Справа № 804/3680/15
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

17.11.2015 № К/800/39714/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Голубєвої Г.К., Степашка О.І., секретар судового засідання - Іванов Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2015
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015
у справі №804/3680/15
за позовомПублічного акціонерного товариства «Криворіжгаз»
доСпеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів
провизнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2015, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015, позов Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» задоволено, визнано протиправними дії Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів по зменшенню в інтегрованій картці переплати по авансовим внескам з податку на прибуток на суму 1330557,00 грн. та зобов'язано відповідача відобразити в інтегрованій картці позивача цю переплату станом на 31.12.2014.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу позивач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просить в задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04.04.2014 ПАТ «Криворіжгаз» подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 2013 рік, в якій задекларовано наступні показники: рядок 11 «Податок на прибуток від діяльності, що не підлягає патентуванню» у розмірі 1330557,00 грн.; рядок 13 «Зменшення нарахованої суми податку» у розмірі 7861929,00 грн.; рядок 14 «Податок на прибуток за звітний (податковий) період» у розмірі «-» 6531372,00 грн.

У додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації Публічним акціонерним товариством «Криворіжгаз» задекларовано наступні дані: сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в поточному звітному (податковому) періоді (рядок 13.5.1), складає 1330557,00 грн.; сума, що відноситься на зменшення нарахованої суми податку юридичної особи в наступних звітних (податкових) періодах (рядок 13.5.2), складає 4702.319,00 грн.; сума нарахованого авансового внеску з податку на прибуток відповідно до пункту 57.1 статті 57 глави 4 розділу II та абзацу другого пункту 2 підрозділу 4 розділу XX Податкового кодексу України (рядок 13.7) складає 6531372,00 грн.; загальне зменшення нарахованої суми податку складає 7861929,00 грн. (рядок 13).

Таким чином, у податковій декларації задекларовано суму авансового внеску у зв'язку з виплатою дивідендів у розмірі 1330557,00 грн., яку направлено у зменшення нарахованої суми податку на прибуток поточного звітного (податкового) періоду (рядок 13.5.1 додатку ЗП до податкової декларації).

За даними акту звірки №158-51 від 14.05.2014 підтверджено станом на 05.05.2014 наявність в інтегрованій картці позивача переплати по авансовим внескам з податку на прибуток приватних підприємств (код податку 11024000) в сумі 6531373,00 грн., що відповідало обліковим даним товариства.

У період з травня по грудень 2014 року за заявами позивача податковим органом зараховувалась переплата по авансовим внескам з податку на прибуток приватних підприємств в рахунок щомісячних авансових внесків з податку на прибуток, що підлягають сплаті в 2014 році.

Крім того, у червні 2014 року відповідачем згідно з пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України на підставі заяви товариства від 03.06.2014 за №12/3949 перенесено переплату по авансовим внескам з податку на прибуток на сплату податку на додану вартість в сумі 831235,16 грн.

В жовтні 2014 року відповідачем на підставі заяви товариства від 06.10.2014 за №12/7711 перенесено переплату по авансовим внескам з податку на прибуток на сплату податку на додану вартість в сумі 3400000,00 грн.

Станом на 31 грудня 2014 року за даними товариства переплата з авансових внесків з податку на прибуток складала 1413097,84 грн., за за даними податкової інспекції переплата з авансових внесків з податку на прибуток складає лише 82540,84 грн.

Судами встановлено, що розбіжність у складі переплати в сумі 1330557,00 грн. виникла внаслідок неврахування податковим органом сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів, яка віднесена відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України у зменшення нарахованого податку на прибуток за 2013 рік.

Задовольняючи позов суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що оскільки сума авансових внесків, сплачених у зв'язку із виплатою дивідендів (прирівняних до них платежів), перевищує суму податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств за 2013 рік, тому платник податку може зменшувати суми щомісячних авансових внесків з даного податку, які підлягають сплаті у 2014 році, на суму такого перевищення до повного її погашення. Додаток ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства передбачає зменшення податку на прибуток, як на суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (рядок 13.5.1 додатка ЗП), так і на суму щомісячних авансових внесків, нарахованих відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (рядок 13.7 додатка ЗП).

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України - платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації. У складі річної податкової декларації платником податку подається розрахунок щомісячних авансових внесків, які мають сплачуватися у наступні дванадцять місяців. Визначена в розрахунку сума авансових внесків вважається узгодженою сумою грошових зобов'язань. Згідно з пунктом 2 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України платники податку на прибуток підприємств, які починаючи з 2013 року подають річну податкову декларацію відповідно до п. 57.1 Податкового кодексу України, мають сплачувати у січні - лютому 2013 року авансовий внесок з цього податку.

