Справа № 803/1553/15
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 р. № 876/8706/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Лемцьо І.В.

представника відповідача - Цинайко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Любомльського міжрайонного прокурора Волинської області ОСОБА_4 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Любомльського міжрайонного прокурора Волинської області ОСОБА_4 до Прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

08.07.2015 Любомльський міжрайонний прокурор Волинської області ОСОБА_4. звернувся в суд із адміністративним позовом до Прокуратури Волинської області у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ від 01.07.2015 № 301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», який винесений прокурором Волинської області старшим радником юстиції Чепіжаком Д.М.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що оскаржений наказ про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани є протиправним. Проведеною службовою перевіркою встановлено, що позивачем не було зазначено у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік наявність у нього на праві приватної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 У своїх поясненнях про наявність розбіжностей щодо даних, зазначених в декларації, він зазначав, що цей будинок був йому подарований його бабусею у 2004 році. Оскільки в цьому будинку досі проживає бабуся, всі документи на даний будинок, в тому числі і договір дарування, знаходяться в його батьків, тому ніколи не вважав його своїм. Крім того, позивач зазначив, що не зважаючи на те, що він був на лікарняному 03.07.2015, що підтверджується листком непрацездатності від 26.06.2015 АГФ №434844, відповідач надіслав факсом на Любомльську міжрайонну прокуратуру наказ від 01.07.2015 № 301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», чим було порушено вимоги частини 4 статті 149 Кодексу законів про працю України та статті 13 Дисциплінарного статуту прокуратури України, якими передбачено, що стягнення оголошується наказом, який оголошується працівнику під розписку, а також пункту 31 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, затверджених постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1984 № 213, якою передбачено що наказ про застосування дисциплінарного стягнення із зазначенням мотивів його застосування оголошується (повідомляється) працівникові, підданому стягненню, під розписку в триденний термін. Позивач наголошує на тому, що з 24.06.2015 йому присвоєно класний чин радника юстиції, а наказ від 01.07.2015 № 301к винесений молодшому раднику юстиції ОСОБА_4, що також свідчить про його незаконність.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 27.07.2015 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Апелянт у судове засідання суду апеляційної інстанції не прибув, хоча був належним чином повідомлений про його дату, час та місце, що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення поштового відправлення, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом прокурора Волинської області Чепіжака Д.М. від 01.01.2015 № 301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог фінансового контролю Любомльському міжрайонному прокурору молодшому раднику юстиції ОСОБА_4 оголошено догану.

Підставою для винесення цього наказу слугувало те, що 08.06.2015 на адресу прокуратури Волинської області надійшов лист в.о. начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України Бондаренка І.І. від 04.06.2015 №25-123вих-15, в якому зазначено, що на «електронну пошту довіри» Генеральної прокуратури України надійшла інформація щодо незаконного збагачення та штучного створення умов для отримання неправомірної вигоди Любомльським міжрайонним прокурором Ярославом Грищенком, у зв'язку з чим запропоновано організувати проведення службового розслідування (перевірки) за вказаним фактом.

10.06.2015 прокурором Волинської області Чепіжаком Д.М. винесено розпорядження від 10.06.2015 № 38, яким призначено службове розслідування за фактами, наведеними в інформації про Любомльського міжрайонного прокурора ОСОБА_4, що надійшла на «електронну пошту довіри» Генеральної прокуратури України.

Цього ж дня позивача було повідомлено про те, що стосовно нього проводиться службове розслідування, що підтверджується його підписом на пам'ятці про права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування (перевірка), наявної в матеріалах справи.

За результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування від 30.06.2015, в якому встановлено, що у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, поданої ОСОБА_4, останній не вказав наявність у нього на праві приватної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до абз. 4 частини десятої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) подання завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру є підставою для притягнення суб'єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, Любомльським міжрайонним прокурором Грищенком Ярославом Анатолійовичем порушено вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо достовірності відомостей, зазначених в декларації, а також ст. 5, 10, 14, 16, 18 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 № 123, відтак останній заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

В поясненнях від 09.06.2015 ОСОБА_4 зазначив, що дійсно у 2004 році його бабуся ОСОБА_6 подарувала йому свій житловий будинок в АДРЕСА_1. Жодних дій щодо прийняття даного дарунку чи реєстрації майна він не вчиняв. Реєстрацію вказаного договору було здійснено батьком без його відому. Умислу на приховування вищевказаного об'єкту нерухомості у нього не було, так як фактичного зазначене майно набуте не за час його перебування в органах прокуратури.

Отже, в ході службового розслідування з наведених у інформації, що надійшла на «електронну пошту довіри» Генеральної прокуратури України, підтверджено лише факт порушення Любомльським міжрайонним прокурором Грищенком Ярославом Анатолійовичем вимог чинного законодавства щодо обов'язку декларування майна та доходів.

Причиною, що сприяла вчиненню порушення закону Любомльським міжрайонним прокурором Грищенком Ярославом Анатолійовичем стало безвідповідальне ставлення суб'єкта декларування до забезпечення достовірності внесених відомостей в декларацію про доходи, що призвело до порушення вимог фінансового контролю.

З урахуванням викладеного, комісія зробила висновок, що у зв'язку із допущенням вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо достовірності відомостей, зазначених в деклараціях, а також Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури необхідно ініціювати перед прокурором області питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності Любомльського міжрайонного прокурора ОСОБА_4 у вигляді оголошення догани.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов задоволеним бути не може, оскільки висновок службового розслідування зроблено по зібраних матеріалах, а дисциплінарне стягнення застосовано уповноваженою на те особою із дотриманням вимог Закону України «Про прокуратуру», Дисциплінарного статуту прокуратури України, Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.2012 № 123.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Частиною третьою статті 48 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що за порушення закону, неналежне виконання службових обов'язків чи скоєння ганебного вчинку прокурори і слідчі несуть відповідальність згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України, який затверджується Верховною Радою України.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року № 1796-ХІІ (далі - Дисциплінарний статут) передбачено, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» Генеральний прокурор України та підлеглі йому прокурори здійснюють вищий нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів. Важливою передумовою успішного виконання покладених на прокуратуру функцій є компетентність та особиста дисципліна прокурорів і слідчих прокуратури.

Відповідно до статті 2 Дисциплінарного статуту працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов'язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Згідно із статтею 4 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури професійна діяльність працівників прокуратури ґрунтується на принципах, зокрема, верховенства права та законності; професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; прозорості службової діяльності; компетентності та професіоналізму; зразковості поведінки та дисциплінованості.

Статтею 10 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури передбачено, що працівник прокуратури повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю самовідданістю, неупередженістю, сумлінним виконанням службових обов'язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

Частиною першою статті 16 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури передбачено, що працівник прокуратури в установленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» порядку щороку подає за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено, що загальні вимоги до поведінки осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, якими вони зобов'язані керуватися під час виконання своїх службових повноважень, підстави та порядок притягнення до відповідальності за порушення цих вимог установлюються законом.

Абзацом 4 частини десятої статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції з 01.01.2015) передбачено, що подання завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру є підставою для притягнення суб'єкта декларування до дисциплінарної, адміністративної відповідальності відповідно до закону.

З інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 38849863 вбачається, що дійсно 16.03.2005 в Реєстр прав власності на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на будинок за ОСОБА_4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 29.12.2004.

Факт невідображення цього майна у поданій декларації за 2014 рік не заперечив в ході службової перевірки і сам позивач.

Тому, відповідачем з врахуванням встановлених під час службової перевірки обставин було прийнято рішення, про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

На думку суду, сам факт відображення в декларації недостовірних відомостей, незалежно від того умисно це зроблено чи з необережності є підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.

Проаналізувавши зібрані по справі докази та підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4, суд вважає, що прокуратура Волинської області за результатами проведеної службової перевірки правомірно дійшла висновку, що в діях позивача є порушення фінансового контролю та порушення ст.ст. 5, 10,14, 16 Кодексу.

Вказане чітко і ґрунтовно викладено у матеріалах службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення до позивача прокурором області застосовано в межах Дисциплінарного статуту та є найменш суворим видом покарання.

Відповідно до статті 11 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з'ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2015 позивачем було надано пояснення з приводу розбіжності щодо даних, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати, в яких він зазначив, що дійсно у 2014 році його бабуся ОСОБА_6 подарувала будинок в АДРЕСА_1, в якому вона проживає й на даний час. Зазначений правочин був вчинений ще до прийняття на службу в органи прокуратури України. Жодних дій щодо прийняття цього дарунку чи реєстрації майна в органах державної влади він не вчиняв, реєстрацію вказаного договору було здійснено без його відому батьком ОСОБА_7 Всі установчі документи на вищевказаний житловий будинок зберігаються у його батьків за місцем їх проживання, доступ до яких він ніколи не мав, з їх змістом знайомив не був.

Проте, такі посилання позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ним не надано доказів неправомірної реєстрації на його ім'я вказаного вище нерухомого майна.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку.

Отже, дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани ОСОБА_4 накладено у визначені законом строки, за результатами проведеної службової перевірки, уповноваженою на те особою, та є правомірним.

