Справа № 0808/9350/2012(2а/331/90/15)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 рокусправа № 0808/9350/2012(2а/331/90/15)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чередниченко В.Є.,
суддів: Коршуна А.О., Панченко О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську адміністративну справу за апеляційною скаргою комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2015 року у справі №0808/9350/2012(2а/331/90/15) за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30 березня 2011 року звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, згідно з яким, з урахуванням уточнень, просить суд визнати неправомірними наступні дії та бездіяльність відповідача під час підготування матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року:
- бездіяльність, яка полягає у недотриманні (не витребуванні) амбулаторної картки ОСОБА_3 для використання під час підготовки висновку;
- дії, які полягають у визначенні діагнозу ОСОБА_3 на підставі неповних даних;
- дії, які полягають у зазначенні у тексті висновку МСЕК №1 від 19 червня 2006 року про відсутність зв`язку між смертю ОСОБА_3 із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона є сестрою і опікуном ОСОБА_2 , інваліда 1 групи з дитинства. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , який перебував на обліку у військкоматі Ленінського району м. Запоріжжя як офіцер запасу, учасник війни та інвалід 2 групи. На момент смерті ОСОБА_3 медичні висновки, довідки і документи про попередній стан його здоров`я знаходились у Запорізькому обласному військкоматі, однак 19.06.2006 року обласною МСЕК № 1 безпідставно і некваліфіковано було зроблено висновок, що смерть ОСОБА_3 настала від захворювання, не пов`язаного з проходженням військової служби. І лише після того, як вона самостійно зібрала необхідні документи та звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Хортицького району м. Запоріжжя, та сама обласна МСЕК, за наявності тих самих документів повторно провела засідання і 08.05.2009 року видала довідку про зв`язок смерті ОСОБА_3 із захистом вітчизни. Таким чином, з вини відповідача, у зв`язку з формальним відношенням до своєї роботи та допущеною МСЕК помилкою ОСОБА_2 не набув вчасно статусу члена сім`ї померлого інваліда війни 2 групи і був позбавлений права на належні йому пільги з моменту смерті його батька і до 08.05.2009 року.
Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2015 року позов задоволено.
Суд визнав неправомірною бездіяльність комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, яка полягає у не витребуванні амбулаторної картки ОСОБА_3 для використання під час підготовки висновку. Визнав неправомірними дії комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, які полягають у визначенні діагнозу ОСОБА_3 на підставі неповних даних. Визнав неправомірними дії комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, які полягають у зазначенні в тексті висновку МСЕК № 1 від 19 червня 2006 року про відсутність зв`язку між смертю ОСОБА_3 із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби.
Постанова суду мотивована тим, що невиконання відповідачем вимог п.п. «а» п. 20 Розділу III Положень, в частині не витребування амбулаторної картки ОСОБА_3 призвело до визначення діагнозу ОСОБА_3 на підставі неповних даних та, як наслідок, помилкового висновку МСЕК № 1 від 19 червня 2006 року про відсутність зв`язку між смертю ОСОБА_3 із захворюванням, пов`язаним із проходженням служби.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що на момент виникнення спірних відносин обов`язок з підготовки документів, необхідних для встановлення причин смерті військовослужбовця-інваліда був покладений на військовий комісаріат, де померлий військовослужбовець перебував на обліку та велася його пенсійна справа. МСЕК було розглянуто документи передані військовим комісаріатом, у якому перебував на обліку ОСОБА_3 та на підставі цих документів було прийнято рішення. Підстав для витребування додаткових документів не було, оскільки у наданих військовим комісаріатом документах не було суперечностей. Крім того, відповідач вказує на те, що йому взагалі не було відомо про існування амбулаторної картки ОСОБА_3 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення позивача та її представника які заперечували щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_2 є інвалідом 1 групи з дитинства, особою, над якою встановлено опіку.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ветеран війни, інвалід 2 групи.
