Справа № 160/291/15-а 2-а/160/8/15
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Справа № 876/7007/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та Бруновської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської обл. на постанову Локачинського районного суду Волинської обл. від 25.05.2015р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської обл. про визнання відмови протиправною, зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,-

В С Т А Н О В И Л А:

14.05.2015р позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської обл. щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» незаконними; зобов'язати пенсійний орган зарахувати у стаж роботи, який дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», весь період перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, а саме з 09.08.1989р. по 14.06.1992р.; зобов'язати пенсійний орган призначити пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі, визначеному цією статтею, з моменту звернення за призначенням пенсії - 03.03.2015р. (а.с.2-4).

Постановою Локачинського районного суду Волинської обл. від 25.05.2015р. заявлений позов задоволено; визнано незаконними дії відповідача Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської обл. щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» в зв'язку з відсутністю стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років прокурорам і слідчим; зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», період перебування в частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 09.08.1989р. по 14.06.1992р.; зобов'язано пенсійний орган призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з моменту звернення - з 03.03.2015р.; зобов'язано орган державної казначейської служби стягнути з державного бюджету на користь позивача 73 грн. 08 коп. сплаченого судового збору (а.с.34-38).

Не погодившись із постановою суду, її оскаржив відповідач Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської обл., який у своїй апеляційній скарзі просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи (а.с.42-43).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що протягом 09.08.1989р.-01.05.1992р. позивач перебувала у трудових відносинах на посаді, робота на якій не дає права на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», відтак, зарахувати до стажу роботи, який дає право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», час перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, є неможливо.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, протоколом відповідача № 286 від 04.03.2015р. відмовлено в призначенні пенсії позивачу за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» за її заявою від 03.03.2015р. у зв'язку із відсутністю необхідного стажу роботи за вислугою років, передбаченого законодавством (а.с.6).

При цьому, відповідачем не зараховано до спеціального стажу позивача період роботи з 09.08.1989р. по 14.06.1992р., оскільки це не передбачено ст.56 Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, протягом цього часу позивач не працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно витягу з наказу Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської обл. № 48 від 09.08.1989р. ОСОБА_2 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею одного року з 09.08.1989р. по 14.06.1990р.; відповідно до витягу з наказу № 27 від 11.06.1990р. позивач перебувала з 14.06.1990р. по 14.06.1992р. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.14-15).

Розглядувані правовідносини регулюються приписами ст.181 КЗпП України та Закону України «Про прокуратуру».

Зокрема, відповідно до ч.2 ст.181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Згідно з ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв'язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування.

Із системного аналізу наведених норм слідує, що чинним законодавством не передбачено обмежень щодо зарахування до спеціального стажу прокурорів частково оплачуваної відпустки жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років.

Зокрема, нормами Закону України «Про прокуратуру» не передбачено такої обов'язкової умови для зарахування цієї відпуски до спеціального стажу як перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років саме на посаді, робота на якій дає права на пенсію за вислугу відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Додатково колегія суддів враховує, що для того, щоб установити, чи зараховується до вислуги років позивача частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, необхідно з'ясувати зміст таких понять, як «трудовий стаж», «спеціальний стаж» та «вислуга років».

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак, частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення», йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «стаж страховий», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв'язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов'язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред'являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

Правом вислуги років користуються різні категорії осіб, у тому числі й прокурорсько-слідчі працівники на підставі Закону України «Про прокуратуру».

Отже, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років зараховується у розглядуваній ситуації до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років не суперечить юридичній природі (сутності) цього виду спеціального стажу, оскільки, крім вищезазначеного, закон пов'язує встановлення особливих правил призначення пенсії за вислугу років саме з неможливістю продовжувати роботу чи службу на певних посадах або в певних умовах праці у зв'язку з втратою професійної працездатності особи або її придатності до настання пенсійного віку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач невірно тлумачить зміст ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», помилково вважаючи, що зарахування до спеціального стажу можливе лише частково оплачуваної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, наданої під час перебування на посадах, які дають право на пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Із урахуванням наведеного, відмова пенсійного органу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» не грунтується на вимогах закону.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов підлягає до задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Володимирі-Волинському та Володимир-Волинському районі Волинської обл. на постанову Локачинського районного суду Волинської обл. від 25.05.2015р. в адміністративній справі № 160/291/15-а залишити без задоволення, а вказану постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя: Р.М.Шавель

Судді: М.В.Костів

Н.В.Бруновська