Справа № 806/7976/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2015 р. м. Київ К/800/28429/14

Вищий адміністративний суд України у складі: суддя Костенко М.І. - головуючий, судді Приходько І.В., Юрченко В.П.,

за участю секретаря Загороднього А.А.

та представників сторін:

позивача - Борушевської А.А., Атаманюк Н.М.,

відповідача - Бистрицької Д.О.,

розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - Інспекція)

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2014

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2014

у справі № 806/7976/13-а

за позовом комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" (далі - Підприємство)

до Інспекції

про скасування податкового повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий адміністративний суд України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2014, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2014, позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 26.11.2013 №

У прийнятті цих судових актів попередні судові інстанції виходили з того, що позивачем правомірно зменшено нараховану суму податку на прибуток на суму надмірно сплачених авансових платежів у податковій декларації з податку на прибуток підприємства за три квартали 2013 року.

Посилаючись на невідповідність висновків судів, покладених в основу прийняття оскаржуваних рішень зі спору, положенням чинного законодавства та дійсним обставинам справи, Інспекція звернулася до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові акти та відмовити у позові. На обґрунтування касаційних вимог скаржник зазначає, що оскільки позивач з квітня 2013 року не є платником авансових внесків з податку на прибуток, то задекларовані Підприємством авансові внески у загальній сумі 1 052 824 грн. не підлягають врахуванню у зменшення податку на прибуток.

Перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, обговоривши доводи касаційної скарги, Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне частково задовольнити розглядувані касаційні вимоги з урахуванням такого.

Судовими інстанціями під час вирішення даного спору встановлено, що підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення, згідно з яким Підприємству збільшено грошове зобов'язання з податку на прибуток на 1 052 824 грн. за основним платежем та на 526 412 грн. за штрафними санкціями, слугував висновок Інспекції, відображений в акті камеральної перевірки податкової звітності позивача з податку на прибуток за три квартали 2013 року від 15.11.2013 № 3136-22-3, про завищення платником суми авансового внеску, який зменшує суму цього податку, на 1 052 824 грн.

Правова позиція Інспекції, якою мотивовано вказаний висновок, ґрунтується на тому, що наявність у Підприємства збитку за підсумками І кварталу 2013 року виключає обов'язок позивача сплачувати авансові внески з податку на прибуток з квітня 2013 року; а відтак перераховані позивачем платежі в оспорюваній сумі за своєю правовою природою не є авансовими внесками, які зменшують суму податку, що підлягає сплаті до бюджету.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК) платники податку на прибуток (крім новостворених, виробників сільськогосподарської продукції, неприбуткових установ (організацій) та платників податків, у яких доходи, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, за останній річний звітний податковий період не перевищують 10 мільйонів гривень) щомісяця сплачують авансовий внесок з податку на прибуток у порядку і в строки, які встановлені для місячного податкового періоду, у розмірі не менше 1/12 нарахованої до сплати суми податку за попередній звітний (податковий) рік без подання податкової декларації.

В силу вимог абзацу сьомого пункту 57.1 цієї ж статті ПК у разі якщо платник податку, який сплачує авансовий внесок, за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток, він має право подати податкову декларацію та фінансову звітність за перший квартал. Такий платник податку авансових внесків у другому - четвертому кварталах звітного (податкового) року не здійснює, а податкові зобов'язання визначає на підставі податкової декларації за підсумками першого півріччя, трьох кварталів та за рік, яка подається до органу державної податкової служби в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як вбачається з установлених судами обставин справи та підтверджується даними залученими до матеріалів справи податкової декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2013 року, за результатами діяльності у цьому періоді Підприємством було одержано збиток у сумі 38 760 423 грн., у зв'язку з чим з огляду на наведені норми ПК сплачені платником з наступного податкового періоду платежі не можуть вважатися авансовими внесками з податку на прибуток.

А відтак за відсутності задекларованих платником (визначених контролюючим органом) сум податкових зобов'язань з податку на прибуток грошові кошти у загальній сумі 984 520,55 грн., перераховані позивачем до бюджету за платіжними дорученнями від 18.04.2013 № 1096, від 06.09.2013 № 1, є надміру сплаченим грошовим зобов'язанням у розумінні підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК.

Підпунктом 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 ПК передбачено право платника на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом;

У той же час статтею 43 ПК врегульовано умови та механізм повернення надміру сплачених грошових зобов'язань.

Так, в силу вимог пункту 43.3 цієї статті ПК обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Згідно з пунктом 43.4 статті 43 ПК платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (абзаци перший, другий пункту 43.5).

Наведені вимоги чинного податкового законодавства виключають правомірність самостійного зменшення платником у податковій декларації податку за рахунок наміру сплачених грошових зобов'язань.

У той же час як на один з мотивів задоволення цього позову суди послалися на те, що збитковий характер господарської діяльності платника у розглядуваному звітному періоді виключає наявність у нього позитивного значення об'єкта оподаткування податку на прибуток та, відповідно, заниження Підприємством грошового зобов'язання з цього податку.

А відтак для правильного вирішення цього спору судам слід встановити дійсний обсяг податкового обов'язку платника за розглядуваний звітний період (за три квартали 2013 року) з урахуванням наведеної процедури повернення надміру сплачених платежів.

Також слід звернути увагу на факт невизнання Інспекцією у рядку 13 податкової декларації з податку на прибуток задекларованого платником авансового внеску в сумі 1 052 824 грн., тоді як згідно з поданими запереченнями відповідач не визнає авансовим внеском лише кошти, перераховані Підприємством за платіжним дорученням від 18.04.2013 № 1096 у сумі 68303 грн. та за платіжним дорученням від 06.09.2013 № 1 в сумі 916 217,55 грн.

Втім судами не було надано правового аналізу наведеним цифровим розбіжностям та їх впливу на розглядувані правовідносини.

Оскільки прийняття рішень у даній справі вимагає додаткового встановлення її обставин, що перебуває поза межами повноважень суду касаційній інстанції, то оскаржувані судові акти підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції для усунення вказаних недоліків.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції необхідно враховувати наведені у цій ухвалі висновки Вищого адміністративного суду України та, використовуючи процесуальні засоби, встановити та надати правову оцінку обставинам, що входять до предмета доказування у справі, і за наслідками встановленого прийняти рішення відповідно до статті 159 КАС.

З огляду на реорганізацію відповідача у справі Вищий адміністративний суд України вважає за необхідне замінити Інспекцію її правонаступником - Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС.

За таких обставин, керуючись статтями 55, 160, 167, 220, 221, 223, 227, 230, 231 КАС, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Замінити Житомирську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Житомирській області - Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС.

2. Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС задовольнити частково.

3. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2014 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.05.2014 у справі № 806/7976/13-а скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.В. Приходько
В.П. Юрченко