Відповідно до підпункту 153.3.1 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України, у разі прийняття рішення щодо виплати дивідендів емітент корпоративних прав, на які нараховуються дивіденди, проводить зазначені виплати власнику таких корпоративних прав незалежно від того, чи є оподатковуваний прибуток, розрахований за правилами, визначеними статтею 152 цього Кодексу, чи ні.

Згідно з підпунктом 153.3.2 пункту 153.3 статті 153 цього Кодексу крім випадків, передбачених підпунктом 153.3.5 цього пункту, емітент корпоративних прав, який приймає рішення про виплату дивідендів своїм акціонерам (власникам), нараховує та вносить до бюджету авансовий внесок із податку в розмірі ставки, встановленої пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу, нарахованої на суму дивідендів, що фактично виплачуються, без зменшення суми такої виплати на суму такого податку. Зазначений авансовий внесок вноситься до бюджету до/або одночасно з виплатою дивідендів.

Обов'язок з нарахування та сплати авансового внеску з цього податку, за визначеною пунктом 151.1 статті 151 цього Кодексу ставкою, покладається на будь-якого емітента корпоративних прав, що є резидентом, незалежно від того, є такий емітент або отримувач дивідендів платником податку чи має пільги зі сплати податку, надані цим Кодексом, чи у вигляді застосування ставки податку іншої, ніж встановлена в пункті 151.1 статті 151 цього Кодексу (крім платників цього податку, які підпадають під дію статті 156 цього Кодексу).

Підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

Авансовий внесок із податку, сплачений у зв'язку з нарахуванням/сплатою дивідендів, є невід'ємною частиною податку на прибуток та не може розцінюватися як податок, який справляється при репатріації дивідендів (їх сплаті на користь нерезидентів) (підпункт 153.3.8 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України).

Водночас, Законом України від 4 липня 2013 року №403-VII, що набрав чинності 4 серпня 2013 року, до Податкового кодексу України внесено зміни, які дозволяють платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Так, після доповнень згідно із цим Законом до Податкового кодексу України у його абзацах п'ятому та шостому пункту 57.1 статті 57 встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Відтак, внесені до Податкового кодексу України зміни прямо дозволяють зменшити щомісячні аванси з податку на прибуток на суму сплачених авансових внесків при виплаті дивідендів як в поточному, так і в попередніх періодах.

Судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, що у зв'язку з прийняттям рішення про виплату дивідендів за 2012 рік ПАТ «Криворіжгаз» у 2013 році нарахувало та сплатило до бюджету авансові внески з податку на прибуток при виплаті дивідендів в сумі 6032876,00 грн., а також відобразило зазначену суму у рядках 13.3, 13.5 додатка ЗП та у рядку 20 декларації.

На підставі підпункту 153.3.3 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України позивач зменшив суму нарахованого податку звітного періоду, зазначеного у рядку 11 декларації про прибуток підприємства за 2013 рік, на суму авансового внеску, попередньо сплаченого протягом такого звітного періоду у зв'язку з нарахуванням дивідендів, а саме на суму 1330557,00 грн., яка була відображена у рядку 13.5.1 додатка ЗП Декларації.

Керуючись підпунктом 153.3.4 пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України позивач відобразив суму нарахованого податку звітного періоду 1330557,00 грн. у рядку 13.5.1 додатка ЗП декларації, а суму перевищення 4702319,00 грн. (6032876,00 - 1330557,00 грн.) відобразило у рядку 13.5.2 додатка ЗП декларації.

Додаток ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства передбачає зменшення податку на прибуток, як на суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів (рядок 13.5.1 додатка ЗП), так і на суму щомісячних авансових внесків, нарахованих відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (рядок 13.7 додатка ЗП).

Таким чином, у додатку ЗП до рядка 13 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2013 рік позивачем зменшено податок на прибуток, як на суму авансового внеску у зв'язку із виплатою дивідендів у розмірі 1330557,00 грн. (рядок 13.5.1 додатка ЗП), так і на суму щомісячних авансових внесків, нарахованих відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, у розмірі 6531372,00 грн.(рядок 13.7 додатка ЗП), усього на суму 7861929,00 грн. (рядок 13 додатка ЗП).

В результаті цього була задекларована переплата з податку на прибуток (рядок 14 декларації) в сумі 6531372,00 грн.

Враховуючи наведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 221, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишити без задоволення.

2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2015 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.08.2015 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді Г.К.Голубєва
О.І.Степашко