Справа № 805/3070/15-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голошивець І. О.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року справа №805/3070/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В.,Чебанова О.О., секретарі судового засідання Куленко О.Д., за участю представника відповідача Вішнякової А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 р. у справі № 805/3070/15-а за позовом ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання здійснити нарахування та виплати доплати за суміщення посад та стягнення компенсації витрат та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі позивач, апелянт) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням уточнень) до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - ГТУЮ у Донецькій області, відповідач) про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання здійснити нарахування та виплати доплати за суміщення посад та стягнення компенсації витрат та моральної шкоди.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності, зобов'язання здійснити нарахування та виплати доплати за суміщення посад та стягнення компенсації витрат та моральної шкоди - було відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року №65 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету», а саме пунктом 12 Додатку до цієї Постанови встановлено тимчасове припинення встановлення доплат за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників. Також не має підстав для виплати моральної шкоди.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що він є заступником начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області. Наказом ГТУЮ у Донецькій області №645/6 від 07 травня 2014 року на нього покладено виконувати обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області. Проте, з моменту призначення на посаду по теперішній час не отримує доплату за суміщення професій.

Крім того позивач зазначив, що він с уміщував посаду заступника та начальника відділу державної виконавчої служби, а не виконував обов'язки тимчасово відсутнього начальника, оскільки посада начальника відділу державної виконавчої служби була вакантною.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначили, що ОСОБА_3 виконував обов'язки начальника, тобто посади не с уміщував, підстав передбачених законодавством для задоволення його вимог не має. Суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином. При таких обставинах колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилась.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3, обіймав посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до наказу в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 1143/2 від 25 квітня 2014 року ОСОБА_3 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції переведено на посаду заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції з 28 квітня 2014 року (а.с. 71).

Наказом в.о. начальника Головного територіального управління юстиції у Донецькій області № 645/6 від 07 травня 2014 року у зв'язку із вакантною посадою начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області покладено виконання обов'язків начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції на заступника начальника цього ж відділу ОСОБА_3 з 28 квітня 2014 року (а.с. 70).

ОСОБА_3 з 28 квітня 2014 року наряду зі своєю основною посадою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції у Донецькій області виконує обов'язки начальника цього ж відділу.

Відповідно до довідки ГТУЮ у Донецькій області № 04.2-14/796 від 05 жовтня 2015 року про нарахування заробітної плати за період квітень 2014 року - вересень 2015 року, заробітна плата ОСОБА_3 який працює на посаді заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції склала 49 986,29 грн. (а.с. 80).

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Як встановлено судом, позивач обіймав посаду заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції.

Відповідно до п.1.7 Посадової інструкції заступника начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, затвердженої начальником Першотравневого районного управління юстиції 20 вересня 2013 року, заступник начальника на період відсутності начальника відділу державної виконавчої служби виконує його обов'язки (а.с.77-79).

Обов'язки начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції закріплені в Положенні про відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, затвердженого наказом начальника Першотравневого районного управління юстиції від 08 жовтня 2012 року №33-1.

Тобто, виконання обов'язків начальника відділу державної виконавчої служби на період його відсутності належить безпосередньо до посадових обов'язків заступника начальника, а отже у розумінні ст. 94 КЗпП України - є його роботою, за виконання якої належить отримання заробітної плати як заступника начальника та не потребує додаткової оплати.

Вищезазначене підкреслює те, що позивач отримував виплати за виконання обов'язків начальника відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, оскільки це входило до його посадових обов'язків.

Також необхідно зазначити, що відповідно до ст. 105 КЗпП України, працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

15 квітня 2008 року прийнята Генеральна угода між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими об'єднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і профоб'єднаннями на 2008-2009 роки, Загальними положеннями якої встановлено, що Угода набирає чинності з дня підписання і діє до укладення нової або перегляду цієї Угоди. Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи угода є чинною.

Загальними положеннями визначено, що Положення Угоди діють безпосередньо на всіх підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, є обов'язковими для застосування під час укладання угод іншого рівня та колективних договорів як мінімальні гарантії. Тобто, колективні договори в усіх підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності, укладаються з урахуванням погоджень цієї угоди та не суперечать їй.

Додатком 3 до Угоди визначено перелік і розміри доплат і надбавок до тарифних ставок, окладів і посадових окладів працівників об'єднань, підприємств і організацій, що мають міжгалузевий характер, для встановлення у галузевих, регіональних угодах та колективних договорах.

Відповідно п. 3 додатку Угоди За виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника сплачується до 100 відсотків тарифної ставки (окладу, посадового окладу) відсутнього працівника.

Однак, пунктом 1 цієї ж Угоди встановлено, що за суміщення професій(посад) доплата одному працівнику не обмежується максимальним розміром і встановлюється в межах економії фонду заробітної плати за тарифною ставкою і окладом суміщуваної посади працівників.

Тобто, при вставленні доплати за суміщення професій(посад) має враховуватись межі економії фонду заробітної плати.

Так, Постановою Кабінету міністрів України від 1 березня 2014 року №65 "Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету" в редакціях, що діяли у період спірних правовідносин, з метою стабілізації економічної ситуації в державі та економного і раціонального використання державних коштів Кабінетом Міністрів України затверджено заходи щодо економного та раціонального використання державних коштів, передбачених для утримання органів державної влади та інших державних органів, утворених органами державної влади підприємств, установ та організацій, які використовують кошти державного бюджету, згідно з додатком.

Пунктом 12 вказаних Заходів встановлено тимчасове припинення доплат за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників.

Відповідно до п. 12 ст. 2 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Відповідно до ст. 33 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" встановлено, що джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України. Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що заходи, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України № 65 від 1 березня 2014 року, правомірно дотримуються відповідачем, оскільки останній є територіальним органом Міністерства юстиції України - органу виконавчої (державної) влади у розумінні Постанов КМУ від 2 липня 2014 р. № 228 "Про затвердження положення про Міністерство юстиції України" та 23.06.2011 № 1707/5 "Про затвердження положень про територіальні органи Міністерства юстиції України", джерелом формування фонду оплати праці державних службовців (у тому числі і позивача по справі) є Державний бюджет України.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що Головне територіальне управління юстиції у Донецькій області правомірно діяло та в межах передбачених законодавством.

Зазначені обставини повністю спростовують доводи апелянта.

Щодо доводів апелянта з приводу відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зазначає наступне згідно частини другої ст.23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до п.3 Постанови Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який зазначив, про відсутність обставин, що підтверджують спричинення позивачу моральної шкоди.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст ухвали складений 25 листопада 2015 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 р. у справі № 805/3070/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 р. у справі № 805/3070/15-а - залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів : О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов