Справа № 822/5979/15
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/5979/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 , треті особи на стороні відповідача ОСОБА_3 акціонерне товариство "ЗЛАТОБАНК" , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ :

22 вересня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2, в якому, враховуючи заяву про зміну предмету позову від 09.11.2015 р., просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про віднесення до нікчемних транзакцій та правочинів угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №076610 (договір банківського вкладу), укладену 5.12.2014 року на користь ОСОБА_1 (ід. номер НОМЕР_1), яке втілене в наказах №164/1 від 8.04.2015 року "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" і №165/1 від 9.04.2015 року "Про внесення змін до наказу №164/1 від 08.04.2015 року шляхом викладення його у новій редакції".

В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що між ним та публічним акціонерним товариством "ЗЛАТОБАНК" було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №076610.

Договором передбачено, що банк відкриває позивачу вкладний (депозитний) рахунок №7411, початкова сума вкладу - 17500 дол. США, строк розміщення вкладу - до 05.01.2015 року.

На підставі постанови Правління НБУ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" від 13.02.2015 р. за №105, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Златобанк" від 13.02.2015 р. за №30, згідно з яким з 14.02.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ "Златобанк", а також призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк".

Позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою, в якій просив включити його до реєстру вкладників, однак відповіді не отримав. Зазначає, що договір банківського вкладу позивача не являється нікчемним, натомість є підставою для виникнення обов'язку банку виплатити позивачу вклад, а уповноважена особа повинна була включити його до переліку вкладників. Однак до реєстру вкладників позивач включений не був, а під час ознайомлення з матеріалами справи позивачу стало відомо, що причиною такого стало прийняття відповідачем оскаржуваної постанови.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути в письмовому провадженні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, в поясненнях від 04.11.2015 року зазначив, що правочини по зарахуванню коштів 05.12.2014 року відповідно до договору банківського вкладу №076610 були віднесені до нікчемних наказом №164/1 від 08.04.2015 року (в редакції від 09.04.2015 року).

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання також не з'явився. В письмових поясненнях, які надійшли до суду 09.11.2015 року, в задоволенні позову просить відмовити, вказуючи, що відповідач мав всі законодавчі підстави не включати позивача в перелік вкладників, визнавши договір нікчемним, оскільки він порушує публічний порядок відшкодування грошових коштів вкладникам неплатоспроможних банків.

Представник публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" в судове засідання не з'явився, 04.11.2015 року подав до суду пояснення, які просив врахувати при розгляді справи.

На підставі ч. 4,6 ст. 128 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, враховуючи наступне.

Так, 05 грудня 2014 року між ПАТ "Златобанк" і ОСОБА_4 було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №076610 (договір банківського вкладу), згідно якої на користь ОСОБА_1 відкрито вкладний (депозитний) рахунок №7411.

Відповідно до п. 2.3, 2.5 Договору початкова сума вкладу 17500 дол. США, строк розміщення вкладу - до 05.01.2015 року.

Судом встановлено, що згідно постанови Правління НБУ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" від 13.02.2015 р. за №105, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк" від 13.02.2015 р. за №30, згідно з яким призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк" ОСОБА_2 та з 14.02.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ "Златобанк" до 13.05.2015 р. включно.

Постановою Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 відкликано банківську ліцензію ПАТ "ЗЛАТОБАНК".

Рішенням № 99 від 13.05.2015 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру ліквідації АТ "ЗЛАТОБАНК".

Наказом № 156 від 13.05.2015 призначено ОСОБА_2 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ЗЛАТОБАНК" строком на 1 рік з 13.05.2015 по 12.05.2016 включно.

Позивач зазначає, що звертався до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 із заявою від 24.04.2015 року про включення позивача до переліку вкладників, однак доказів такого ним надано не було, а відповідачем зазначено, що така заява до банку не надходила.

Втім, правочин по зарахуванню коштів 05.12.2014 року відповідно до договору банківського вкладу №076610 був віднесений до нікчемних наказом №164/1 від 08.04.2015 року (в редакції від 09.04.2015 року), який і є предметом судового розгляду.

Суд звертає увагу на те, що в оскаржуваному рішенні не визначено конкретної підстави нікчемності правочину, що передбачені у ч.3 ст. 38 Закону №4452-VI, однак зазначено, що уповноважена особа керувалась п.6 ч.2 ст.37, п.п.2,3,4 ст.38 Закону, з метою недопущення дій, що призводять до зростання гарантованої суми, яка підлягає відшкодуванню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В поясненнях відповідача на адміністративний позов відмічено, що уповноваженою особою було встановлено, що з рахунку №7411 ОСОБА_4 були перераховані кошти в сумі 17500 дол. США на рахунок №77411, відкритий позивачу для зарахування коштів за договором банківського вкладу №076610 з призначенням платежу "часткове повернення депозиту, угода 070558 від 03.10.2014 року згідно заяви клієнта та залучення коштів на депозит, угода 076610 від 05.12.2014 року". У цей же день з рахунку ОСОБА_4 були перераховані кошти й на рахунки інших осіб.

На думку відповідача, вказані операції мають ознаки нікчемності відповідно до ст.38 Закону, полягають у дробленні коштів на рахунку ОСОБА_4, які не підлягають поверненню за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у повному обсязі.

