Справа № 825/3228/15-а
Суддя: Кузьменко В. В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3228/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Добрянський В.В. Суддя-доповідач: Кузьменко В. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменко В. В.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А. Г.,

за участю секретаря Видмеденко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Господарського суду Чернігівської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про зобов'язання провести перерахунок заробітної плати та її виплату, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Господарського суду Чернігівської області про зобов'язання здійснити перерахунок заробітної плати за період з 26.10.2014 року по 27.03.2015 року включно відповідно до ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції з 26.10.2014 року) та за період з 28.03.2015 року по день прийняття судового рішення відповідно до ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»), виплатити її в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу (місячна премія, надбавка за високі досягнення, надбавка за вислугу років, ранг, тощо).

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи скарги та подані письмові заперечення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що при обрахунку заробітної плати позивача відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, судом установлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 працює у Господарському суді Чернігівської області на посаді головного спеціаліста та отримує посадовий оклад за займаною посадою в період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 1218,00 грн., що підтверджується копією довідки Господарського суду Чернігівської області від 03.09.2015 № 06-23/1538/15.

На думку позивача таке нарахування заробітної плати суперечить нормам Закону України «Про судоустрій і статус суддів», як у попередній, так і у діючих редакціях, що спонукало її до звернення з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Закон України «Про оплату праці» визначає економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати.

За змістом ч. 2 ст. 4 вказаного закону джерелом коштів на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, є кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та інших джерел.

Згідно ст. 8 Закону України «Про оплату праці» умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Стаття 13 цього Закону визначає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом.

Відповідно до ст. 142, 143 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно ст. 146 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього закону, у межах річної суми видатків, передбачених державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Закон України «Про державну службу» регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу. Він визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті.

Відповідно до ст. 33 вказаного Закону умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47 до постанови).

Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 482 «Деякі питання оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету» встановлено, що у разі, коли розмір посадового окладу працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, що фінансуються з бюджету, нижчий ніж визначений законом розмір мінімальної заробітної плати, посадовий оклад установлюється на рівні відповідного розміру мінімальної заробітної плати.

Ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» мінімальна заробітна плата у 2014 році встановлена у місячному розмірі - 1218 грн.

Ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» мінімальна заробітна плата у 2015 році встановлена у місячному розмірі - 1 218 грн., а з 01 вересня 2015 року у місячному розмірі - 1 378 грн.

Підпунктом пп. 59 п.5 Розділу XII Закону України «Про прокуратуру» доповнено ч.1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» абзацом другим такого змісту: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.»

Відповідно до абз.2 п.1 Розділу XII Закону України «Про Прокуратуру», пункт 5 розділу XII (крім підпунктів 3, 5, 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67), набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Так, Закон України «Про Прокуратуру» було опубліковано в газеті «Голос України» від 25.10.2014 № 206 (5959), тобто пп.59 п.5 Розділу XII названого закону набрав чинності 26.10.2014.

Водночас, згідно п.п. п.п. 1, 2 п.13 Розділу XIIІ Закону № 1697-VII, Кабінету Міністрів України доручено:

- у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» (у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 217-VIII від 02.03.2015 року), норми і положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування

Відповідно до Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 29.03.2015 року, абз. 2 ч. 1 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» викладено у наступній редакції: «При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців».

Крім того, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», норми і положення ч. 1 ст. 144 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції закону від 12.02.2015 року № 192-VIII), ч. 1 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції до внесення змін законом від 12.02.2015 року № 192-VIII) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що здійснення нарахування та виплати заробітної плати позивачу виходячи з розміру посадового окладу в 1218 грн. здійснено відповідно до норм закону, що регулює оплату праці працівників апаратів судів, зокрема, Законів України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», «Про Державний бюджет України на 2015 рік», «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів».

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 8 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, через що постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 8, 12, 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, п. 2, 3, 4, 5, 6, 9 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року № 7 колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Господарського суду Чернігівської області, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про зобов'язання провести перерахунок заробітної плати та її виплату - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.09.2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

А.Г. Степанюк

Повний текст ухвали виготовлено 24.11.2015 року.

Головуючий суддя Кузьменко В. В.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.