Справа № 2а/1711/1781/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Зейкан І.Ю.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" квітня 2012 р. Справа № 2а/1711/1781/11

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області, ОСОБА_4 на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "29" липня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду першої інстанції від 29.07.2011 року позов задоволено частково.

Зобов'язано відповідача провести перерахунок позивачу підвищення до пенсії у відповідності до ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в розмірі 1 мінімальної заробітної плати за період з 14.01.2011р. по 18.06.2011р. та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов'язано відповідача провести перерахунок позивачу державної соціальної допомоги на підставі ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розрахунку, що мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 14.01.2011р. по 18.06.2011р. та виплатити її з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та відмовити у задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просила скасувати постанову від 29.07.2011р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу збільшення пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років трудового стажу відповідно до ст.56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а також в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошових коштів згідно зі ст. .6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" та ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" лише до 18.06.2011р.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області має бути залишена без задоволення з огляду на наступне.

Позивач звернувся до суду із позовом у липні 2011 року, як особа, яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю. Позивач отримує підвищення до пенсії, передбачене ст.39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон України №796-ХІІ), але у розмірах, встановлених постановою КМУ.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на соціальний захист визначені Законом України №796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата. Непрацюючим пенсіонерам доплата до пенсії проводиться в такому ж розмірі.

Водночас суми, з яких здійснювався розрахунок виплати позивачу, передбаченої Законом України №796-XII, визначалися згідно постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Зазначеною постановою, всупереч вимогам України Закону №796-ХІІ, який встановлює розмір доплати як величину, кратну відносно до розміру мінімальної заробітної плати або пенсії, визначеної Законом на час здійснення виплати, установлено конкретний розмір доплати в твердій грошовій сумі та у розмірі до прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру доплати до пенсії застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону України №796-ХІІ, а не постанова КМУ за №836 від 26.07.1996 р., яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

За наведених обставин, рішення суду в цій частині прийнято відповідно до вимог чинного законодавства України, має бути залишено без змін.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідача нарахувати та здійснити виплату позивачу грошових коштів відповідно до ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Судом встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус "дитина війни", що підтверджується належними документами.

Відповідно до ст.6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни, у відповідній редакції, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

При розгляді справи судом враховано, що зміни, які вносилися Законом України „Про державний бюджет України на 2008 рік... до ст.6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни визнані рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року такими, що не відповідають Конституції України. Законом України „Про державний бюджет на 2010 рік та Законом України „Про державний бюджет на 2011 рік норму цієї статті не зупинено і не змінено.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою КМУ №530 від 28.05.2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Вихідним критерієм обрахунку підвищення до пенсії є мінімальний розмір пенсії за віком, який згідно із ст.28 ЗУ „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм вирахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає.

Суд першої інстанції повно та обєктивно зясував обставини справи, врахував вказані положення та дійшов обґрунтованого висновку про незаконність дій відповідача, зобовязавши УПФ здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Враховуючи викладене, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо здійснення нарахування та виплати коштів як дитині війни є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Як убачається з матеріалів справи, позивачка є постраждалою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, інвалідом третьої групи, пов"язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи станом на день звернення до органів пенсійного забезпечення мала загальний стаж роботи 30 років, тобто понад 15 років, які передбачені частиною 2 статті 56 Закону N 796-XII як підстава для призначення спеціальної пенсії(а.с.9).

Відповідно до розпорядження 107195 від 06.06.2011р. позивач отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.15 Закону України від 5 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, що встановлюються або цим Законом або законом, який регулює особливості статусу таких громадян, тобто умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом N 796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом N 1788-XII.

Статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз викладеного положення закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом N 796-XII не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частині першій статті 28 Закону N 1058-IV, зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону N 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону N 1058-IV встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону 796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Із наведеного випливає, що суд першої інстанцій припустився невірного тлумачення положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", внаслідок чого дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову щодо перерахунку пенсії на підставі частини 2 статті 56 Закону N 796-XII, відповідно до якого розмір пенсії збільшується на 1 процент заробітку за кожний наступний рік роботи понад 15 років стажу підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати їх та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області спростовуються наведеним вище.

З приводу вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Частиною 2 статті 99 КАС України встановлено, що шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Таким чином, безпідставними є твердження позивача, щодо здійснення нарахування та виплати грошових коштів, передбачених ст.6 ЗУ "Про статус та соціальний захист дітей війни" та ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без обмеження кінцевим строком.

Керуючись ст.ст.183-2,198,200,202,207,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2011 року скасувати в частині відмови в задоволенні позову щодо зобов"язання ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити нарахування та виплату збільшення пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років трудового стажу відповідно до ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийняти нову постанову , якою:

Зобов"язати ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_4 збільшення пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад 15 років трудового стажу відповідно до ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 14.01.2011р.

В іншій частині постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 липня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області м-н.Будівельників, 2,м. Кузнецовськ,Рівненська область,34400