Справа № 823/401/15
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/401/15 Головуючий у 1-й інстанції:Гарань С.М.
Суддя-доповідач:Міщук М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів: при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В., Гром Л.М. Доценку О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державної організації «Комбінат «Дніпро» Державного Агенства Резерву України на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної фінансової інспекції в Черкаській області до державної організації «Комбінат «Дніпро» Державного Агенства Резерву України, третя особа Смілянське управління державної казначейської служби України Черкаської області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Державна фінансова інспекція в Черкаській області (надалі також ДФІ в Черкаській області) звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути з державної організації «Комбінат «Дніпро» Державного агентства резерву України (далі також ДО «Комбінат «Дніпро») кошти в сумі 117 999,65грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено повністю.

В апеляційній скарзі про скасування постанови апелянт посилається на те, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що платежі за споживчу електроенергію при додатковій господарській діяльності повинні проводитись лише за рахунок коштів спеціального фонду суперечить вимогам статті 22 Бюджетного кодексу України.

Крім того, судом не взято до уваги висновок експертизи економічного дослідження, проведеної Черкаським відділенням судових експертиз Київського науково-дослідного інституту на прохання директора ДО «Комбінат «Дніпро» (надалі Висновок експертизи), та постанову слідчого СВ Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області про закриття кримінального провадження від 08.09.2014 року, порушеної по факту вчинення службовими особами ДО «Комбінат «Дніпро» (надалі Постанова Смілянського МВ УМВС України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явились у судове засідання та перевіривши за матеріалами справи наведені у скарзі доводи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, посадовими особами Смілянської об'єднаної державної фінансової інспекції в Черкаській області (даті також Смілянська ОДФІ)- структурним підрозділом Державної фінансової інспекції в Черкаській області, у період з 25.03.2014 року до 15.05.2014 року проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності ДО «Комбінат «Дніпро» за період з 01.05.2013 року до 31.03.2014 року.

Згідно акту ревізії від 22.05.2014 року № 05-19/77 у період з 01.07.2013 року по 31.03.2014 на спеціальний рахунок відповідача надходили кошти від надання платних послуг, у тому числі на покриття витрат з оплати електроенергії. Проте, відповідно до звітів «Про надходження і використання коштів, отриманих як плата за послуги» (форма № 4-1д) та банківських виписок, комбінатом сплачено за спожиту електроенергію у сумі меншій ніж та, що надійшла на вищезазначені цілі.

На підставі акту Смілянською ОДФІ прийнято вимогу від 23.06.2014 року № 05-50/1045 щодо усунення порушень (далі також Вимога).

Зокрема, в пункті 4 Вимоги зазначено, що в порушення вимог абзаців 16, 19 частини 4 статті 13 та частини 4 статті 23 Бюджетного кодексу України позивачем у період з 01.07.2013 року до 31.03.2014 року використано кошти загального фонду бюджету на покриття витрат спеціального фонду у сумі 117 999,65 грн., в зв'язку з чим до 23.08.2014 року необхідно вжити заходів для відновлення касових видатків загального фонду бюджету відповідно до чинного законодавства за січень-березень 2014 року у сумі 19 545,17 грн. та липень-грудень 2013 року у сумі 98 545,48грн., перерахувавши кошти до державного бюджету України.

Оскільки у встановлені контролюючим органом терміни вищевказане порушення відповідачем усунуто не було, ДФІ в Черкаській області звернулась з відповідним позовом до суду.

Крім того, ДО «Комбінат «Дніпро» зверталось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Смілянської об'єднаної ДФІ в Черкаській області, ДФІ в Черкаській області про визнання протиправними дій Смілянської ОДФІ в частині пунктів 2, 4 вимоги щодо усунення порушень від 23.06.2014 року № 05-50/1045; зобов'язання виключити пункти 2, 4 з Вимоги.

У задоволенні позову було відмовлено, оскільки Вимога в частині стягнення коштів є не обов'язковою для позивача, а отже не порушує його права.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що платежі за спожиту електроенергію при додатковій (господарській) діяльності повинні сплачуватись ДО «Комбінат «Дніпро» лише за рахунок коштів спеціального фонду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із статті 1 Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 року № 2939-ХІІ (надалі Закон № 2939), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну фінансову інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 23.04.2011 року № 499/2011 (надалі Положення № 499/2011), Держфінінспекція України відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших підконтрольних установ усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу регулюються Бюджетним кодексом України (надалі БК України).

Згідно ч. 1-3 статті 13 Бюджетного кодексу України складовими частинами бюджету є загальний та спеціальний фонд. До загального фонду входять всі доходи бюджету, крім тих, що призначені для зарахування до спеціального фонду бюджету; всі видатки бюджету, що здійснюються за рахунок надходжень загального фонду бюджету; кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету без визначення цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок надходжень загального фонду бюджету); фінансування загального фонду бюджету. Складовими частинами спеціального фонду бюджету є: доходи бюджету (включаючи власні надходження бюджетних установ), які мають цільове спрямування; видатки бюджету, що здійснюються за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету (у тому числі власних надходжень бюджетних установ); кредитування бюджету (повернення кредитів до бюджету з визначенням цільового спрямування та надання кредитів з бюджету, що здійснюється за рахунок конкретно визначених надходжень спеціального фонду бюджету); фінансування спеціального фонду бюджету.

Відповідно до абзаців 16, 19 частини 4 статті 13 БК України власні надходження бюджетних установ використовуються (з урахуванням частини дев'ятої статті 51 цього Кодексу) на організацію додаткової (господарської) діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгрупи 2 першої групи); господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв (за рахунок надходжень підгруп 2 і 4 першої групи); організацію основної діяльності бюджетних установ (за рахунок надходжень підгруп 1 і 3 другої групи); виконання відповідних цільових заходів (за рахунок надходжень підгрупи 2 другої групи).

Частиною 7 статті 13 БК України визначено, що передача коштів між загальним та спеціальним фондами бюджету дозволяється тільки в межах бюджетних призначень шляхом внесення змін до закону про Державний бюджет України, прийняття рішення про місцевий бюджет або про внесення змін до нього (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 57 цього Кодексу). А відповідно до ч. 8 цієї статті платежі за рахунок спеціального фонду бюджету здійснюються в межах коштів, що фактично надійшли до цього фонду на відповідну мету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Згідно частини 4 статті 23 БК України витрати спеціального фонду бюджету мають постійне бюджетне призначення, яке дає право провадити їх виключно в межах і за рахунок фактичних надходжень спеціального фонду бюджету (з дотриманням вимог частини другої статті 57 цього Кодексу), якщо цим Кодексом та/або законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) не встановлено інше.

Частиною 9 статті 51 БК України визначено, що якщо обсяги власних надходжень бюджетних установ перевищують відповідні витрати, затверджені законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), розпорядник бюджетних коштів передбачає спрямування таких надпланових обсягів у першу чергу на погашення заборгованості з оплати праці, нарахувань на заробітну плату, стипендій, комунальних послуг та енергоносіїв. Якщо такої заборгованості немає, розпорядник бюджетних коштів спрямовує 50 відсотків коштів на заходи, що здійснюються за рахунок відповідних надходжень, і 50 відсотків коштів - на заходи, необхідні для виконання основних функцій, але не забезпечені коштами загального фонду бюджету за відповідною бюджетною програмою.

Згідно пункту 1 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ», затвердженого постановою КМ України від 28.02.2002 року № 228 (надалі також Порядок № 228) кошторис бюджетної установи - основний плановий фінансовий документ бюджетної установи, яким на бюджетний період встановлюються повноваження щодо отримання надходжень і розподіл бюджетних асигнувань на взяття бюджетних зобов'язань та здійснення платежів для виконання бюджетною установою своїх функцій та досягнення результатів, визначених відповідно до бюджетних призначень. Кошторис складається з загального і спеціального фондів.

Відповідно до частини 5 пункту 43 Порядку № 228 у кошторисі має бути затверджений обсяг коштів для проведення розрахунків за електричну і теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ та послуги зв'язку, які споживаються бюджетними установами, у повному обсязі в розрахунку на рік з урахуванням коштів загального та спеціального фондів відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України. До кошторисів додаються детальні розрахунки за КЕКВК 1160 «Оплата комунальних послуг та енергоносіїв» на підставі затверджених в установленому порядку лімітів.

Згідно з пунктом 23 Порядку № 228 за рахунок власних надходжень плануються такі видатки спеціального фонду кошторису: за встановленими напрямами використання, на погашення заборгованості установи з бюджетних зобов'язань за спеціальним та загальним фондом кошторису та на проведення заходів, пов'язаних з виконанням основних функцій, які не забезпечені (або частково забезпечені) видатками загального фонду.

