Справа № 2а-104/11/0970
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2011-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2011 р. Справа № 2a-104/11/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

Суддя Остапюк С.В.

за участю секретаря Хоми О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області до комунального підприємства «Рогатин-житловик» про стягнення заборгованості з сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 50035,19 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2011 року управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області (далі позивач) звернулося з адміністративним позовом до комунального підприємства Рогатин-житловик (далі відповідач) про стягнення заборгованості з сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 50035,19 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.12.2010 року спеціалістами відділу надходження доходів управління проведено звірку правильності повноти нарахування та сплати збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. За результатами звірки виявлено факт не сплати відповідачем за період березня-жовтня 2010 року страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в загальній сумі 50035,19 гривень з урахуванням застосованих фінансових санкції та нарахованої пені, які також відповідачем не сплачені.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач, позов визнав частково де підтвердив позицію викладену в поданому 25.01.2011 року запереченні проти позову. Заперечення мотивоване тим, що відповідачем не в повному обсязі виконано зобовязання з сплати вказаних сум. Однак, сума заборгованості, яка заявлена в позовних вимогах позивачем стягується в примусовому порядку державною виконавчою службою відповідно до постанов про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2010 року, 14.05.2010 року, 28.04.2010 року, 18.02.2010 року, 27.09.2010 року, 23.12.2010 року, 11.06.2010 року, 27.08.2010 року, 27.10.2010 року та 17.01.2011 року. Також представник відповідача зазначив, що сума заборгованості частково стягнута під час здійснення виконавчого провадження за вимогами позивача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Суд встановив, що комунальне підприємство Рогатин-житловик 12.01.2008 року зареєстроване в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, з цього часу набуло статусу юридичної особи, взяте на облік управлінням Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області як страхувальник та платник страхових внесків.

Виключно Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню; перелік платників страхових внесків, їх права та обовязки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків; стягнення заборгованості за цими внесками. Статтею 5 вказаного Закону його дію поширено на регулювання відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами з приводу виникнення та виконання обовязків по сплаті страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за період березня-жовтня 2010 року, штрафних санкцій та пені на загальну суму 50035,19 гривень виникли до 01.01.2011 року, то до спірних правовідносин належить застосовувати вищевказаний Закон України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон).

Статтею 1 Закону визначено, що страхувальниками є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 14 даного Закону страхувальниками відповідно є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, обєднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, обєднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи субєкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб субєктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Частина перша статті 15 Закону визначає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону. Частина третя вказаної статті встановлює, що страхувальники набувають статусу платників страхових внесків до Пенсійного фонду з дня взяття їх на облік територіальним органом Пенсійного фонду.

Частиною другою статті 17 Закону встановлені обовязки страхувальників, пункт шостий якої передбачає, що страхувальники зобовязані нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно з частиною 6 статті 20 Закону встановлено обовязок страхувальників сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач є страхувальником, платником страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, на якого покладені обовязки нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Стаття 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції закону, чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює відповідальність страхувальників, частиною 1 якої передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Частина 2 вказаної статті Закону передбачає, що суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення частини 6 статті 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за період березня-жовтня 2010 року не здійснив сплату заборгованості по страхових внесках на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 50035,19 гривень. Крім того, відповідач не здійснив сплату застосованих рішеннями позивача за фінансових санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхових внесків та нарахованої пені. В передбаченому законом порядку рішення про застосування фінансових санкцій відповідачем у встановленому порядку не оскаржувались і нараховані суми таких санкцій, у відповідності до статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та пунктів 9, 10 Інструкції Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України є узгодженими.

Всього за період березня-жовтня 2010 року позивачем не здійснено сплати страхових внесків, застосованих фінансових санкцій та нарахованої пені в розмірі 50035,19 гривень.

Вказані обставини підтверджуються розрахунком сум страхових внесків, розрахунком фінансових санкцій та пені, визнаються відповідачем і в суду не виникло сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання (а.с.47-53, 83-84).

Здійснення відповідачем несвоєчасної сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування є підставою для нарахування пені та штрафних санкцій у відповідності до вищевказаних норм Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а сплата страхових внесків, нарахованих сум пені та штрафних санкцій є обовязком відповідача, який ним не виконаний.

Відповідно до повноважень виконавчої дирекції Пенсійного фонду та її територіальних органів на здійснення стягнення з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків, визначених пунктом 7 частини 1 статті 64 Закону, частиною 3 статті 106 цього ж Закону територіальним органам Пенсійного фонду надано право за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилати страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Положеннями цієї ж частини статті 106 Закону була встановлена можливість страхувальником узгодити отриману вимогу, оскаржити її, а також встановлено обовязок здійснити її сплату протягом десяти днів з моменту отримання.

