Справа № 316/2156/15-а
Суддя: Петров В. В.
Дата ухвалення: 2015-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 316/2156/15-а
Номер провадження №2-а/318/90/2015
ПОСТАНОВА

21.10.2015 року м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Петрова В.В.;

при секретарі Александрові М.І.

розглянувши справу у письмовому провадженні за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Енергодар Запорізької області про визнання протиправними дій, зобовязання призначити та нарахувати довічне грошове утримання,

ВСТАНОВИВ:

10.09.2015р позивач звернулася до суду за захистом своїх прав. В позові зазначає, що працювала на посаді судді з 1983 року по 2015 рік, стаж її роботи складає 33 роки 11 місяців та 12 днів. Вважає, що це дає їй право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, посилаючись на наступне :

З 2001 року по 2011 рік їй було призначено щомісячне грошове утримання в розмірі 90 %. Після чого до березня 2015 року отримувала пенсію за віком, виплата якої була припинена у звязку з набуттям чинності З.У «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 06.02.2014 року позивач звернулася до ОСОБА_2 Юстиції України з заявою про відставку, надавши необхідні документи до заяви. 04.05.2014 року позивачу виповнилось 65 років та її повноваження як судді були припинені. Питання про її звільнення у звязку з подачею заяви про відставку двічі виносилось на порядок денний засідання ВРЮ України, але засідання не відбулися.16.07.2015 року відставка позивача була прийнята Верховною ОСОБА_2 України, а 03.08.2015 р головою Енергодарського міського суду Запорізької області видано наказ про її звільнення з посади судді та виключено зі штату. В серпні 2015 року вона подала відповідачеві заяву з необхідними документами про призначення їй щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці. 01.09.2015 року відповідач відмовив у призначенні цього утримання, посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р.№ 213. З вказаною відмовою позивач не погоджується, вважає, що їй повинен відповідач призначити та нарахувати щомісячне довічне грошове утримання з урахуванням стажу в якості судді 33 роки 11 місяців 12 днів у розмірі 90 % від заробітної плати судді, так як на час виникнення права на відставку і на щомісячне довічне грошове утримання ще не втратив чинності З.У. №2453- V1 від 07.07. 2010 року «Про судоустрій та статус суддів» , яким були передбачені умови нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці а також вважає, що не з її вини з лютого 2014р у розумні строки в установленому порядку не була звільнена з посади судді в звязку з відставкою.

Просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови їй у призначенні щомісячного довічного грошового утримання, зобовязати відповідача призначити та нарахувати щомісячне довічне грошове утримання з 04.08.2015 року в розмірі 90 % заробітку судді без обмеження граничного розміру та виплатити заборгованість, що виникла з урахуванням раніше виплаченої пенсії за віком.

В судове засідання позивач не зявилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позов підтримала, заявлені вимоги просить задовольнити у повному обсязі, та доповнила вимогою про стягнення на її користь понесені судові витрати (а.с 48).

Представник відповідача у судове засідання не зявився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги не визнають, надавши письмові заперечення та посилаючись на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р.№ 213-VIII та ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 р. в редакції ст. 141 від 01.04.2015 року, просять у задоволенні позову відмовити. (а.с. 60-66).

Відповідно до п. 4 ст. 122 КАС України у звязку з клопотаннями сторін про розгляд справи за їх відсутністю, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Крім того суд вважає у відповідності до ст. 11 ч. 2 - Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наявні докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є суддею у відставці Енергодарського міського суду Запорізької області, що підтверджується довідкою Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.09.2014 року (а.с. 42)

Стаж роботи позивача на посаді судді складає 33 роки 11 місяців 12 днів , що підтверджується також копією трудовою книжки та розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці (а.с.13, 34-37).

Також з матеріалів справи вбачається, що наказом Управління Юстиції в Запорізькій області № 1/98 від 10.09.2001 року позивачеві було призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 % (а.с.16), а Наказом територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області № 281 від 12.10.2006 року позивачеві було збільшено виплату щомісячного довічного грошового утримання до 90 % (а.с.17)

Відповідно до повідомлення ВРЮ України № 5693/о/9-15 від 24.09.2015 року - 10.02.2014 року позивач звернулася до ВРЮ України з заявою про звільнення з посади судді у відставку, (а.с.49).

Постановою Верховної ОСОБА_2 України від 16.07.2015 року за № 636-VІІІ суддю Дзямко О.П звільнено з посади судді у відставку (а.с.8-9)

Наказом Енергодарського міського суду Запорізької області за № 11-27 від 03.08.2015 року ОСОБА_1П було відраховано зі складу Енергодарського міського суду 03.08.2015 року (а.с.10)

Згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області № 08-03/350 від 25.08.2015 року, виданої ОСОБА_1П, її суддівська винагорода, яка враховується під час призначення (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці складає 20 706, 00 грн. (а.с. 12). Даний факт також підтверджується поданням про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 08-05/6555 від 25.08.2015 року (а.с.6)

Відповідач листом від 01.09.2015 року за № 5600/06 повідомив позивача про відсутність підстав для призначення довічного грошового утримання судді у відставці,посилаючись на ч.3 ст.141 Закону України №2453-VI «Про судоустрій та статус суддів» зі змінами відповідно до ЗУ №2453- VIII від02.03.2015р (а.с.7; 54-58).

Але суд не може погодитися з таким ствердженням.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01.07.2014 р. в справі № 21-244а14, яка полягає у тому, що правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права її призначення.

Право на відставку у позивача , за наявності в неї стажу більше 30 років, виникло 10 лютого 2014 року, а саме з моменту звернення до ВРЮ України з заявою про відставку, що підтверджується повідомлення ВРЮ України № 5693/о/9-15 від 24.09.2015 року (а.с. 49).

Прийнявши рішення звільнитися у відставку, позивач на законних підставах, правомірно очікувала звільнення у розумний строк і нарахування щомісячного довічного утримання на рівні, наближеному до рівня суддівської винагороди.

На час виникнення у позивача права на відставку діяв ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року, яким було передбачено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. (ст.. 138 )

Крім того на теперішній час ст. 141 спеціального закону № 2453 VІ не втратила чинності у відношенні права судді на відставку та призначення йому довічного грошового утримання.

Частиною першою ст.. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 47 Закону № 2453 VI від 07.07.2010 року незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів(ч. 6 ст. 47).

Разом з тим, однією з гарантій забезпечення незалежності суддів, закріплених у ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання, тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Частиною третьою статті 138 ЗУ № 2453 VI від 07.07.2010 року, з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, визначена виплата судді щомісячного грошового утримання у розмірі 80 % грошового утримання працюючого судді. За

кожний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного грошового утримання збільшується на 2 відсотки, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, ухвалюючи зазначене рішення (Рішення N 3-рп/2013), Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002; 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004; 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005; 22 травня 2008 року № 10-рп/2008; згідно з якими визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невідємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя»

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді суді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 (Рекомендація № СМ/RЕС(2010)12), «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54 (Рекомендація № СМ/RЕС(2010)12)).

В своїй постанові від 17.03.2015 року Верховний Суд України визначив, що довічне грошове утримання нараховується чи перераховується з моменту виникнення права, при цьому взявши за основу рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013.

Приймаючи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку що, дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар є протиправними, так як відповідач зобовязаний був призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від грошового утримання відповідно працюючого судді.

Якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа) (ст..94 КАС України)

Суд вважає що вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність УПФУ в м. Енергодар стосовно відмови у призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання та зобов'язання здійснити призначення та нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, з 04.08.2015 р., у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді, стягнення з відповідача заборгованості та понесених судових витрат - підлягають повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 129, 138 ЗУ № 2453 VI від 07.07.2010 року «Про судоустрій і статус суддів», керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 17, 69-71, 122, 158-163, 167 КАС України, рішеннями Конституційного суду України № 3-рп/2013; від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002; 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004; 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005; 22 травня 2008 року № 10-рп/2008; суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області про визнання протиправними дій, зобовязання призначити та нарахувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодар Запорізької області призначити та нарахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з 04.08.2015 року в розмірі 90 % заробітку відповідно працюючого судді без обмеження граничного розміру з урахуванням довідки про суддівську винагороду, видану ТУ ДСА в Запорізькій області 25.08.2015 року .

Виплатити ОСОБА_1 заборгованість, що виникла з урахуванням раніше виплаченої пенсії за віком.

Стягнути з Управління Державної казначейської служби України в м. Енергодар Запорізької області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп..

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_4