19.06.2006 року за направленням ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовим комісаріатом на МСЕК були представлені наступні документи: копія свідоцтва про хворобу №301; копія свідоцтва про смерть (а.с.3 том 3).
На підставі вищезазначених документів було надано висновок обласної МСЕК від 19.06.2006 року, згідно з яким ОСОБА_3 помер від захворювання, не пов`язаного з проходженням військової служби (т. 3 а.с. 5).
Законність дій відповідача під час підготовки висновку від 19.06.2006 року, згідно з яким ОСОБА_3 помер від захворювання, не пов`язаного з проходженням військової служби є предметом спору переданого на вирішення суду.
Суд апеляційної інстанції проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлені пільги і компенсації членам сімей військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів. До членів сімей загиблих військовослужбовців належать, зокрема, діти, які стали інвалідами до досягнення повноліття (статті 10, 12-15 Закону).
Відповідно до абзаців сьомого і дев`ятого пункту 11 Положення про військові комісаріати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року № 1235 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин у 2006 році) районні, міські військові комісаріати оформляють документи для призначення пенсій і допомоги звільненим з військової служби військовослужбовцям і членам сімей померлих військовослужбовців, сприяють звільненим з військової служби військовослужбовцям і членам сімей померлих військовослужбовців у своєчасному огляді в медико-соціальних експертних комісіях, якщо їх право на пенсію, допомогу або пільги пов`язане з встановленням їм інвалідності.
Військовий комісаріат Автономної Республіки Крим, обласні, Київський та Севастопольський міські військові комісаріати призначають згідно із законодавством пенсії та допомогу звільненим з військової служби військовослужбовцям, сім`ям померлих військовослужбовців і пенсіонерів з числа військовослужбовців, забезпечують правильність виплати пенсій, компенсацій, допомоги та надання всіх видів соціального обслуговування відповідно до вимог законодавства, проводять ревізії та перевірки діяльності підпорядкованих військових комісаріатів із зазначених питань (абзаци сім, вісім Положення).
Тобто, обов`язок з підготовки документів, необхідних для встановлення причини смерті військовослужбовця-інваліда був покладений на військовий комісаріат, де померлий військовослужбовець перебував на обліку та велася його пенсійна справа
Згідно з підпунктом «л» пункту 18 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 83 (чинній до 18.12.2009 року, далі Положення), міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії визначають причини смерті інваліда на підставі лікарського свідоцтва про смерть у випадках, коли законодавством передбачається надання пільг сім`ї померлого.
В силу пункту 23 Положення про медико-соціальну експертизу, якийе регулює правила огляду громадян у медико-соціальних експертних комісіях, медико-соціальна експертиза повинна здійснюватися після повного та всебічного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, визначення клініко-функціонального діагнозу, соціально-психологічного діагнозу, професійно-трудового прогнозу, одержання результатів відновного лікування, соціально-трудової реабілітації та інших даних, що підтверджують стійкий або необоротний характер захворювання.
Відповідно до п.п. «а» п. 20 Розділу III Положення, медико-соціальні експертні комісії мають право одержувати від органів і закладів охорони здоров`я, підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності і видів їх діяльності, відомості, необхідні для роботи комісій.
Тобто, обов`язок щодо прийняття повного і всебічного висновку про причини смерті інваліда покладено на медико-соціальну експертну комісію, відповідальну за правильність прийнятого нею рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, у свідоцтві про хворобу № 301 зазначена наступна назва захворювання (викладено мовою документа): «Двухсторонний хронический гнойный мезатимпанит с резким понижением слуха, Реактивный невроз с истерическими реакціями», при цьому у висновку МСЕК від 19 червня 2006 року зазначеній лише фрагмент діагнозу: «Реактивный, невроз с истерическими реакциями» (т. 1 а.с. 12).
Зазначення відповідачем у висновку МСЕК від 19 червня 2006 року лише фрагменту діагнозу: «Реактивный, невроз с истерическими реакциями» свідчить про формальне ставлення відповідача до свого обов`язку при визначенні причини смерті ОСОБА_3 .
Тобто, відповідач, будучи відповідальним за правильність прийняття повного і всебічного висновку про причини смерті інваліда не лише неповно зазначив діагноз захворювання ОСОБА_3 у своєму висновку, а й відповідно не звернув уваги на захворювання ОСОБА_3 визначене у свідоцтві про хворобу № 301 та в свою чергу не встановив усіх обставин для прийняття правильного висновку про причини смерті ОСОБА_3 .
Посилання відповідача на те, що обов`язок з підготовки документів, необхідних для встановлення причин смерті військовослужбовця-інваліда був покладений на військовий комісаріат та на те, що підстав для витребування додаткових документів не було, в зв`язку з тим, що у наданих військовим комісаріатом документах не було суперечностей, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки обов`язок щодо прийняття повного і всебічного висновку про причини смерті інваліда покладено саме на відповідача, а не на військовий комісаріат.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зробив висновок щодо протиправності дій комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року, які виразилися у неповному дослідженні обставин, що мали значення для прийняття висновку про причини смерті ОСОБА_3 .
Щодо вимог позивача про визнання неправомірними дії відповідача під час підготування матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року дії, які полягають у визначенні діагнозу ОСОБА_3 на підставі неповних даних, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Підпунктом «л» пункту 18 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 року № 83 визначено, що міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії визначають причини смерті інваліда на підставі лікарського свідоцтва про смерть у випадках, коли законодавством передбачається надання пільг сім`ї померлого.
Тобто, вищезазначеним пунктом Положення медико-соціальним експертним комісіям надано право на визначення причин смерті інваліда, а не право на визначення діагнозу інваліда.
Як свідчать матеріали справи, в своєму висновку, відповідач дотримався положень вказаних правових норм та не визначав діагноз ОСОБА_3 (т.1 а.с.12).
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій відповідача які полягають у зазначенні у тексті висновку МСЕК №1 від 19 червня 2006 року про відсутність зв`язку між смертю ОСОБА_3 із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби, оскільки зазначення тих чи інших висновків при визначенні причин смерті інваліда відноситься до компетенції медико-соціальних експертних комісій, а визнання судом протиправними таких дій відповідача фактично вказуватиме на підміну судом органу уповноваженого на розгляд цього питання.
Слід зазначити й про безпідставність посилання відповідача в доводах апеляційної скарги на пропуск позивачем строку звернення до суду у зв`язку з уточненням позовних вимог та зазначенням вимог, які раніше не розглядалися, на підставі наступного.
Частиною 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 49 цього Кодексу, позивач має право в будь-який час до закінчення судового розгляду збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову.
Тобто, позивач скориставшись правом наданим частиною 1 статті 51 Кодексу адміністративного судочинства України 08 вересня 2015 року уточнила свої позовні вимоги до комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради (а.с. 19-22).
Як вбачається з матеріалів справи, спірні відносини виникли у зв`язку з прийняттям відповідачем висновку МСЕК №1 від 19 червня 2006 року про відсутність зв`язку між смертю ОСОБА_3 із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби.
При цьому, позивач неодноразово зверталася до суду з позовними вимогами, предметом яких були дії відповідача під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року, що свідчить про намагання позивачем реалізувати своє право на судовий захист у спірних відносинах.
Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Між тим відповідач зазначеного обов`язку не виконав.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.
Керуючись: пунктом 3 частини 1 статті 198, статтями 205, 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради задовольнити частково, а постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2015 року у справі №0808/9350/2012(2а/331/90/15) скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.
Визнати протиправними дії комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради під час підготовки матеріалів та проведення експертизи МСЕК №1 від 19 червня 2006 року, які виразилися у неповному дослідженні обставин, що мали значення для прийняття висновку про причини смерті ОСОБА_3 .
У задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Повний текст постанови виготовлений 20 листопада 2015 року.

Головуючий В.Є. Чередниченко

Суддя: А.О. Коршун

Суддя: О.М. Панченко