Як встановлено судом, позивачем надіслано відповідачу вимоги за №168 від 22.01.2010 року, від 21.05.2009 року, 22.10.2009 року, від 23.12.2009 року, від 24.11.2009 року, 25.08.2009 року, від 23.09.2009мроку, від 19.03.2010 року, від 06.05.2010 року, від 02.04.2010 року, від 23.07.2010 року, від 25.08.2010 року, від 24.09.2010 року, від 29.11.2010 року, від 27.12.2010 року на загальну суму 199 860,36 гривень.

Судом встановлено, що суми недоїмки, визначені у вказаних вимогах є заборгованістю відповідача з сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, фінансових санкцій та нарахованих сум пені, що, в тому числі, несплачені за період березня-жовтня 2010 року, про стягнення якої заявлено позовні вимоги в даній справі.

Згідно абзацу другого частини 3 статті 106 Закону встановлено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Абзацом 8 частини 3 статті 106 Закону встановлено, що у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

Частиною 4 статті 106 Закону встановлено, що вимога про сплату недоїмки або рішення суду про стягнення недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Також відповідно до частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Виходячи з аналізу вищевикладених норм права, які були чинними на момент виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що у випадку, якщо протягом десяти робочих днів після отримання вимоги страхувальник не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги територіальні органи Пенсійного фонду наділені правом подати вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби або звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки.

При цьому, суд звертає увагу на те, що здійснення звернення територіального органу Пенсійного фонду з вимогою до відповідного підрозділу державної виконавчої служби та до суду з позовом про стягнення недоїмки є взаємовиключаючими способами реалізації владних повноважень такими органом Пенсійного фонду.

У відповідності до частини 4 статті 106 Закону не допускається одночасне виконання державною виконавчою службою як вимоги про сплату недоїмки до пенсійного фонду так і рішення суду про стягнення цієї ж недоїмки.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення управління Пенсійного фонду із позовом про стягнення недоїмки та виконання рішення суду у відповідності до статтей 37, 38, 48 та 49 Закону України Про виконавче провадження не є підставою для зупинення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу чи закінчення виконавчого провадження, відкритого за вимогою про сплату недоїмки, як виконавчим документом, а тому виконання вимоги територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки відповідним підрозділом державної виконавчої служби та одночасне виконання рішення суду за позовом про стягнення цієї недоїмки призведе до її стягнення у подвійному розмірі, що також є недопустимим.

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області надано дозвіл старшому державному виконавцю відділу ДВС Рогатинського районного управління юстиції ОСОБА_3 звернути стягнення на грошові кошти для погашення заборгованості зі сплати недоїмки управлінню Пенсійного фонду України в Рогатинському районі.

Як встановлено судом, позивач з вимогами про сплату недоїмки за №168 від 22.01.2010 року, від 21.05.2009 року, 22.10.2009 року, від 23.12.2009 року, від 24.11.2009 року, 25.08.2009 року, від 23.09.2009 року, від 19.03.2010 року, від 06.05.2010 року, від 02.04.2010 року, від 23.07.2010 року, від 25.08.2010 року, від 24.09.2010 року, 29.11.2010 року, 27.12.2010 року на загальну суму 199 860,36 гривень, якими охоплюються суми недоїмки про стягнення яких заявлено даний позов, звернувся в установленому законом порядку та подав їх до Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції. За вказаними вимогами відкрито виконавчі провадження, а саме: від 28.01.2010 року ВП №16966716, від 14.05.2010 року ВП №19247836, від 28.04.2010 року ВП №18939638, від 18.02.2010 року ВП № 17489842, від 27.09.2010 року ВП №21593734, від 23.12.2010 року ВП № 23413430, від 11.06.2010 року ВП № 19740085, від 27.08.2010 року ВП № 21008481, від 27.10.2010 року ВП № 22211263 та від 17.01.2011 року ВП №23711758 відповідно, які обєднані в одне зведене виконавче провадження (а.с.79-81).

Також судом встановлено, що відповідачем частково здійснено сплату недоїмки до Пенсійного фонду під час виконання вищевказаних вимог територіального органу Пенсійного фонду.

З урахуванням, вищевказаних висновків суду позовні вимоги управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області до комунального підприємства Рогатин-житловик про стягнення заборгованості з сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 50035,19 гривень, щодо якої направлено вимоги про сплату недоїмки і які примусово виконуються Відділом державної виконавчої служби Рогатинського районного управління юстиції до задоволення не підлягають.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову управління Пенсійного фонду України в Рогатинському районі Івано-Франківської області до комунального підприємства Рогатин-житловик про стягнення заборгованості з сплати страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розмірі 50035,19 гривень - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному обсязі 04.04.2011 року.