Справа № 808/2850/15
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 року справа № 808/2850/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Нагорної Л.М. Юхименка О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року у справі № 808/2850/15 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в якому з урахуванням уточнень просила:

- визнати протиправним наказ №57-ос «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Мелітопольського суду» від 30.03.2015 року, виданий начальником територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині встановлення судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальовій Юлії Валеріївні доплату за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу як особі, яка має стаж роботи 06 років 07 місяців 0 днів;

- зобовязати начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області скасувати наказ №57-ос «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Мелітопольського міськрайонного суду» від 30.03.2015 року в частині встановлення судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальовій Юлії Валеріївні доплати за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу як особі, яка має стаж роботи 06 років 07 місяців 00 днів та видати наказ про встановлення судді Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області Ковальовій Ю.В. доплати за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу як особі, яка має стаж роботи більше 15 років;

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України. Окрім того, при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що указом Президента України №622/2008 від 07.07.2008 «Про призначення суддів» ОСОБА_1 було призначено строком на пять років на посаду судді Приазовського районного суду Запорізької області.

В подальшому, на підставі Указу Президента України №1007/2011 від 27.10.2011 «Про переведення суддів» Позивача було переведено у межах пятирічного строку суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

На виконання приписів законодавства щодо матеріального забезпечення суддів, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Запорізькій області був прийнятий Наказ № 81-ос від 06.05.2010 «Про зміну розміру надбавки за вислугу років ОСОБА_1В.», яким судді Приазовського районного суду Запорізької області Ковальовій Юлії Валеріївні з 16 травня 2010 року було встановлено надбавку за вислугу років в розмірі 20% від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас, як такій, стаж роботи якої становить 10 років.

Наказом ТУ ДСА України в Запорізькій області №178-ос від 07.12.2011 «Про матеріальне забезпечення судді Ковальової Ю.В.» з 01 грудня 2011 року Позивачу був встановлений посадовий оклад згідно штатного розпису у розмірі 2490 грн. на місяць, надбавка за четвертий кваліфікаційний клас, надбавка за вислугу років у розмірі 20% від посадового окладу з урахуванням доплати за кваліфікаційний клас (стаж роботи, що дає право на одержання надбавки, становить 11 років 06 місяців 15 днів).

В подальшому, у звязку з набранням з 1 січня 2012 року чинності статтями 129, 130 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та на підставі статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ТУ ДСА України в Запорізькій області був прийнятий Наказ №24-ос від 03.01.2012 «Про матеріальне забезпечення суддів Мелітопольського міськрайонного суду», яким зокрема ОСОБА_1 була встановлена щомісячна доплата за вислугу років відповідно до стажу роботи у розмірі 30% посадового окладу за стаж роботи понад 10 років.

Однак, з набранням з 28 березня 2015 року чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року та на підставі п.п. 2, 5 ст. 133, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 12.02.2015 року, ТУ ДСА України в Запорізькій області був прийнятий наказ №57-ос від 30.03.2015 року «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Мелітопольського міськрайонного суду», яким зокрема ОСОБА_2 з 28 березня 2015 року була встановлена щомісячна доплата за вислугу років в розмірі відповідно до стажу роботи на посаді судді у розмірі 20% посадового окладу за стаж роботи більше 5 років (06 років 07 місяців 0 днів).

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття зазначеного наказу, Позивач звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Правомірність прийняття наказу №57-ос від 30.03.2015 року є предметом спору, переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що щомісячна доплата за вислугу років є складовою частиною суддівської винагороди, розмір якої визначається відповідно до стажу роботи на посаді судді, а тому приймаючи оскаржуваний наказ, Відповідачем правомірно було визначено стаж роботи ОСОБА_1 виходячи з фактичної роботи на посаді судді, оскільки положеннями чинного законодавства передбачено виключний період посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із зазначеною позицією суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» що судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом. Судову владу реалізовують професійні судді та, у визначених законом випадках, народні засідателі і присяжні шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Приписами ст.129 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції яка діяла до 28.03.2015 року, було встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України". Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років;перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь;роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

При цьому, п.11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції яка діяла до 28.03.2015 року було визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 року, який передував зазначеному закону, було визначено, що для суддів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги.

Однак, у звязку з набранням чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року №192-VIII, до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» були внесенні зміни, зокрема які стосувалися суддівської винагороди та порядку розрахунку суддівського стажу.

Приписами ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року встановлено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді;науковий ступінь;роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Згідно зі ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у зазначеній редакції, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому, положення Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року не містять жодних посилань, щодо можливості збереження за суддями стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що до стажу роботи судді, який був призначений на посаду до набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів», також зараховується стаж роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі пільги. При цьому, у звязку з внесенням змін до положень зазначеного закону, з 28.03.2015 року до стажу роботи судді зараховується лише стаж на відповідній суддівській посаді, передбаченій ст.135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 була призначена на посаду судді Приазовського районного суду Запорізької області на підставі Указу Президента України від 07.07.2008 року №622/008.

Отже, виходячи з дати призначення Позивача на посаду судді, на неї розповсюджувалася дія ч.6 ст.44 Закону України «Про статус суддів», яка надавала можливість на зарахування до стажу роботи судді також стаж роботи на попередніх посадах, яким законом були передбачені такі пільги.

