Справа № 2а-609/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"01" червня 2011 р. Справа № 2а-609/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира на постанову Корольовського районного суду м.Житомира від "10" лютого 2011 р. у справі № 2а-609/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира про визнання бездіяльності протиправною і зобов"язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року позивачка звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та в обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати не проводяться у розмірі, встановленому вказаною статтею, позивачка просила поновити пропущений строк для звернення до суду, стягнути з відповідача державну соціальну допомогу як дитині війни за період з 01.01.2006р. по 31.12.2009р. загальною сумою 5132,10 грн. , а також зобов'язати УПФУ в Корольовському районі м. Житомира здійснювати виплату вищевказаної державної соціальної допомоги в подальшому.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2011 року позов задоволено повністю.

Поновлено ОСОБА_3 строк на звернення до суду за захистом порушеного права..

Стягнуто з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира на користь ОСОБА_3 державну соціальну допомогу як дитині війни в розмірі 30% надбавки до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", починаючи з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року, в сумі 51321,10 грн. та зобовязано відповідача нараховувати позивачці надбавку до пенсії як дитині війни у повному розмірі в подальшому.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції постановою, відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира просить постанову суду від 10.02.2011р. скасувати. Апелянт зазначає, зокрема, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України "Про соціальний захист дітей війни", здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст.195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивачка є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. - мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування коштів проводилось у розмірах, встановлених пунктом 8 постанови КМ України від 28.05.2008р. № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян".

Державні соціальні гарантії дітям війни встановлені Законом України "Про соціальний захист дітей війни" та не можуть бути обмежені іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 3 статті 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що права позивачки порушені та підлягають відновленню.

Доводи апеляційної скарги про те, що Пенсійний фонд не може проводити виплату спірних сум, оскільки такі кошти є бюджетними, та їх не вистачає на фінансування видатків, передбачених статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, є необґрунтованими.

Відповідно до Положення "Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 року, саме на територіальні управління Пенсійного фонду України покладені такі функції і питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно зі статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. А відтак, положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування вище вказаних норм є безпідставними.

Однак, задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув увагу, що підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні, оскільки позивачка не надала доказів поважності пропуску такого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

У ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду, що пов'язане зі специфікою правовідносин, а також має сприяти наданню доказів, підвищує їхню достовірність і тим самим сприяє встановленню істини у конкретній адміністративній справі.

Дана норма закону передбачає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення позову без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Тобто, внаслідок пропущення строків звернення до адміністративного суду для позивача наступають негативні юридичні наслідки.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Спірні виплати є регулярними, тобто про своє порушене право позивач мав знати при отриманні ним щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

При таких обставинах, колегія суддів приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції не було жодних правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд першої інстанції повинен був вирішити вказаний спір лише в межах шестимісячного строку, визначеного ч.2 статті 99 КАС України, що передував дню звернення позивачем до суду з даним позовом.

Зважаючи на ту обставину, що позов поданий в лютому 2011 року, суд першої інстанції повинен був прийти до уваги, що позовні вимоги щодо державної соціальної допомоги як дитині війни підлягають задоволенню в межах визначеного ч.2 ст.99 КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

У звязку з викладеним, постанова суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача несплаченої позивачці державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року підлягає скасуванню. Вимоги позову у вказаній частині, апеляційний адміністративний суд залишає без розгляду.

Крім того судова колегія вважає, що доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були їй нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Також, судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині зобов'язання відповідача в подальшому нараховувати позивачу щомісячну державну допомогу в розмірі, визначеному Законом України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки те, що нарахування державної соціальної допомоги в подальшому буде також здійснюватися з порушенням вимог законодавства, є лише припущенням позивача й не підтверджується будь-якими доказами.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду підлягає до скасування у повному обсязі з постановлянням нової постанови суду апеляційної інстанції по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ч.10 ст.183-3, 195,197,202,203,207 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 10 лютого 2011 року скасувати та постановити нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30% надбавки до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 01.01.2006 року по 31.12.2009 року залишити без розгляду.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 в частині зобов'язання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м. Житомира нараховувати щомісячну державну допомогу в розмірі, визначеному Законом України "Про соціальний захист дітей війни" в подальшому, відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10031

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Корольовському районі м.Житомира майдан Польовий, 8,м.Житомир,10009