Справа № 500/2776/14-а
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ К/800/2919/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі

суддів: Мороз Л.Л.,

Горбатюка С.А.,

Шведа Е.Ю.,

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, Виконавчого комітету в особі комісії з питань визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачем про визнання протиправними дій та визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області та виконавчого комітету в особі комісії з питань визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, просила визнати протиправними дії виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради та виконавчого комітету в особі комісії з питань визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачів щодо складання акту № 4 про визначення та відшкодування збитків власника землі та землекористувачам від 12.03.2014 року, а також визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 287 «Про затвердження акта про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 4 від 12.03.2014» від 27.03.2014 року».

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2014 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року, адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 287 від 27.03.2014 року «Про затвердження акту про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 4 від 12.03.2014 року». В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у частині задоволення позову, відповідач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення у зазначеній частині та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 03.06.2011р. між Ізмаїльською міською радою та ФОП ОСОБА_3 укладено договір орендної плати за користування земельною ділянкою площею 1,1624 га по АДРЕСА_1, яким визначено розмір плати за землю у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі за рік. Вказаний договір зареєстровано в книзі записів договорів сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за № 114 від 16.05.2011р.

27 березня 2014р. виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради прийнято рішення за № 287 про затвердження Акта про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 4 від 12.03.2014р.

В акті вказано, що ФОП ОСОБА_3 завдала збитків власнику землі або землекористувачу відповідно до фактичного використання земельної ділянки, що визначається відповідно до розрахунку розміру втрат місцевого бюджету, який проведений фінансовим управлінням Ізмаїльської міської ради і складає 115949,41 грн.

Збитки, на думку відповідача, полягають у тому, що право оренди земельної ділянки не оформлено, що призводить до неодержаних доходів від орендної плати.

Як встановлено, згідно договору дарування частини комплексу від 18.05.2009 р. ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рівних частках по 37/750 частин комплексу кожному, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

В свою чергу, відповідно до вимог ч.1 ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV, самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що з огляду на те, що позивачем отримано на спірній земельній ділянці у власність нерухоме майно, то з урахуванням положень ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, і в розумінні положень ч.1 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» дії позивача є правомірними.

При цьому, набуття позивачем на праві власності частин комплексу, що знаходиться в АДРЕСА_1 не надає позивачу права користуватися земельною ділянкою без сплати за неї.

Разом з тим, помилковим є висновок позивача про наявність неодержаних доходів від орендної плати, оскільки до позивача, відповідно до ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України, перейшло право власності на земельну ділянку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог у частині скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 287 «Про затвердження акта про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 4 від 12.03.2014» від 27.03.2014 року».

Касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правова оцінка обставинам у справі дана вірно, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради залишити без задоволення, постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.07.2014 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: