Справа № 814/1387/14
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2014-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

07 липня 2014 року Справа № 814/1387/14

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовської Н.В. за участю секретаря судового засідання Бітюкової А.С. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

доЮжноукраїнської ОДПІ Головного управління Міндоходів Миколаївської області, вул. Енергобудівників, 5, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002

проскасування податкових повідомлень-рішень від 20.02.2014 р. № , № , № від 14.05.2014 р.,
За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2,

від відповідача: Жайворонок А.О.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до Южноукраїнської об'єднаної державної податкової інспекції Миколаївської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 20.02.2014 р. № , № і від 14.05.2014 р. № .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, податкові повідомлення-рішення прийняті з перевищенням службових повноважень та в порушення приписів законодавства. Для проведення перевірки позивач надав усі первинні документи на підтвердження факту взаємовідносин з контрагентами. Надані документи мають обов'язкові реквізити. Відповідачем не встановлено факту використання отриманих товарів (робіт, послуг) не в межах господарської діяльності позивача. Відповідач взагалі не мав повноважень перевіряти сплату єдиного внеску за 2012 р.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що перевіркою встановлено заниження позивачем загального оподатковуваного доходу через невключення сум, отриманих від Южноукраїнського міського центру зайнятості, управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради і ТОВ "Гідроспецстрой". Позивач включив до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю, витрати на придбання бензину марки А-80, реалізація якого в 2012 р. не здійснювалась. Позивач посилається на нормативно-правові акти, які втратили чинність. Податковим кодексом України (далі - ПК України) не встановлено обмежень щодо періоду, за який контролюючі органи проводять перевірки платників податків.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у задоволені позову.

У судовому засіданні 07.07.2014 р. в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить частковому задоволенню, виходячи з наступного:

У грудні 2013 р.-січні 2014 р. відповідачем проведена документальна планова перевірка ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено акт від 28.01.2014 р. № 1/14-09-17-036/НОМЕР_1.

Під час перевірки встановлено наступні порушення, що стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень:

- п. 167.1 ст. 167, пп. 177.5.3. п. 177.5, п. 177.4 ст. 177 ПК України за результатом документальної перевірки донараховано податку з доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. в сумі 129383,56 грн., так як перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку № 5 до податкової декларації, встановлено завищення на суму 703506,38 грн.;

- п. 187.1 ст. 187, п. 198.1 ст. 198 ПК України, перевіркою повноти нарахування ПДВ за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. встановлено його заниження на загальну суму 1924,48 грн.;

- п.п. 7.1.2, п. 7.1., п. 7.3 ст. 7, ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме: порушено порядок нарахування, обчислення та строки сплати єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу, одержаного від здійснення господарської діяльності, чим занизив єдиний внесок на 65316,15 грн.

На підставі акту перевірки прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 20.02.2014 р. № , яким донараховано 65316,15 грн єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та штрафні санкції в сумі 6531,62 грн. та всього на суму 71 847,77 грн;

- від 20.02.2014 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем по податку з доходів фізичних осіб у сумі 161 729,45 грн. у тому числі за основним платежем - 129 383,56 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 32 345,89 грн.;

- від 14.05.2014 р. № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем по податку на додану вартість у сумі 2 405,60 грн у тому числі за основним платежем - 1 924,48 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 481,12 грн.

Перевіркою правильності нарахування та сплати податку на доходи виявлено, що позивач включив до суми загального оподаткованого доходу суми коштів, отримані від Южноукраїнського міського центру зайнятості в сумі 56445,77 грн., від управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради в сумі 963,10 грн. і від ТОВ "Гідроспецстрой" у сумі 164,17 грн. Таким чином, відповідачем встановлено розбіжність загального річного оподаткованого доходу за 2012 р. у сумі 57 573,35 грн.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб - підприємців належать документально підтверджені витрати, безпосередньо пов'язані з отриманням доходів, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України прямі витрати на оплату праці входять до складу собівартості виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, яка, в свою чергу, входить до складу витрат операційної діяльності.

У той же час, відповідно до п. З Порядку надання роботодавцю дотації на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.01.2001 р. № 1, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.01.2001 р. за № 75/5266, у редакції, що діяла в перевіряємому періоді, дотація - це кошти Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, надані роботодавцю, що створює додаткові робочі місця для працевлаштування безробітних за направленням державної служби зайнятості, на покриття витрат на заробітну плату прийнятих на них осіб.

Перевірками встановлено, що Позивачем до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів у 2012 році, включено витрати на оплату праці найманих працівників. При цьому, ФОП ОСОБА_1 були отримані дотації від Южноукраїнського міського центру зайнятості та Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради в загальній сумі 56445,77 гри. для покриття виплат на заробітну плату.

Перевірками встановлено, що виплати працівникам у сумі 56445,77 грн. здійснювались ФОП ОСОБА_1 на підставі договорів дотації, які не є трудовими договорами.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів у 2012 році, безпідставно включено витрати в сумі 56445,77 грн. на оплату праці працівників, для покриття яких отримав дотації від Южноукраїнського міського центру зайнятості та Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради.

Перевіряючим встановлено та представником відповідача в судовому засіданні доведено, що ФОП ОСОБА_1 занижено чистий оподатковуваний дохід на 56445,77 грн. за рахунок неправомірного включення цих сум на оплату праці працівникам (за рахунок отриманих дотацій) до витрат.

Не включення до складу загального оподатковуваного доходу коштів у сумі 164,17 грн., отриманих від ТОВ «Гідроспецстрой», встановлено в результаті опрацювання в ході перевірок виписок по розрахунковому рахунку ФОП ОСОБА_1 за 2012 рік. Правильність визначення вказаної суми ФОП ОСОБА_1 у судовому засіданні та в позовній заяві не оскаржував.

