Справа № 465/2129/13-а (2а/465/220/13)
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2015 р. м. Київ К/800/14131/15
Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Черпака Ю.К. (головує в судовому засіданні),
Головчук С.В.,
Ліпського Д.В.,
секретаря Горбатюка В.С.,
за участю представника позивача, третьої особи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовом військової частини НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_1 , про визнання дій протиправними та скасування постанови,
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на постанову Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2015 року,
встановив:
В березні 2013 року військова частина НОМЕР_1 Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України звернулась з позовом до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (далі відділ ДВС) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 11.02.2013 р. про відкриття виконавчого провадження № 36491368.
Позов обґрунтовано тим, що військова частина в повному обсязі виконала постану Франківського районного суду м. Львова від 22.05.2007 р. у справі № 2а-164/07, тому державний виконавець неправомірно відкрив виконавче провадження за повторно поданою за заявою стягувача ОСОБА_1 .
Постановою Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права і невідповідність висновків судів обставинам справи, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Зазначає, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 05.02.2013 р. підтверджено виконання військовою частиною рішення суду від 22.05.2007 р. у справі № 2а-164/07 шляхом скасування рішення житлово-побутової комісії та встановлено, що інші вимоги ОСОБА_1 не вимагають зобов`язальних дій з боку військової частини НОМЕР_1 .
В запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити рішення судів без змін, вказуючи на їх законність і обґрунтованість.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судами встановлено, що на виконання постанови Франківського районного суду м. Львова від 22.05.2007 р. в адміністративній справі № 2а-164/07 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 районним судом видано два виконавчі листи: про визнання за ОСОБА_1 права на забезпечення житлом і перебування з 1989 року на квартирному обліку у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання житла, та про визнання незаконним і скасування рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2005 р. про перенесення підполковника ОСОБА_1 у списках черговиків з 06.07.1999 р. на 09.09.1994 р. В обох виконавчих листах стягувачем вказано ОСОБА_1 , боржником військову частину НОМЕР_1 .
Постановою державного виконавця відділу ДВС від 11.02.2013 р. відкрито виконавче провадження № 36491368 з примусового виконання виконавчого листа про визнання за ОСОБА_1 права на забезпечення житлом і перебування на квартирному обліку у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання житла, з 1989 року.
Відповідно до частини другої статті 14, частини першої статті 255 КАС України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Згідно з частиною четвертою статті 257 КАС України, яка визначає порядок виконання судових рішень в адміністративних справах, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.
Преамбулою Закону України Про виконавче провадження передбачено, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
В силу статті 32 вказаного Закону заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.
Таким чином, положення частини першої статті 258 КАС України про те, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист, в контексті з нормами Закону України Про виконавче провадження розуміються так, що виконавчий лист підлягає видачі і виконанню державною виконавчою службою у випадку, якщо за судовим рішенням необхідно вчинити певні примусові заходи (дії).
У статті 26 Закону України Про виконавче провадження наведено перелік підстав, що є перешкодою для відкриття виконавчого провадження.
Зокрема, згідно з пунктом 8 частини першої статті 26 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.
Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що державним виконавцем правомірно відкрито виконавче провадження № 36491368 з виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а доводи позивача про фактичне виконання ним рішення стосуються іншого виконавчого листа про скасування рішення житлово-побутової комісії.
Разом з тим, суди не дослідили і не дали правову оцінку тому, чи підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою постанова Франківського районного суду м. Львова від 22.05.2007 р. в частині визнання за ОСОБА_1 права на забезпечення житлом і перебування з 1989 року на квартирному обліку у списках осіб, які користуються правом позачергового одержання житла, тобто чи не є таке формулювання резолютивної частини судового рішення, яке відтворене у виконавчому листі, лише констатацією факту наявності в ОСОБА_1 певного суб`єктивного права, чи породжує визнане в судовому порядку за вказаною особою право обов`язок боржника вчиняти якісь дії або приймати рішення, яким чином підлягає реалізації зазначене право державним виконавцем.
Крім того, суди не перевірили, чи мають преюдиціальне значення обставини (висновки), встановлені Франківським районним судом м. Львова в ухвалі від 05.02.2013 р. при вирішенні заяви ОСОБА_1 про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення та в ухвалі від 27.06.2013 р. щодо заміни сторони виконавчого провадження, про те, що рішення суду від 22.05.2007 р. не носить для військової частини НОМЕР_1 зобов`язального характеру.
У зв`язку з цим рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову не можна визнати законними і обґрунтованими.
Порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і неповне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, згідно із статтею 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених ними судових рішень і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ухвалив:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.
Скасувати постанову Франківського районного суду м. Львова від 26 вересня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 4 березня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:Черпак Ю.К.
Головчук С.В.
Ліпський Д.В.