Справа № 7/365
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 7/365 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

19 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року у справі за заявою Приватного підприємства «Офір» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2014 року за адміністративним позовом Приватного підприємства «Офір» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державного казначейства України у місті Києві про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задоволено частково, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2014 року та прийнято нову, якою адміністративний позов Приватного підприємства «Офір» задоволено, стягнуто бюджетну заборгованість по сплаті податку на додану вартість. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Апелянти посилаються на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на їх переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2014 року.

Підставою для такого звернення слугувало те, що постановою Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2015 року №К/800/43283/13 скасовано ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2013 року, змінено постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2013 року в частині відмови в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень та прийнято нову постанову про задоволення позову, а саме: скасовано податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2008 року №/0, від 13 червня 2008 року №/1, від 01 вересня 2008 року №/2, від 29 жовтня 2008 року №/3, від 31 березня 2008 року №0/0, від 13 червня 2008 року №/1, від 01 вересня 2008 року №/2, від 29 жовтня 2008 року №/3; стягнено з Державного бюджету України на користь ПП «Офір» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 18 241 380,00 грн.

Таким чином, судове рішення, яке стало підставою для прийняття постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2014 року, фактично скасоване, що у свою чергу, в силу положень пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України є нововиявленою обставиною.

Враховуючи викладене, позивач переконаний що у суду наявні всі законні підстави для задоволення позовних вимог, зокрема стягнення бюджетної заборгованості по сплаті податку на додану вартість.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем належним чином доведено право на відшкодування податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За приписами частини 2 цієї статті КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для прийняття постанови чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

5) встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконано.

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КАС України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.

Виходячи з наведених норм, перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є вичерпним.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ПП «Офір» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі міста Києва (далі по тексту - ДПІ у Святошинському районі м. Києва) та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві (далі по тексту - відповідач 2, ГУ ДКСУ), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: 1) стягнути з Державного бюджету України на користь позивача бюджетну заборгованість з податку на додану вартість в розмірі 14 669 121,00 грн., в тому числі за травень 2006 року в сумі 5 540 174,00 грн., за червень 2006 року в сумі 9 128 947,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок; 2) зобов'язати ДПІ у Святошинському районі м. Києва нарахувати відсотки на суму бюджетної заборгованості на рівні 120 відсотків річних від облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку дії такої заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, включаючи день її погашення, а також сплатити нараховану суму пені на користь позивача.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2014 року, в задоволенні адміністративного позову ПП «Офір» відмовлено.

Вказана постанова Окружного адміністративного суду міста Києва мотивована відсутністю у ПП «Офір» права на бюджетне відшкодування, про що встановлено судовим рішенням у іншій адміністративній справі, а саме постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2013 року в адміністративній справі №2а-283/09/2670 за позовом ПП «Офір» до ДПІ у Святошинському районі м. Києва про визнання нечинними та скасування рішень, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 липня 2013 року.

Разом з тим, вказана постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2013 року у справі №2а-283/09/2670 скасована постановою Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2015 року №К/800/43283/13, якою скасовано податкові повідомлення-рішення від 31 березня 2008 року №/0, від 13 червня 2008 року №/1, від 01 вересня 2008 року №/2, від 29 жовтня 2008 року №/3, від 31 березня 2008 року №0/0, від 13 червня 2008 року №/1, від 01 вересня 2008 року №/2, від 29 жовтня 2008 року №/3, та стягнено з Державного бюджету України на користь ПП «Офір» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 18 241 380,00 грн.

Так, постановою Вищого адміністративного суду України від 09 квітня 2015 року №К/800/43283/13 встановлені обставини, що могли вплинути на судове рішення у справі № 7/365, але не були відомі та не могли бути відомі суду та заявнику під час вирішення справи, зокрема, про: безпідставність викладених у акті перевірки доводів відповідача 1 про відсутність статусу господарських операцій у перерахувань коштів позивачем на користь ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Еліствен ЛТД»; безпідставність висновків судів першої і апеляційної інстанцій щодо відсутності розумної мети, обумовленої цілями ділового характеру, під час укладання позивачем договорів з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Еліствен ЛТД»; правомірність віднесення позивачем сум сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту перевіреному періоді; та наявність у позивача права на бюджетне відшкодування.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно задоволено заяву про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2013 року за нововиявленими обставинами

Враховуючи те, що Вищим адміністративним судом встановлено мету, обумовлену цілями ділового характеру, під час укладання позивачем договорів з ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Еліствен ЛТД» та правомірність віднесення позивачем сум сплаченого податку на додану вартість до складу податкового кредиту, содом першої інстанції цілком правомірно задоволено позовні вимоги щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ПП «Офір» бюджетну заборгованість з податку на додану вартість.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Таким чином, доводи апеляційних скарг спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Отже, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо вирішення питання про судові витрати, колегія суддів зазначає наступне.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 року № 484-VIII (далі - Закон).

Відповідно до положень ст. 2 названого Закону судовий збір справляється за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як свідчать матеріали справи, за подання адміністративного позову, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3,40 грн.

Таким чином, за подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду від 09 квітня 2014 року позивачу необхідно було сплатити 3,74 грн. (3,40 грн.*110%).

З огляду на те, що за подання апеляційної скарги на рішення про перегляд за нововиявленими обставинами сплачується також 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, то прихожу до висновку, що апелянту необхідно сплатити 4,12 грн. (3,74 грн.*110%).

Враховуючи те, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.11.215 року було відстрочено Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві сплату судового здору до винесення судового рішення, суд приходить до висновку про стягнення з апелянта вказаної вище суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року - без змін.

Стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві до Державного бюджету України (отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - ГУДКCУ у м. Києві, код банку отримувача (МФО) - 820019, рахунок отримувача - 1007, код класифікації доходів бюджету - 22030001) судовий збір у сумі 4 грн. (чотири гривень) 12 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.