Справа № 805/3312/15-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2015-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дмитрієв В.С.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року справа №805/3312/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., секретаря судового засідання Куленко О.Д., за участю представника відповідача Суліма Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Красноармійського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 у справі № 805/3312/15-а за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Красноармійського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів № 1352 від 17.06.2015, № 197 о/с від 26.06.2015, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (далі позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням уточнення позовних вимог) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області (далі відповідач 1), Красноармійського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області (далі відповідач 2, апелянт) про визнання протиправними та скасування наказів № 1352 від 17.06.2015, № 197 о/с від 26.06.2015, поновлення на посаді оперуповноваженого Красноармійського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015року позовні вимоги ОСОБА_4 - задоволено частково, а саме:

- накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області № 1352 від 17.06.2015, № 197 о/с від 26.06.2015 в частині звільнення ОСОБА_4 з органів внутрішніх справ України визнані протиправними та скасовано.

- поновлений старший лейтенант міліції ОСОБА_4 на службі в органах внутрішніх справ України з 03.07.2015.

- стягнуто з Красноармійського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 04.07.2015 по 07.10.2015 в розмірі 4235,07 грн.

- в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами не доведено факту прогулу позивача.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню та просив прийняти нове рішення, яким скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у клопотанні про залишення позову без розгляду через пропуск строку звернення до суду. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано вийшов за межі позовної заяви, стягнув грошове утримання при наявності ухвали про залишення цієї частини позовних вимог без розгляду..

Крім того апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_4 отримано навчальну відпустку незаконним чином-шляхом надання керівництву міліції недостовірної інформації.

Зазначив, що суд першої інстанції прийняв рішення без врахування всіх документів по справі.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутність особи, яка не з'явилася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 2010 року. У липні 2015 року звільнений з займаної посади Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області.

На підставі рапорту ОСОБА_4 від 12.03.2015 та довідки-виклику №60/6.б.0-38 від 03.02.2015 винесено наказ Красноармійським міським відділом Головного управління МВС України в Донецькій області від 18.03.2015 № 222 "Про надання відпусток працівникам Красноармійського МВ". Згідно з яким надано відповідно до ст. 15 Закону України "Про відпустки" оплачувану відпустку на період настановних занять, лабораторних робіт, складання сесії старшому лейтенанту міліції ОСОБА_4 оперуповноваженому сектору державної служби боротьби зі злочинністю Красноармійського МВ (з обслуговуванням м. Красноармійськ та Красноармійського району) Головного управління МВС України в Донецькій області, який навчається в Донецькому національному університеті у м. Вінниця, з 12.03.2015 по 11.06.2015.

З рапорту начальника СДСБЕЗ Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_5 вбачається, що відповідно до довідки Донецького національного університету від 03.06.2015 встановлено, що ОСОБА_4 є студентом 1 курсу ОКР "Спеціаліст" заочного відділення юридичного факультету Донецького національного університету. Період екзаменаційної сесії - з 12.02.2015 по 01.03.2015 (виклик на сесію № 60/6.8.0-38 від 03.02.2015). Період дипломування з 02.03.2015 по 10.05.2015 (довідка-виклик на дипломування від 12.03.2015). Період складання державного комплексного іспиту та захисту дипломної роботи - з 21.05.2015 по 06.06.2015. У зв'язку зі встановленням того, що старший лейтенант міліції ОСОБА_4, оперуповноважений сектору ДСБЕЗ Головного управління МВС в Донецькій області без поважних причин не знаходився на робочому місці 20 діб начальник СДСБЕЗ Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області просить начальника Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області призначити службову перевірку зазначеного факту.

Наказом Красноарміського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області від 03.06.2015 № 430 з метою з'ясування обставин відсутності на робочому місці без поважних причин ОСОБА_4 призначено службове розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування старшим інспектором СКЗ Красноармійського МВ ГУМВС України в Донецькій області складено висновок службового розслідування. Відповідно до якого вбачається, що факти, що стали підставою для призначення службового розслідування такими, що знайшли своє підтвердження; дні відсутності старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 на службі з 11.05.2015 по 20.05.2015 та з 08.06.2015 вважати прогулами; вжити заходів для організації відповідної перевірки у рамках КПК України за виявленим фактом надання недостовірних документів для отримання права на додаткову оплачувану відпустку у зв'язку із навчанням у вищих навчальних закладах; за порушення ст.7 Дисциплінарного статуту ОВС України, вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України і Закону України "Про відпустки" в частині підтвердження права на додаткову оплачувану відпустку у зв'язку із навчанням у вищих навчальних закладах, допущені прогули на службі, порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні законних наказів керівництва міськвідділу, проявлену нещирість під час службового розслідування та спробу ввести в оману прямого та безпосереднього начальника, а також особу, яка проводила службове розслідування клопотати перед начальником Головного управління МВС України в Донецькій області про звільнення з органів внутрішніх справ оперуповноваженого СДСБЕЗ Красноармійського МВ старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 17.06.2015 №1352 за особисту недисциплінованість порушення статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, що виразилось в невиході на службу без поважних причин з 11.05.2015 по 20.05.2015, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 № 114, і Закону України "Про відпустки" в частині підтвердження права на додаткову оплачувану відпустку у зв'язку із навчанням у вищих навчальних закладах оперуповноваженого СДСБЕЗ Красноармійського МВ (з обслуговування м. Красноармійськ та Красноармійського району) ГУ МВС України в Донецькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 звільнити з органів внутрішніх справ.

З зазначеним наказом позивач був ознайомлений 26.06.2015, що підтверджується особистим підписом у наказі.

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 26.06.2015 №197 о/с на підставі наказу Головного управління МВС України в Донецькій області від 17.06.2015 № 1352 та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас (із постановкою на військовий облік) за пунктом 64 "є" (за порушення дисципліни) старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 (НОМЕР_1) - оперуповноваженого сектору державної служби боротьби з економічною злочинністю Красноармійського міського відділу (з обслуговування міста Красноармійськ та Красноармійського району) з 03.07.2015.

Колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов'язані з проходженням та звільненням з посад публічної служби органів внутрішніх справ, регулюються законодавством у сфері проходження служби, а саме Законом України "Про міліцію", Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-XII (далі за текстом - Закон № 565-XII) міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Відповідно до ст. 18 Закону № 565-XII порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29 липня 1991 року №114 (далі за текстом - Положення), особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 № 3460-IV затверджено Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (далі за текстом - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно до ст.2 Дисциплінарного статуту, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарного проступку особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим статутом.

Статтею 7 цього статуту передбачені обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України щодо дотримання службової дисципліни.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначені види дисциплінарних стягнень, які накладаються на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни. Серед яких є і звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту визначений порядок накладення таких дисциплінарних стягнень, а статтями 16 та 18 - строк їх накладення та виконання відповідно.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Відповідно до п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Відповідно до п. 62 зазначеного Положення, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Закон України "Про відпустки" від 15.11.1996 № 504/96-ВР встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров'я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про відпустки" право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Право на відпустки забезпечується, зокрема, гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п.2 ст.4 Закону України "Про відпустки" установлюються такі види відпусток додаткові відпустки у зв'язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про відпустки" працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання, надаються додаткові оплачувані відпустки:

1) на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання заліків та іспитів для тих, хто навчається на першому та другому курсах у вищих навчальних закладах: першого та другого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 10 календарних днів, третього та четвертого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 20 календарних днів, незалежно від рівня акредитації з заочною формою навчання - 30 календарних днів;

2) на період настановних занять, виконання лабораторних робіт, складання заліків та іспитів для тих, хто навчається на третьому і наступних курсах у вищих навчальних закладах: першого та другого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 20 календарних днів, третього та четвертого рівнів акредитації з вечірньою формою навчання - 30 календарних днів, незалежно від рівня акредитації з заочною формою навчання - 40 календарних днів;

3) на період складання державних іспитів у вищих навчальних закладах незалежно від рівня акредитації - 30 календарних днів;

4) на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання першого та другого рівнів акредитації - два місяці, а у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації - чотири місяці.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 проходив навчання на першому курсі ОКР "Спеціаліст" заочного відділення юридичного факультету Донецького національного університету в м.Вінниця у період 2014-2015 навчального року.