Крім того, постановою правління НБУ від 04.12.2014 року за №777/БТ було встановлено обмеження в діяльності ПАТ "Златобанк" - не допускати проведення з дня прийняття цієї постанови будь-яких операцій за чинними договорами, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом. За результатами угоди від 05.12.2014 року за №076610 гарантована сума відшкодування збільшилась, тому вона є удаваною та недійсною згідно ЦК України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1-2 ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №4452-VI) фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.2-3 ст.27 Закону №4452-VI уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує переліки вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 11 частини четвертої статті 26 цього Закону.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.38 Закону №4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч.3 ст.38 Закону №4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Зі змісту наведених норм суд приходить до висновку, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у випадку, який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

При цьому жодна з перелічених вище підстав, вказаних у ч.3 ст.38 Закону №4452-VI, не підпадає до застосування у спірному випадку. Не вказано конкретної підстави згідно цього Закону й відповідачем.

Отже, оскаржуваний наказ не містить належного обґрунтування його прийняття. Також він не містить будь-яких посилань на постанову Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року "Про віднесення ПАТ "ЗЛАТОБАНК" до категорії проблемних", а також на норми ЦК України, які пов'язані з нікчемністю/недійсністю правочинів.

Разом з цим, надаючи оцінку таким доводам відповідача, суд відмічає наступне. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені Цивільним кодексом України (далі - ЦК України).

Так, згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст.228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Однак, відповідачем не надані докази того, що договір банківського вкладу №076610 від 05.12.2014 року порушує публічний порядок та є нікчемним у розумінні вимог цивільного законодавства України.

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч.1 ст.1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ст.2 Закону №4452-VI вкладом є кошти, які, зокрема, надійшли для вкладника на умовах договору банківського вкладу (депозиту).

Таким чином, посилання відповідача на правомірність свого рішення у зв'язку з тим, що на рахунок позивача грошові кошти надійшли з рахунку іншої особи, є безпідставними, оскільки законодавством прямо передбачено можливість зарахування коштів на ім'я вкладника від іншої особи.

Отже, спірний правочин був укладений на користь позивача згідно вимог чинного законодавства.

Стосовно встановленого Правлінням НБУ обмеження, суд вказує наступне.

Відповідно до п.7.14 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства (затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 за №346 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 вересня 2012 р. за №1590/21902, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) банк з дня отримання рішення Національного банку про зупинення/обмеження або припинення окремого виду здійснюваних банком операцій:

а) протягом трьох робочих днів письмово повідомляє клієнтів, з якими укладені договори про здійснення операцій, які:

обмежені або зупинені згідно з цим рішенням, - про надання послуг з установленими Національним банком обмеженнями;

припинені згідно з цим рішенням, - про необхідність розірвання таких договорів та закриття клієнтами відповідних рахунків;

б) у порядку, строки та в обсягах, які встановлені Національним банком, надає Національному банку інформацію щодо стану виконання цього рішення.

Однак, ПАТ "Златобанк" не вчинив дій, спрямованих на розірвання угоди від 05.12.2014 року, укладення якої призвело до збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно п.7.17 вищевказаного Положення №346 Національний банк, якщо банк не забезпечив виконання рішення Національного банку щодо обмеження, зупинення чи припинення окремих видів здійснюваних банком операцій, здійснення яких рішенням Національного банку зупинено, обмежено чи припинено, або не виправив виявлені в його діяльності порушення в установлений строк, або недотримав умов обмеження/зупинення, може прийняти рішення про:

- продовження строку дії заходу впливу у вигляді обмеження або зупинення операцій;

- застосування до банку інших заходів впливу.

При цьому, статтею 228 ЦК встановлено два окремих види недійсності правочинів: ті, що порушують публічний порядок і є нікчемними, і ті, що вчинені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства, і можуть бути визнані недійсними (ч.3 ст. 215 ЦК).

Частиною 1 ст.204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, саме по собі укладення ПАТ "Златобанк" угоди від 05.12.2014 року (у період встановленого обмеження) не призводить до автоматичного визнання такої нікчемною, оскільки вона не була такою, що порушувала публічний порядок, та відповідала чинному законодавству.

При цьому ПАТ "Златобанк" не розглядалось питання про розірвання такої угоди, а рішення стосовно її недійсності згідно ч.3 ст.215 ЦК України, що вирішується виключно судом, також не існує.

Отже, посилання відповідача на постанову Правління Національного банку України № 777/БТ від 04.12.2014 року, як на підставу нікчемності угоди, є безпідставними.

Таким чином, суд вважає, що відповідач необґрунтовано прийняв оскаржуване рішення, оскільки підстави нікчемності правочину, що передбачені ч.3 ст.38 Закону №4452-VI, до спірного випадку не мають відношення, при цьому в такому рішенні не наведено доказів, що угода №076610 від 05.12.2014 року є нікчемною згідно ЦК України, або була визнана судом недійсною.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЗЛАТОБАНК" ОСОБА_2 № 164/1 від 08.04.2015 року (в редакції наказу №165/1 від 09.04.2015 року) "Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів" в частині, що стосується визнання нікчемною угоди про приєднання до ОСОБА_3 пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір банківського вкладу) № 076610 від 05.12.2014 року, укладеної на користь ОСОБА_1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Суддя
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_5