Справа № 825/3554/15-а
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Чернігів Справа № 825/3554/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Антипця С.В.,

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Чернігівської області про стягнення недонарахованої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

02.11.2015 до Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1В.) з адміністративним позовом до Прокуратури Чернігівської області (далі-відповідач) про стягнення на його користь протиправно недонарахованої заробітної плати в сумі 687,24 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність нарахування йому відповідачем премії за вересень 2015 року в меншому розмірі, ніж передбачено нормами чинного законодавства України, відповідно і заробітної плати. Зазначає, що висновки на підставі яких прийнято таке рішення (щодо застосування заходів матеріального впливу) суперечать фактичним обставинам, оскільки порушень у кримінальному провадженні № 0000924 з його боку не було.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяви та просив їх задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість. Також зазначили, що ОСОБА_1 призначена премія у вересні 2015 року в розмірі 55 % за результатами його роботи та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

За клопотанням відповідача судом в якості свідка допитано ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що 16.09.2015 під час проведення оперативної наради при заступнику прокурора області ним було доведено інформацію про неналежне здійснення позивачем нагляду, у формі процесуального керівництва по кримінальному провадженні № 0000924 від 03.06.2015, у звязку з чим прийнято рішення про застосування до нього заходів матеріального впливу.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та покази свідка, надавши оцінку письмовим доказам, які є у справі, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 05.06.2012 року по теперішній час працює на посаді прокурора Ніжинської міжрайонної прокуратури, що підтверджується довідкою Прокуратури Чернігівської області від 17.11.2015 року за № 11-2171 вих.15(а.с.51).

Відповідно до наказу Прокуратури Чернігівської області «Про преміювання» від 25.09.2015 № 435-к ОСОБА_1 за вересень 2015 призначена премія в розмірі 55% (а.с.36-37).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505, наказів Генеральної прокуратури України від 18.06.2015 № 84 та від 25.09.2015 № 435-к позивачу за вересень 2015 нарахована премія в розмірі 1511,93 грн., що підтверджується довідкою прокуратури Чернігівської області від 16.11.2015 (а.с.97).

Із розрахункового листа, доданого до позовної заяви (а.с.17) вбачається, що:

- у вересні 2015 ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата в сумі 5122,25 грн., з яких: оклад за вказаний період 1379,00грн., доплата за вислугу років 224,00грн. класний чин 115,00 грн., премія щомісячна 1511,00грн.

Не погодившись із зменшенням розміру премії, нарахованої та виплаченої у вересні 2015 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до абзацу 2 п. 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються положення встановлені спеціальними законами.

Заробітна плата прокурора відповідно до ч.2 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) складається з посадового окладу, премій та надбавок. Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону (ч.2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР).

На виконання вказаного Закону 31.05.2012 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», п.2 ч.2 якої встановлено, що керівникам органів прокуратури надано право у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні.

Наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 № 84 затверджено Положення про преміювання працівників прокуратури органів прокуратури.

Отже, у спірній ситуації слід застосовувати положення, встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» та Положенням про преміювання працівників прокуратури органів прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 № 84. Таким чином, суд не приймає до уваги твердження позивача, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню вищенаведені Накази Генерального прокурора України, так як останні не зареєстровані в Міністерстві юстиції України, оскільки вказане не узгоджується з наведеними приписами нормативно-правових актів, зазначені положення нечинними не визнавались і тому підлягали виконанню.

Згідно п. 8 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

Згідно п. 1.4 Положення про преміювання працівників органів

прокуратури України, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 18.06.2015 № 84, (далі-Положення) премії виплачуються працівникам щомісяця на підставі наказів Генерального прокурора України, прокурорів обласного рівня, ректора Національної академії прокуратури України.

Розмір премій визначається відповідно до об'єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовця без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами (п.1.5 Положення).

Відповідно до п.2.1 Положення загальними критеріями оцінки роботи всіх категорій працівників органів прокуратури є: сумлінне виконання службових обов'язків; своєчасне та якісне виконання завдань і доручень керівників органів прокуратури; неухильне дотримання трудової дисципліни.

Таким чином, зміст вказаних нормативно-правових актів, які регулюють умови та порядок виплати премій працівникам прокуратури свідчить про те, що преміювання працівників є правом керівника, а не його обовязком. Такі премії не мають постійного характеру і встановлюються керівниками державних органів для кожної особи відповідної категорії в індивідуальному порядку. При цьому визначення рівня виконання службових обовязків та дотримання виконавчої дисципліни здійснюється керівником відповідного органу.

На підтвердження неналежного виконання службових обовязків позивачем у вересні 2015 року (як підставу для виплати премії у вересні 2015 року в розмірі 55%), відповідачем надано суду копії рапорту від17.09.2015 заступника прокурора області старшого радника юстиції ОСОБА_5 про недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 00000924 прокурором Сірик І.В. (а.с.35), листа слідчого Управління УМВС України в Чернігівській області від 06.10.2015 № 5/5879 про те, що досудове розслідування кримінального провадження № 00000924 перебуває на контролі (а.с. 33-34), а також протокол оперативної наради від 16.09.2015р., яким вирішено вжити заходів матеріального впливу до прокурора Ніжинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1 (а.с.10-13). Відповідачем також надана довідка від 15.09.2015 про стан досудового розслідування кримінального провадження № 0000924 від 03.06.2015 (а.с.99-100).

При цьому суд зазначає, що наказ №435-к від 25.09.2015 «Про преміювання» згідно якого позивачу виплачена премія за вересень 2015 в розмірі 55%, як акт індивідуальної дії, в частині, що його стосується, не скасований (а.с. 36-37).

Враховуючи викладене, суд вважає, що доводи позивача є безпідставними. В даному випадку керівником правомірно вирішено питання щодо виплати премії позивачу в розмірі 55% з огляду на обставини, викладені у протоколі оперативної наради від 16.09.2015, згідно яких прийнято рішення про вжиття заходів матеріального впливу до прокурора Ніжинської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1В.(а.с. 12).

Також суд зазначає, що позивач не погоджується з процесуальними діями та рішеннями посадових осіб в рамках кримінального провадження № 00000924, (безпідставного порушення кримінального провадження за депутатським зверненням, призначення позивача у період перебування у відпустці та відсутністю повноважень у заступника прокурора області, передбачених ч.6 ст.36 КПК України), проте вказане не пов'язане із здійсненням відповідачем владно-управлінських функцій по відношенню до позивача, тому не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, позивач в даному позові просить стягнути з відповідача недонараховану заробітну плату в сумі 687,24 грн., однак стягнення заробітної плати в конкретній сумі можливо лише тоді, коли право особи на отримання такої виплати не оспорюється й спірна виплата була їй нарахована, проте з якихось підстав не виплачена. Дана правова позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999р. №13.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Дослідивши наявні в матеріалах докази, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень доведено правомірність своїх дій.

Таким чином, аналіз викладених норм законодавства та встановлених у справі фактичних обставин, свідчить про те, що викладені в позовній заяві доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 94 КАС України підстав для стягнення судових витрат не вбачається, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя І.І. Соломко