Донецьким національним університетом надано до суду графік навчального процесу студентів заочної форми навчання з нормативним терміном навчання ОКР "Спеціаліст" за спеціальністю 7.03040101 "Правознавство" (напрям цивільно-правовий), в якому визначені періоди надання сесій.

Листом Донецького національного університету від 24.09.2015 № 1330/01-03/18 повідомлено, що у відповідності до ст.ст. 216, 217 КЗпП та ст.15 Закону України "Про відпустки" ОСОБА_4 була видана довідка-виклик для виконання дипломного проекту (роботи) на період з 02.03.2015 по 06.06.2015 (довідка-виклик встановленого зразку №64/6.8.0-38 від 09.02.2015 була виписана ОСОБА_4 та зареєстрована в книзі довідок-викликів, проте студенту не направлялась). Період з 10.05.2015 по 21.05.2015 входить у вищезазначений період для виконання дипломного проекту (роботи), в тому числі для впровадження результатів дипломної роботи та отримання на неї рецензії. Також доводять до відома, що студент ОСОБА_4 повністю та своєчасно виконав програму підготовки та захистив дипломну роботу, отримав повну вище освіту за спеціальністю "Правознавство" і здобув кваліфікацію "Спеціаліст з правознавства" (диплом спеціаліста С15№072421).

Також Донецьким національним університетом надана довідка-виклик для виконання дипломного проекту (роботи) №64/6.8.0-38 від 09.02.2015. Відповідно до якої встановлений термін додаткової оплачуваної відпустки для підготовки і захисту дипломного проекту (роботи) студенту заочної форми навчання 1 курсу юридичного факультету ОКР "Спеціаліст" ОСОБА_4 з 02.03.2015 по 06.06.2015 як такому, що виконує навчальний план.

З наведеного суд зазначає, що Законом України "Про відпустки" передбачено право отримання додаткової оплачуваної відпустки, зокрема, на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи) студентам, які навчаються у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації - чотири місяці.

Таким чином, право ОСОБА_4 на отримання додаткової оплачуваної відпустки на період підготовки та захисту дипломного проекту (роботи), яке закріплене у ст. 15 Закону України "Про відпустки" реалізовано Красноармійським міським відділом Головного управління МВС України в Донецькій області шляхом видання наказу № 222 від 18.03.2015 про надання позивачу оплачуваної відпустки на період настановних занять, лабораторних робіт, складання сесії у період з 12.03.2015 по 11.06.2015.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що період з 11.05.2015 по 21.05.2015 не є прогулами оскільки у цей період ОСОБА_4 перебував у додатковій оплачуваній відпустці для підготовки та захисту дипломної роботи, що підтверджується наданою Донецьким національним університетом інформацією.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на наявність довідки (арк.справи 50), оскільки ця довідка була відсутня в оригіналі, у тому числі на момент видачі наказу про надання ОСОБА_4 відпустки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Донецьким національним університетом у м.Вінниці підтверджено у відповіді від 11.06.2015 № 829/01-04/6.8.1 на № 12993 від 08.06.2015, що видача кількох довідок-викликів на окремі етапи державної атестації в межах загального періоду обумовлена складною політичною ситуацією в країні та необхідністю проїзду із зони АТО.

Також сам факт перебування позивача у зазначений період на навчанні сторонами не оспорювався.

Вищезазначене повністю спростовує доводи апелянта стосовно того, що суд першої інстанції де дослідив обставини справи про наявність інших довідок-викликів навчального закладу, розбіжностей у їх датах.

Щодо незнаходження позивача на роботі у період з 08.06.2015 по 30.06.2015, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, а саме з довідки непрацездатності № 63, виданої Красноармійською центральною районною лікарнею 08.06.2015, вбачається, що ОСОБА_4 перебував на лікарняному у період з 08.06.2015 по 12.06.2015, з 13.06.2015 по 17.06.2015, з 18.06.2015 по 30.06.2015. Стати до роботи 01.07.2015.

Таким чином, ненадходження ОСОБА_4 на роботі у період з 08.06.2015 по 30.06.2015 не може вважатися прогулами оскільки позивач у цей період знаходився на лікарняному, що підтверджується відповідною довідкою непрацездатності.

З приводу посилань апелянта на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року у задоволенні клопотання представника Красноармійського МВ ГУ МВС України в Донецькій області про залишення позовної заяви ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Красноармійського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказів № 1352 від 17.06.2015, № 197 о/с від 26.06.2015, поновлення на посаді без розгляду - було відмовлено. Зазначену ухвалу представниками Красноармійського МВ ГУ МВС України в Донецькій області оскаржено в судовому порядку не було. Тому колегія суддів зазначені доводи апелянта до уваги не бере.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції незважаючи на постановлену ухвалу від 10.09.2015 року про задоволення клопотання ОСОБА_4 про залишення позову без розгляду в частині виплати грошового забезпечення суперечить у своїх рішеннях та постановляє стягнути з міськвідділу на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, колегія суддів не приймає до уваги оскільки ці вимоги були залишені без розгляду тільки до відповідача ГУ УМВСУ України в Донецькій області.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції, який зазначив, що у зв'язку зі скороченням раніше займаної посади ОСОБА_4 був поновлений на службі в органах внутрішніх справ у званні старший лейтенант міліції.

Пунктом 24 Положення про прохолодження служби рядовим на начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 передбачено, що у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Як вже було встановлено судами першої та апеляційної інстанції, позивача звільнено з органів внутрішніх справ з 04.07.2015.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначені в Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (далі за текстом - Інструкція).

Згідно з п. 1.3 цієї Інструкції грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ визначається залежно від посади, спеціального звання, наукового ступеня і вченого звання, тривалості та умов служби.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції підставою для виплати грошового забезпечення є наказ начальника органу внутрішніх справ про призначення на штатну посаду, яка входить у його номенклатуру, наказ ректора вищого навчального закладу про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат тощо.

Пунктом 1.18 Інструкції визначено, що при прийнятті на службу до органів внутрішніх справ грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення особі рядового чи начальницького складу виплачується до дня виключення зі списків особового складу включно.

Відповідно до пункту 2.2.5 Інструкції у разі звільнення зі служби виплата посадового окладу за займаною посадою припиняється з дня, наступного за днем виключення особи рядового чи начальницького складу зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу чи установи органів внутрішніх справ.

Щодо розміру грошового зобов'язання, що підлягає стягненню на користь позивача, суд, за принципом аналогії права, керується приписами постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати", відповідно до якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно абз. 1, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до абз. 1, 3 п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до Листа Мінсоцполітики України від 09 вересня 2014 року №10196/0/14-14/13 загальне число робочих днів у липні, серпні, вересні та жовтні 2015 року складає 67 днів.

В матеріалах справи є довідка Красноармійського міського відділу (з обслуговування м. Красноармійськ та Красноармійського району) Головного управління МВС України в Донецькій області № 3/33 від 01.09.2015. Згідно з якої, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_4 складає 63,21 грн. Інших довідок відповідачами до суду не надано та сторони зазначений розмір не оспорювали.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянтом по справі не доведено правомірність оскаржуваних наказів.

Згідно із частиною першою статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що накази Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 17.06.2015 №1352 та від 26.06.2015 № 197 о/с в частині звільнення ОСОБА_4 винесені протиправно, з огляду на що підлягають скасуванню.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційноїскарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Повний текст ухвали складений 25.11.2015року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Красноармійського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 р. у справі № 805/3312/15-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2015 р. у справі № 805/3312/15-а-залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів після його складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.О.Шишов

І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов