Справа № 2а-1284
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Прищепе Т.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"25" квітня 2012 р. Справа № 2а-1284

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від "26" жовтня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Постановою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26.10.2011р. позов задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області. Зобов'язано ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок та виплатити позивачу щорічну разову допомогу до 5-го травня в повному обсязі, що передбачено ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" як особі, що має статус учасника війни за 2011 рік, за виключенням сум фактично проведених виплат.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10.10.2011р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання останнього здійнити нарахування та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5 травня.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що ОСОБА_4 має статус учасника Великої вітчизняної війни.

Згідно ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього СРСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, виплачується разова грошова допомога у розмірі чотирьох мінімальних пенсій за віком, іншим учасникам війни - у розмірі трьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно змін, внесених Законом України від 28.12.2007р. №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" частину сьому статті 14 викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам війни, нагородженим орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю та бездоганну військову службу в тилу в роки Великої Вітчизняної війни, та іншим учасникам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Однак, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, вказані зміни визнано неконституційними, а отже ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має застосовуватись у чинній редакції.

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р. №966-14 для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що прожитковий мінімум є основою для розрахунку мінімальної заробітної плати, мінімальної пенсії за віком, інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України, та ґрунтується, зокрема, на частині 3 статті 46 Конституції, у відповідності до якої пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги не можуть бути нижчими ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якої мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не можуть бути взяті до уваги, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на підвищення пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2004 р. №177 "Про забезпечення щорічної виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" Міністерство фінансів і Державне казначейство забезпечують щороку до 10 квітня виділення коштів Міністерству праці та соціальної політики для виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для подальшого перерахування їх місцевим органам праці та соціального захисту населення.

Вказана постанова містить положення й щодо того, що Міністерство оборони, інші силові структури мають забезпечувати подання місцевим органам праці та соціального захисту населення щороку до 1 березня списків ветеранів війни, яким зазначена у пункті 1 цієї постанови виплата передбачається законом про Державний бюджет на відповідний рік.

Згідно з Положенням про Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, затвердженим розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації №223 від 07.07.2006р., Центр є невід'ємною частиною системи соціального захисту населення, державною установою, завданням якої є забезпечення всіх видів соціальних виплаті (п. 3.1), їх нарахування, виготовлення виплатних документів (п.3.2), контроль за правильністю призначення, перерахунку, і виплаті всіх видів соціальної допомоги, цільовим використанням бюджетних коштів (п.3.3), облік фактичних видатків по даних виплатах та здійснення перерахунку соціальної допомоги (п.4.9), веде базу даних отримувачів соціальної допомоги (п.4.10).

Відповідно до листа Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 15.12.2009 року №6888/03-1 ОСОБА_3, будучи головним розпорядником коштів на виплату щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни, безпосередньо соціальні виплати не здійснює, а лише перераховує ці кошти за кошторисним призначенням - розпоряднику коштів для цієї мети - Житомирському обласному центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на його реєстраційний рахунок для подальшої виплати ветеранам війни за місцем проживання.

Тобто, управління праці та соціального захисту населення безпосередньо не здійснює соціальні виплати ветеранам війни й не має реєстраційних рахунків для обліку коштів та кошторисних призначень на здійснення зазначених виплат, воно, як головний розпорядник бюджетних коштів, здійснює розподіл бюджетних призначень між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня відповідно до кошторисних призначень.

Одночасно, слід зазначити, що ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення, ОСОБА_3 Пенсійного фонду України тощо, в свою чергу, формують та подають Житомирському обласному центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат відповідні списки ветеранів війни. Центр, здійснюючи надання соціальної допомоги ветеранам війни, отримавши списки ветеранів війни, має здійснювати їх перевірку та виплату грошової допомоги в розмірах, визначених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є повинен бути притягнутий до справи як належний відповідач. За наведеного, суд першої інстанції не дослідив наведених обставин та дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами п.4 ч.1 ст.202 КАС України визначено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції, яка була прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 202, 205, 207, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області задовольнити.

Постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2011 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул. Боженка буд. 59,смт. Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11200

3- відповідачу ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області вул.Шевченка, 2,Ємільчине,Ємільчинський район, Житомирська область,11200