Проаналізувавши зібрані по справі докази та підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що прокуратура Волинської області за результатами проведеної службової перевірки підтвердила факт порушення вимог чинного законодавства при декларуванні майна Любомльським міжрайонним прокурором Грищенком Ярославом Анатолійовичем, а тому відповідачем правомірно винесено наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд зазначає, що заборона застосування до працівника дисциплінарного стягнення, коли він знаходиться на лікарняному (тимчасова непрацездатність), не передбачена Дисциплінарним статутом.

Твердження позивача про порушення порядку ознайомлення особи, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності є безпідставним, оскільки згідно статті 13 Дисциплінарного статуту про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ прокурора, який оголошується працівнику під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що 01.07.2015 начальником відділу роботи з кадрами прокуратури Волинської області Удаловою С.В. в телефонному режимі було проінформовано позивача про те, що стосовно нього винесено наказ про притягнення його до відповідальності у вигляді догани та запропоновано прийти у відділ кадрів, щоб ознайомитись з ним, на що ОСОБА_4 проінформував, що знаходиться на лікарняному у м. Луцьку, термін лікарняного йому продовжено до 03.07.2015, після виходу з якого зайде у відділ кадрами. Зазначені обставини підтверджуються рапортом від 01.07.2015, складеним Удаловою С.В., а також актом від 01.07.2015 про повідомлення Любомльського міжрайонного прокурора Грищенка Я. А. про притягнення до дисциплінарної відповідальності, наявними в матеріалах справи.

03.07.2015 наказ від 01.07.2015 року №301к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» був надісланий відповідачем факсимільним зв'язком на номер факсу Любомльської міжрайонної прокуратури, що підтверджується витягом з журналу відомчої та міжвідомчої кореспонденції Любомльської міжрайонної прокуратури.

Таким чином, суд зазначає, що відповідач вжив всіх необхідних заходів для повідомлення позивача про застосування до нього дисциплінарного стягнення і про прийняте ним рішення позивача належним чином було ознайомлено.

Крім того не заслуговує на увагу посилання позивача на неправомірність оскаржуваного наказу з підстав невірного зазначення в ньому класного чину позивача.

24.06.2015 наказом № 480к Генерального прокурора України Шокіна В. відповідно до статті 47 Закону Укаїни «Про прокуратуру», ст..ст. 4, 5, 7 Положення про класні чини працівників органів прокуратури України присвоєно класний чин радника юстиції Любомльському міжрайонному прокурору Грищенку Ярославу Анатолійовичу.

Зазначений наказ надійшов до прокуратури Волинської області 01.07.2015 після того як було винесено оспорюваний наказ, що підтверджується витягом з журналу відомчої та міжвідомчої кореспонденції прокуратури області.

Порядок проведення службових розслідувань (перевірок ) в органах прокуратури визначено Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 104 від 24.09.2014, яка направлялась для відома в жовтні 2014 року всім прокурорам районів і міст Волинської області (далі Інструкція, а.с. 64).

Пунктом 1.2. Інструкції визначено, що службове розслідування (перевірка) - це комплекс заходів, які проводяться у випадках в тому числі порушення Присяги працівника прокуратури та Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які дискредитують їх як працівників прокуратури, а також за фактами порушення виконавської та трудової дисципліни тощо.

Враховуючи матеріали, які надійшли з Генеральної прокуратури України, то у прокурора області були наявні підстави визначені Інструкцією для проведення службового розслідування.

З матеріалів службової перевірки вбачається, що позивач викликався для дачі пояснень з приводу обставин, що стали підставою для її призначення, та відповідні пояснення ним надавались.

Висновок службового розслідування відповідно до п.7.7 Інструкції було направлено ОСОБА_4. для ознайомлення та ним не оскаржувався.

Направлення висновку службового розслідування після винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності не позбавляє право останнього на його оскарження.

Права особи, стосовно якої проводиться службова перевірка, визначено в розділі 7 Інструкції.

Що стосується дотримання прав позивача при проведенні перевірки, то судом зазначається, що прокурору району було про неї відомо, він викликався для надання відповідних пояснень.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідачем в повній мірі дотримано прав позивача, визначені розділом 7 даної Інструкцією.

Отже, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем при застосуванні дисциплінарного стягнення доведено той факт, що позивачем порушено вимоги чинного законодавства при декларуванні майна, у зв'язку з чим наказ від 01.07.2015 № 301к, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, повністю відповідає вимогам вищенаведених нормативних актів, та є законним.

Доводи апеляційної скарги вказаних вище висновків суду не спростовуються, а тому така задоволеною бути не може.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Любомльського міжрайонного прокурора Волинської області ОСОБА_4 - залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 27 липня 2015 року у справі № 803/1553/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 23.11.2015.