Як встановлено у ході розгляду справи, Постановою КМУ № 586 від 23.04.2003 року затверджений перелік платних послуг, які надаються підприємствами Держрезерву України, і кошти, отримані за надання платних послуг, використовуються згідно із кошторисом за спеціальним фондом на господарські видатки організації та покриття витрат, пов'язаних з організацією і наданням платних послуг (наказ Держрезерву від 17.10.2003 року № 237), згідно кошторису, який затверджується розпорядником бюджетних коштів Держрезервом України.

Згідно статті 13 БК України, власні надходження використовуються на організацію додаткової діяльності на господарські потреби бюджетних установ, включаючи оплату комунальних послуг і енергоносіїв.

Підприємство ДО «Комбінат «Дніпро» входить до системи Держрезерву України.

Кошторис видатків ДО «Комбінат «Дніпро» складається з витрат передбачених загальним фондом, який визначається розпорядником бюджетних коштів - Державним агентством резерву України, та витрат спеціального фонду, який за поданням організації затверджується розпорядником бюджетних коштів - Державним агентством резерву України. Майно, та зароблені кошти за надання послуг являються власністю держави.

Розпорядник бюджетних коштів може уповноважити одержувача бюджетних коштів на виконання заходів, передбачених бюджетною програмою, та надати йому кошти бюджету (на безповоротній чи поворотній основі) в межах відповідних бюджетних асигнувань. Розпорядник другого рівня ДО «Комбінат «Дніпро» здійснював проплату за використану електроенергію, шляхом перерахування коштів з передбаченого КЕКВ бюджетної програми в межах затвердженого кошторису на рахунок одержувача Смілянського МРЕМ.

Кошторисом відповідача, затвердженого у відповідності із кошторисом розпорядника бюджетних коштів - Держрезервом України, були передбачені витрати по оплаті водовідведення, електроенергії, водопостачання частково за рахунок загального та спеціального фондів.

Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача в частині того, якщо в акті перевіряючий орган прийшов до висновку, що при здійсненні оплати за водопостачання та користування газом порушення відсутні, то відповідно не має порушення за користування електроенергією.

Оскільки кошторисом передбачені видатки на оплату електроенергії, і відповідно саме на ці потреби (цілі) було використано кошти, та їх витрата не може вважатись нецільовою.

Позивачем в акті перевірки не взято до уваги факт зменшення витрат на оплату електроенергії за підконтрольний період на 91800,00 грн., що підтверджується довідками про зміни до кошторису на 2013, 2014 роки.

У разі нецільового використання коштів ДО «Комбінат «Дніпро», який являється розпорядником нижчого рівня, згідно положень Бюджетного кодексу України не може бути відповідачем за даним позовом.

Ревізія фінансово-господарської діяльності ДО «Комбінат «Дніпро» проводилася за період з 01.05.2013 року по 31.03.2014 року, тобто перевіряючим органом були досліджені 6 місяців 2013 року та 3 місяці 2014 року, в той час коли випадки по оплаті за електроенергію проводилися в основному за рахунок загального фонду і не враховувався розмір видатків за весь фінансовий рік, а тому ДФІ надумано віднесли проведення цих видатків до порушень.

Відповідно до вимог частини 9 статті 51 БК України, якщо власні надходження більше витрат, то 50% перевищення направляються на заходи, що здійснюються за рахунок відповідних коштів, і 50 % направляються на витрати, не забезпечені коштами загального фонду.

У зв'язку з цим позиція позивача про необхідність направлення всіх коштів, які підприємство отримає за надання платних послуг на оплату по електропостачанню відповідно до розрахунку кошторисної вартості надання платних послуг, прямо суперечить вимогам статті 12 ЦК України, яка визначає, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Згідно зі статтею 119 БК України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням, встановленим Законом Про державний бюджет України (Рішенням про місцевий бюджет); напрямом використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів; бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.06.2012 року (справа № К/9991/63973/11) та постанові від 09.04.2014 року (справа № К/9991/56227/12).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, а у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної організації «Комбінат «Дніпро» Державного Агенства Резерву України задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року скасувати.

У задоволенні адміністративного позову Державної фінансової інспекції в Черкаській області відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст рішення складено 23.11.2015 року

Головуючий суддя Міщук М.С.

Судді: Бєлова Л.В.

Гром Л.М.