстанцій не може з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-ХIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення, здійснюється відповідно до ст. 75 Закону № 606-ХIV.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 Закону № 606-ХIV.

За змістом ч. 1 ст. 89 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника у відповідному розмірі, передбаченому в цій же статті.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (штрафні санкції) за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Крім цього, у зв'язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 05.06.2012р. було прийнято Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", відповідно до положень частини першої статті 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

Як встановлено судами, Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області частково виконало рішення суду, а саме, провело відповідний перерахунок пенсії, виплата якої буде проведена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Накладення штрафу у випадку відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідних коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

За таких обставин часткове невиконання судового рішення Управлінням Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області з незалежних від останнього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні ст.ст. 75 та 89 Закону № 606-ХIV, а відтак прийняття державним виконавцем оспорюваної постанови про накладення штрафу є неправомірним.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 24.03.2015р. (справа № 21-66а15) та від 09.06.2015р. (справа № 21-658а15).

Оскільки у справі не вимагається збирання або проведення додаткової перевірки доказів, обставини справи судами встановлені повно й правильно, але допущена помилка в застосуванні норм матеріального права, суд касаційної інстанції, згідно зі ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, скасовує судові рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області задовольнити.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.02.2015р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.04.2015р. скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Полтавській області Пецяк Л.В. від 16.12.2014р. про накладення штрафу в сумі 680,00 грн. на Управління Пенсійного фонду України в м. Миргороді та Миргородському районі Полтавської області по виконавчому провадженню № 36641559 за виконавчим листом № 2-а-7449/2011 віл 21.11.2012р.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, встановлених статтями 237-244 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Кочан В.М.

судді Пасічник С.С.

Швець В.В.