Справа № 825/2135/15-а
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

825/2135/15-а

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року Чернігів Справа № 825/2135/15-а

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.О.,

за участі секретаря Клименок А.С.,

за участі позивача Шилової К.М.,

за участі представника відповідача Горбенка Є.С.,

за участі представника третьої особи Дарди О.М.,

розглянувши у режимі відеоконференції в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Шилової Катерини Михайлівни до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

06.07.2015 Шилова Катерина Михайлівна звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області (далі ГУМВС України у Луганській області), в якому, враховуючи уточнення позовних вимог від 13.10.2015 просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області №1039 від 20.04.2015 про покарання слідчого слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області капітана міліції Шилової К.М.;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області №142 о/с від 27.04.2015 про звільнення капітана міліції Шилової К.М., слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління за п. 64 "є" (за порушення дисципліни);

поновити Шилову Катерину Михайлівну на роботі на посаді слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління з 27.04.2015.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.03.2015 направила на адресу начальника ГУМВС у Луганській області рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ України з 23.03.2015 за сімейними обставинами, у зв’язку із переїздом на нове місце проживання до м. Чернігова. Даний рапорт про звільнення за власним бажанням позивача було узгоджено, проте через його невідповідність встановленій формі позивачем було написано та направлено новий рапорт. Крім того, зазначила, що з 24.03.2015 по 31.03.2015 позивач перебував на лікарняному про що рапортами повідомляв відповідача. 06.04.2015 позивач з телефонної розмови з начальником відділу комплектування Управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Луганській області дізнався, що його рапорт від 17.03.2015 не задоволено та про те, що готується наказ про її звільнення за порушення трудової дисципліни. 06.06.2015 позивач отримав наказ ГУМВС України у Луганській області від 27.04.2015 №142 о/с про його звільнення за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) з посиланням на наказ ГУМВС України у Луганській області від 20.04.2015 №1039, якого позивач не отримувала. Крім того, позивач не був повідомлений про призначення та проведення службового розслідування. Таким чином, оскаржувані накази є протиправними, оскільки, відповідачем під час проведення службового розслідування порушено Інструкцію про порядок проведення службового розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 №230.

Ухвалою суду від 16.07.2015 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та зазначив, що 20.03.2015 відповідачем було отримано рапорт Шилової К.М. від 17.03.2015 про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням з 24.03.2015. Першим заступником ГУМВС України – начальником слідчого управління ГУМВС України у Луганській області на рапорті було накладено резолюцію – «згоден з відпрацюванням 3 місяців», згідно Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС. Шилова К.М. повинна була приступити до роботи 31.03.2015, оскільки з 24.03.2015 по 30.03.2015 перебувала на лікарняному. Однак на роботу позивач не з’явився, тому наказом від 15.04.2015 №994 було призначено службове розслідування за фактом невиходу на службу Шилової К.М. Після чого співробітниками неодноразово робились спроби повідомити позивача за телефоном про проведення службового розслідування за фактом її відсутності на службі з 31.03.2015 та запропоновано прибути для надання пояснень. Проте позивач на зв'язок не виходив. За фактом проведеного службового розслідування (висновок від 18.04.2015) та дисциплінарним наказом (від 20.04.2015 №1039) було прийнято рішення за грубе порушення службової дисципліни, що полягало у тривалому невиході на службу без поважних причин під час проведення АТО слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області капітана міліції Шилову К.М. звільнити з органів внутрішніх справ України п. 64 «є» (за порушення дисципліни). На підставі вказаних документів відповідачем видано наказ від 27.04.2015 №142 о/с про звільнення Шилової К.М. у запас Збройних Сил за п. 64 «є» (за порушення дисципліни).

Представник третьої особи у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що Шилова К.М. проходила службу у ГУМВС України в Луганській області, як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до листа ГУМВС України у Луганській області Шиловій К.М. відмовлено у переведенні до ГУМВС України в Чернігівській області (а.с.58).

17.03.2015 Шилова К.М. звернулась з рапортом до ГУМВС України в Луганській області про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням (а.с.59) та надала відповідні пояснення від 17.03.2015 (а.с.60-61), в яких зазначила, що причиною звільнення стала необхідність переїзду на нове місце постійного проживання до м. Чернігова, де з 2010 року проживає її сім’я.

24.03.2015 та 31.03.2015 Шиловою К.М. направлялись рапорти про перебування останньої на лікарняному, що підтверджується довідкою №14 про тимчасову непрацездатність особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ (а.с.62-64).

У свою чергу з вищевказаного листа непрацездатності вбачається, що позивач повинен приступити до роботи 31.03.2015. При цьому, позивач вважаючи себе звільненим з органів внутрішніх справ, на підставі поданих ним рапортів, 31.03.2015 на роботу не вийшов.

У зв’язку з чим 14.04.2015 заступник начальника СУ ГУМВС України у Луганській області звернувся до першого заступника начальника ГУМВС України у Луганській області з рапортом про надання дозволу на проведення службового розслідування відносно відсутності на роботі з 31.03.2015 капітана міліції Шилової К.М. (а.с.65).

15.04.2015 наказом ГУМВС України у Луганській області №994 призначено проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим відділення розслідування загальнокримінальних злочинів Артемівського районного відділу Луганського міського управління ГУМВС України капітаном міліції Шиловою К.М. (а.с.66).

З рапорту старшого слідчого ОВС ОМВ СУ ГУМВС України у Луганській областіЛ.М. Єрємєєва 15.04.2015 та 16.04.2015 Шиловій К.М. здійснено декілька дзвінків на її мобільний телефон для повідомлення про проведення службового розслідування за фактом її відсутності на службі з 31.03.2015 та запропоновано прибути для надання пояснень до м. Сєвєродонецька, проте позивач на зв'язок не вийшов (а.с.67).

05.04.2015, 12.04.2015, 19.04.2015 слідчим управлінням ГУМВС України у Луганській області складено акти про невихід на службу капітана міліції Шиловою К.М. з 31.03.2015 (а.с.68-70).

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 17.04.2015 про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни капітаном міліції Шилової К.М. (а.с.72-75).

В якому зазначено, про необхідність звільнення з ОВС України слідчого слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління ГУМВС України у Луганській області капітана міліції Шилової Катерини Михайлівни за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.

20.04.2015 начальником ГУМВС України у Луганській області А.В. Науменко видано наказ №1039 «Про покарання слідчого слідчого відділення Артемівського районного відділу Луганського міського управління ГУМВС України у Луганській області Шилової К.М.», яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ України за п. 64 «є» (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.76).

Згідно наказу ГУМВС України у Чернігівській області від 27.04.2015 №142 о/с капітана слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління Шилову Катерину Михайлівну звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) (а.с.77).

Вважаючи оскаржувані накази протиправними та такими, які підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відносини щодо звільнення з публічної служби, в тому числі з органів внутрішніх справ, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законодавством, що визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ є Закон України від 20 грудня 1990 року "Про міліцію", Закон України від 22 лютого 2006 року "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 року.

Так, приписами Закону України «Про міліцію» (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що міліція в Україні - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов'язків.

Статтями 10 та 11 Закону України «Про міліцію» визначені основні обов'язки та права міліції.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міліцію» особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію» порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаної норми, Кабінет Міністрів УРСР своєю постановою від 29 липня 1991 року затвердив Положення № 114.

Так, п. 62 Положення № 114 (в редакції чинній в момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Приписами п.п. «є» п. 64 Положення № 114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.

Відповідно до п. 66 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу, які скоїли вчинки, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, звільняються з органів внутрішніх справ. При цьому звільнення проводиться з урахуванням вимог пункту 62 цього Положення.

Як встановлено під час розгляду справи, на позивача за вчинення дисциплінарного проступку, було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені в Дисциплінарному статуті.

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту встановлено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Підставою для накладення дисциплінарних стягнень, як вбачається зі змісту ст.12 Дисциплінарного статуту є порушення службової дисципліни.

Відповідно до ст.16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб;

- стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою;

- постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

З метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту начальником призначається службове розслідування.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

В п. 6.2 цієї Інструкції визначені права та обов'язки виконавця (службова особа органу (підрозділу) внутрішніх справ, якій доручено проведення службового розслідування - голова, член комісії).

При цьому, виконавець з метою забезпечення повного, всебічного і об'єктивного дослідження обставин подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, має право, зокрема: викликати осіб РНС (вжите в Інструкції скорочення особи рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України), стосовно яких проводиться службове розслідування, а також інших працівників ОВС, інших осіб (за їх згодою), які обізнані або мають відношення до обставин, що стали підставою для призначення службового розслідування, й одержувати від них письмове пояснення, форма якого наведена в додатку до цієї Інструкції, або усні пояснення, а також документи, які стосуються службового розслідування; ознайомлюватися і вивчати в установленому порядку відповідні документи, що мають відношення до службового розслідування, у разі потреби - знімати з них копії і приєднувати до матеріалів службового розслідування (п. п. 6.2.1 Інструкції).

Також виконавець зобов'язаний, зокрема, дотримуватися вимог законодавства при проведенні службового розслідування, уживати необхідних заходів щодо недопущення порушення прав та законних інтересів учасників службового розслідування; у разі відмови опитуваної особи надати пояснення в обов'язковому порядку документально засвідчити таку відмову складанням акта. Акт засвідчується підписами не менше двох осіб, одна з яких обов'язково повинна бути виконавцем; у встановлений строк підготувати та подати на розгляд і затвердження начальнику, який призначив службове розслідування, висновок, підготовлений за його результатами; виконавець, який (які) проводив (ли) службове розслідування, є відповідальним (и) за повноту, усебічність і об'єктивність висновку службового розслідування та не повинен (ні) допускати розголошення інформації, яка стосується службового розслідування (п. п. 6.2.2 Інструкції).

Підпунками 6.3.1-6.3.6 пунктом 6.3 Інструкції передбачено право особи РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування:

Отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.

Брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування.

Висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка(і) його проводить(ять).

Відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України.

За письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України.

Оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення. Небажання особи РНС, відносно якої проводиться службове розслідування, надавати пояснення не перешкоджає затвердженню висновку службового розслідування та накладенню дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваних наказів стало встановлення під час проведення службової перевірки обставин, а саме, тривалого невиходу на службу позивача без поважних причин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ГУ УМВС України у Луганській області було порушено процедуру проведення службового розслідування. Оскільки Шилова К.М. не була належним чином повідомлена про проведення службового розслідування, не надавала письмових пояснень та не була ознайомлена з наказом від 15.04.2015 №994 про проведення службового розслідування.

Крім того, ні наказ ГУМВС України у Луганській області від 20.04.2015 №1039 «Про покарання слідчого СВ Артемівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Луганській області», ні наказу ГУМВС України у Чернігівській області від 27.04.2015 №142 о/с про звільнено з органів внутрішніх справ у запас ЗС України не надсилались позивачу та не доводились до відома.

Згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб’єкт владних повноважень, не довів правомірність оскаржуваних рішень.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Шилової Катерини Михайлівни до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, 256, 267 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Шилової Катерини Михайлівни задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області №1039 від 20.04.2015 про покарання слідчого слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області капітана міліції Шилової К.М.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області №142 о/с від 27.04.2015 про звільнення капітана міліції Шилової К.М., слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління за п. 64 "є" (за порушення дисципліни).

Поновити Шилову Катерину Михайлівну на роботі на посаді слідчого відділення розслідування загальнокримінальних злочинів слідчого відділу Артемівського районного відділу Луганського міського управління з 27.04.2015.

Постанову суду в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167,186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Л.О. Поліщук