Справа № 519/763/14-а
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 р.м. ОдесаСправа № 519/763/14-а

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Котов В.Г.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Южного міського суду Одеської області від 12 грудня 2014 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Южненської міської ради Одеської області про визнання протиправною відмову в наданні державної допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Южненської міської ради Одеської області, оформлену повідомленням від 25.04.2013 року №15-09/73-575 в наданні державної допомоги сім'ям з дітьми.

В обґрунтування позову зазначено, що Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 березня 2013 року у справі №1515/4290/12 позивачу передано на утримання та виховання від матері ОСОБА_4 його синів - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Після набрання цим рішення законної сили, позивач з метою отримання виплат по допомозі при народженні дитини звернувся в Управління праці та соціального захисту населення Южненської міської ради Одеської області із відповідною заявою. Проте Управління відмовило йому у виплаті соціальної допомоги з підстав пропуску позивачем шести місячного терміну, встановленого для звернення із вказаною заявою, після припинення виплат, що раніше призначались на ім'я матері дитини, тому відповідач не вбачав підстав для задоволення вимоги позивача на виплату допомоги. Відмову Управління позивач вважає неправомірною, такою, що порушує гарантоване Законом право на матеріальну підтримку Держави сімей з дітьми.

Постановою Южного міського суду Одеської області від 12 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 березня 2013 року у справі №1515/4290/12, яке набрало законної сили 05.04.2013 року, відібрано дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері - ОСОБА_4, без позбавлення батьківських прав та передано їх на утримання та виховання батька - ОСОБА_2.

18.04.2013 року позивач звернувся в Управління праці та соціального захисту населення Южненської міської ради Одеської області із заявою за №408340 про призначення соціальної допомоги при народженні дитини.

Розглянувши вказану заяву, Управління відмовило позивачу у призначенні соціальної допомоги, про що надіслано повідомлення від 25.04.2013 року №15-09/73-575.

Підставою для відмови у призначенні позивачу заявленої допомоги став пропуск ним шести місячного терміну, встановленого Законом, з дня припинення цієї допомоги.

На думку Управління, оскільки виплата допомоги, яка раніше призначалась матері дитини, припинена з 01.08.2012 року, позивач, звернувшись із відповідною заявою 18.04.2013 року, пропустив встановлений Законом строк на отримання допомоги, тому підстави для її призначення відсутні.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, при розгляді заяви позивача Управління діяло на підставі та в межах своїх повноважень, у відповідності до вимог законодавства, тому відмова Управління у призначенні позивачу соціальних виплат є обґрунтованою.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII відповідно до Конституції України встановлено гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім'ї, її доходів та віку дітей та цей Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім'ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII відповідно до цього Закону призначається такий вид державної допомоги сім'ям з дітьми як допомога при народженні дитини.

За правилами ст. 5 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини на підставі свідоцтва про народження дитини.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 Управлінням праці та соціального захисту населення в Комінтернівському районі Одеської області на підставі свідоцтва про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01.07.2011 року призначено допомогу при народжені дитини.

На підставі абз. 5 ч. 5 ст. 11 Закону України від 21.11.1992 року № 2811-XII, а саме у зв'язку із нецільовим використанням коштів і незабезпеченням ОСОБА_4 належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини, виплата допомоги припинена з 01.08.2012 року.

Відповідно до абз. 19, абз. 30 п. 13 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, від 27.12.2001 року № 1751, виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами сімнадцятим - двадцять третім, зокрема, у разі нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом шести місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою.

Таким чином, звертаючись в Управління із заявою 18.04.2013 року, позивач пропустив шести місячний строк на поновлення цих виплат з моменту їх припинення.

Разом з цим, згідно Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 березня 2013 року у справі №1515/4290/12 фактичне утримання та виховання, зокрема, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, позивач здійснює з 05.04.2013 року, з дня набрання чинності цим судовим рішенням.

Тобто, у період з 01.08.2012 року до 05.04.2013 року у позивача не було підстав для звернення в Управління за державною допомогою при народженні дитини.

Зазначені обставини необґрунтовано не були враховані судом першої інстанції, що призвело до вирішення спору без з'ясування всіх обставин, за якими спірна допомога призначається/поновлюється одному із батьків, зокрема, таких як підтвердження родинного зв'язку на підставі свідоцтва про народження дитини та фактичне утримання і виховання цієї дитини.

При цьому, колегія суддів враховує, що після передання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, від матері - ОСОБА_4, без позбавлення батьківських прав на утримання та виховання батька - ОСОБА_2, позивачем дотримано визначений цим Порядком строк на поновлення виплати державної допомоги.

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист, зокрема, прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З урахуванням наведених норм процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що відмова Управління у проведені позивачу виплати державної допомоги не є обґрунтованою, не враховує всіх обставин, за якими у заявника виникає право на виплату вказаної соціальної допомоги та на її отримання, тому висновок суду першої інстанції про правомірність дій Управління не відповідає фактичним обставинам справи та не узгоджується із нормами законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що в силу ст. 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно із ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

З огляду на наведені норми процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що належним захистом порушеного права позивача є висновок у постанові суду про обов'язок відповідача поновити заявлені позивачем виплати державної допомоги.

Керуючись ст.ст. 11, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Южного міського суду Одеської області від 12 грудня 2014 року - скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Южненської міської ради Одеської області про визнання протиправною відмову в наданні державної допомоги - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення Южненської міської ради Одеської області, оформлену повідомленням від 25.04.2013 року №15-09/73-575, в наданні ОСОБА_2 державної допомоги сім'ям з дітьми.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Южненської міської ради Одеської області поновити ОСОБА_2 виплату допомоги при народженні дитини на підставі заяви від 18.04.2013 року №408340.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

В.Л. Романішин