Суд критично оцінює посилання ФОП ОСОБА_1, на положення п. 292.11 ст. 292 ПК України, оскільки ці правові норми регламентують порядок визначення доходів та їх склад у платників податків, які застосовують спрощену систему оподаткування. Однак у перевіряємому періоді Позивач здійснював діяльність на загальній системі оподаткування.

Стосовно включення до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю Позивача, витрат, не підтверджених документально, слід зазначити наступне.

Згідно з документами, наданими ФОП ОСОБА_1 під час перевірки, вартість придбання товарно - матеріальних цінностей, що реалізовані або використані в виробництві, складає 5999915,13 грн., інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг, - 111734,34 грн.

Згідно з додатком 5 до уточнюючої декларації про майновий стан і доходи за 2012 рік, яка подана ФОП ОСОБА_1 28.03.2013 року (реєстраційний номер № НОМЕР_2), вартість придбаних товарно - матеріальних цінностей, що реалізовані або використанні в виробництві складає 6207329,00 грн., інших витрат, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг, - 158479,00 грн.

Таким чином, встановлено розбіжності між сумою витрат, зазначеною в додатку № 5 до декларації про майновий стан і доходи, та сумою витрат, визначеною на підставі наданих первинних документів, а саме: завищення витрат, пов'язаних із господарською діяльністю, на 254158,53 грн., у тому числі витрат на придбання товарно - матеріальних цінностей - на 207413,87 грн. (6207329,00 грн. - 5999915,13 грн.) та інших витрат - на 46744,66 грн. (158479,00 грн. - 111734,34 грн.).

Як з'ясовано в судовому засіданні та не заперечується представником Позивача, під час перевірки уточнюючі декларації на перевірку Позивачем не надавалися.

Суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 20.02.2014 р. № не належить скасуванню.

Щодо включення до складу витрат, пов'язаних з господарською діяльністю Позивача, витрат, не пов'язаних з отриманням доходу в сумі 449347,85 грн. слід зазначити, що Позивач включив до складу витрат витрати на придбання 60560,00 л бензину марки А-80 на загальну суму 449347,85 грн., реалізація якого у 2012 році не здійснювалась.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Також необхідно звернути увагу, що декрет Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», на який посилається Позивач, втратив чинність згідно із Законом України від 04 листопада 2011 року № 4014-VI. Вказаний Закон України набув чинності з 01.01.2012 року.

Перевіркою встановлено заниження Позивачем податкових зобов'язань з ПДВ на загальну суму 1923,61 грн., однак суд не може погодитися з такою позицією Відповідача, оскільки перевіряючі дійшли до такого висновку, помилково стверджуючи, що Позивачем до перевірки не надані документи, які б підтверджували необхідність коригування податкової звітності по господарським операціям з ТОВ «Гідроспецстрой» на суму 164,17 грн. (у тому числі ПДВ - 32,83 грн.) та ДП «Миколаївський облавтодор» де проведено коригування сум податкових зобов'язань з ПДВ на 1275,83 грн. у зв'язку з поверненням товару (розрахунок коригувань сум податку на додану вартість до податкової декларації за лютий 2012 року).

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

В матеріалах справи містяться документи, які свідчать про проведення сплати Позивачем по цим господарським операціям та включення сум ПДВ до податкового кредиту по останній події. Право, у якому саме періоді включати ПДВ до податкового кредиту, належить виключно підприємству. Окрім того, суд зауважує, що податкове законодавство не вимагає від платника податків надання до ДПІ документів, які підтверджують необхідність проведення коригувань.

А відтак податкове повідомлення-рішення від 14.05.2014 р. № належить скасуванню.

Перевіркою встановлено, що в зв'язку із заниженням ФОП ОСОБА_1 суми чистого оподатковуваного доходу за 2012 рік та з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску перевіркою визначено, що сума єдиного внеску, яка підлягає сплаті ФОП ОСОБА_1 за 2012 рік, повинна складати 77731,12 грн. (224009,00 грн. х 34,7%). Тобто, встановлено заниження ФОП ОСОБА_1 суми єдиного внеску за 2012 рік, на 65316,15 грн. (77731,12 грн. - 12414,97 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями (далі - Закон України № 2464) органи доходів і зборів мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших?

документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

ПК України від 02.12.2010 р. № 2755-ІУ із змінами і доповненнями обмежень щодо періоду, за який контролюючі проводять перевірки платників податків, не встановлено. При цьому, за результатами проведення документальної перевірки платника податків грошові зобов'язання платника податків визначаються контролюючим органом не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання, а у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації - протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку. Таке роз'яснення надано, також, в Узагальнюючій податковій консультації щодо окремих питань організації та проведення перевірок платників податків, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 06.07.2012 р. № 591.

Таким чином, твердження Позивача стосовно відсутності в Южноукраїнської ОДПІ ГУ Міндоходів у Миколаївській області права на проведення перевірки правильності нарахування, обчислення та сплати ним єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) за період з 1 січня 2012 по 31 грудня 2012 року є безпідставні.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" під час подання адміністративного позову позивач сплатив 10 відсотків розміру ставки судового збору - 487,20 грн. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги, у зв'язку з чим стягненню з позивача підлягає 4287,36 грн.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, ч.3 ст. 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Южноукраїнської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Миколаївської області № від 14.05.2014 року.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 4287,36 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає чинності з моменту закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Повний тест постанови

виготовлено та підписано суддею 11.07.2014 р.

Суддя Н. В. Лісовська