Як вбачається з наданого Відповідачем розрахунку стажу ОСОБА_1, станом на 27.03.2015 року її стаж роботи на посаді судді складав 14 років 10 місяців 12 днів, до якого були зараховані: період роботи на посаді спеціаліста 1 категорії Мелітопольського міського управління юстиції з 12.05.2000 року по 28.04.2001 року; робота на посаді заступника начальника начальника відділу реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції, заступника начальника Мелітопольського міськрайонного управління юстиції - начальника відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю з 01.05.2001 року по 27.08.2008 року; робота на посаді судді Приазовського районного суду Запорізької області у період з 28.08.2008 року по 30.11.2011 року; на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у період з 01.12.2011 року по 27.03.2015 року.

Однак, у звязку з прийняттям Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» та внесенням змін до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Відповідачем був здійснений перерахунок розміру суддівського стажу Позивача, який в результаті склав 06 років 07 місяців та до якого був зарахований стаж роботи на посаді судді Приазовського районного суду Запорізької області у період з 28.08.2008 року по 30.11.2011 року та на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у період з 01.12.2011 року по 28.03.2015 року.

Зазначена обставина стала передумовою для прийняття оскаржуваного наказу №57-ос від 30.03.2015 року та встановлення ОСОБА_1 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу.

Так, у своїх поясненнях Відповідач зазначає, що до теперішнього часу зміни до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» стосовно збереження визначення стажу роботи на посаді судді, відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом прийняті не були. У звязку з зазначеним, стаж роботи Позивача має розраховуватися виходячи з положень вказаного Закону, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» яким визначено вичерпний перелік посад, стаж роботи на яких дає право на встановлення суддям доплати за вислугу років.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши зміст спірних правовідносин, вважає зазначену позицію Відповідача хибною з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ст.ст. 124, 126 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Приписами ст.48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Також, Конституційний суд України у рішення від 11.10.2005 року по справі №1-21/2005 зазначив, що незалежність суддів є невідємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що професійний суддя, через якого в Україні реалізовується судова влада, має встановлені законом гарантії досягнутого рівня незалежності, у томі числі у сфері правового захисту та матеріального і соціального забезпечення, які не можуть бути скасовані або звужені при прийнятті нових законів та інших нормативних актів.

Як було встановлено судом, у звязку з винесенням оскаржуваного наказу від 30.03.2015 року №57-ос, ОСОБА_1 був перерахований суддівський стаж на посаді судді, та зменшено доплату за вислугу років з 30% від посадового окладу до 20%.

Відтак, в даному випадку, право Позивача на отримання належної суддівської винагороди за вислугу років було звужене, що в свою чергу свідчить про порушення Відповідачем встановленої приписами чинного законодавства гарантії незалежності суддів.

Окрім того, відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначений конституційний принцип неретриактивності закону свідчить про можливість застосування нового порядок розрахунку суддівського стажу, визначеного положеннями Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції від 28.03.2015 року, виключно до суддів, які були призначені на посаду після 28.03.2015 року.

Отже, аналізуючи вказані обставини у сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що Відповідач при винесенні наказу №57-ос «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Мелітопольського суду» в області в частині встановлення судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальовій Юлії Валеріївні доплату за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, що в свою чергу свідчить про його протиправність.

При цьому, як вбачається зі змісту адміністративного позову, ОСОБА_1 також просить суд зобовязати Відповідача видати наказ про встановлення її доплати за вислугу років у розмірі 40 % посадового окладу, оскільки у травні 2015 року її стаж перевищив 15 років.

Суд апеляційної інстанції вважає зазначену вимогу Позивача необґрунтованою з огляду на наступні обставини.

Приписами ст.133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Як було встановлено судом, станом на 27.03.2015 року суддівський стаж ОСОБА_1 становив 14 років 10 місяців 12 днів, у звязку з чим її встановлювалася доплата за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу.

Отже, 15 річний стаж, який би дозволяв отримувати щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу, ОСОБА_1 набула у травні 2015 року, що на думку останньої свідчить про можливість у судовому порядку зобовязати Відповідача винести відповідний наказ.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до приписів ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, судовому захисту в порядку адміністративного судочинства підлягає вже порушене право особи, а не те, яке може бути порушено у майбутньому, у звязку з чим, не допускається захист прав позивача, що яких існує ймовірність порушення у майбутньому, та достеменно не відомо чи будуть вони порушені взагалі.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем не було надано до суду жодних доказів, які б свідчили про відмову Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області у призначенні ОСОБА_1 доплати за вислугу років у розмірі 40 відсотків посадового окладу, що в свою чергу свідчить про недоведеність наявності порушеного права, яка може бути захищене адміністративним судом.

Отже, вимоги Позивача щодо необхідності зобовязання Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області видати наказ про встановлення судді Мелітопольского міськрайонного суду Запорізької області Ковальовій Ю.В. доплати за вислугу років в розмірі 40% посадового окладу як особі, яка має стаж роботи більше 15 років є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про необхідність її скасування.

На підставі наведеного, керуючись, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2015 року у справі № 808/2850/15 - скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ №57-ос «Про зміну розміру доплати за вислугу років суддів Мелітопольського суду» від 30.03.2015 року, виданий начальником територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині встановлення судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Ковальовій Юлії Валеріївні доплату за вислугу років в розмірі 20% посадового окладу як особі, яка має стаж роботи 06 років 07 місяців 0 днів;

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: Л.М. Нагорна

Суддя: О.В. Юхименко