Справа № 810/4558/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року 810/4558/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "УКпостач" до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство "УКпостач" звернулось до суду з позовом до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби від 29.06.2010року №/0 та №/1 від 10.09.2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими Приватному акціонерному товариству "УКпостач" зменшено розмір бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2010 року на суму 628586 грн. 00 коп., на думку позивача, прийняті контролюючим органом з порушенням норм матеріального права та не відповідають вимогам закону, висновки податкового органу відносно факту вчинення позивачем правопорушення є помилковими, а тому вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник відповідача позов не визнав, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що посадові особи Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судове засідання, призначене на 11 листопада 2015 року , представники сторін не з'явились, були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Матеріали справи містять клопотання представника позивача про розгляд в порядку письмового провадження.

Судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності представників сторін , у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватне акціонерне товариство "УКпостач" (ідентифікаційний код 30169718, місцезнаходження: 62301, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул. Залізнична, буд. 31-с) зареєстроване в якості юридичної особи 25.10.2001р. та здійснює господарську діяльність, пов'язану, зокрема, з виробництвом промислового холодильного та вентиляційного устаткування, інших машин і устаткування загального призначення, наданням в оренду інших машин, устаткування та товарів та оптовою торгівлею іншими машинами й устаткуванням (копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

На момент виникнення спірних правовідносин позивач як платник податків перебував на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби.

У червні 2010 року посадовими особами Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби проведено позапланову виїзну перевірку ЗАТ «УКпостач» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 5722877грн за квітень 2010 року на розрахунковий рахунок у банку, яка виникла за рахунок від'ємного значення ПДВ, що декларувалось в період березень 2010 року, за період 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, за травень, червень, липень, вересень, листопад, грудень 2008 року.

За результатами перевірки складено Акт від 21.06.2010 року №207/40-01/30169718 (далі - Акт перевірки), в якому зафіксовано, що Приватним акціонерним товариством "УКпостач" завищено суму бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на суму 628 586,00 грн. внаслідок порушення пп.пп.7.2.1, 7.2.3, 7.2.4, 7.2.6 п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.2 п.7.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон України № 168/97-ВР).

Вказане завищення бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на суму 628586 грн., за результатами перевірки позивача є наслідком: - завищення податкового кредиту за квітень 2010 р. на загальну суму 9 243,90 грн. внаслідок включення до його складу ПДВ у сумі 9 243,90 грн., нарахованого (сплаченого) по операціях придбання товарів вартістю 55 463,40 грн. з ПДВ у ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг» на підставі «нікчемних» правочинів (стор. 5-7 Акту перевірки); - включення до бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 12 736,00 грн., яка сплачена постачальникам (ПП «Айстермо» та TOB «Юлкон») авансом у березні 2010 р. (від'ємне значення з ПДВ за березень 2010 р. увійшло до складу бюджетного відшкодування за квітень 2010 р.) - стор.7-9 Акту перевірки; - завищення показників ряд. 23.1 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. на 1 556,00 грн. внаслідок завищення показників ряд.22.2 Декларації з ПДВ за березень 2010 р. (значення ряд.22.2 декларації за березень 2010 р. переноситься до сяд.23.1 декларації за квітень 2010 р.) -стр.10 Акту перевірки. В свою чергу, завищення показників ряд.22.2 Декларації за березень 2010 р. встановлено відповідачем за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагента - ПП :Контакт-Торг», який має стан «місцезнаходження не встановлено»; - завищення показника ряд.23.2 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. на 265 296,00 грн. внаслідок зменшення відповідачем в результаті перевірки показника ряд.26 Декларації з ПДВ за березень 2010 р. (значення ряд.26 декларації за березень 2010 р. переноситься до ряд.23.2 декларації за квітень 2010 р.) - стор. 12 Акту перевірки; - врахування у складі бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. значення "позказника ряд.23.4 Декларації з ПДВ «Збільшено залишок від'ємного значення за результатами перевірки податкового органу» в сумі 286 785,00 грн.; - завищення показників ряд. 23.3 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. на 52 969,00 грн. в результаті включення до його складу ПДВ у сумі 52 969,00 грн., нарахованого на підставі податкових накладних, складених у попередніх періодах (липень 2008 p., листопад 2009 p., грудень 2009 p., січень 2010 р.) - стор.10-12 Акту перевірки.

Внаслідок допущення позивачем вказаного правопорушення під час визначення ним об'єкту оподаткування податком на додану вартість, у тому числі формування платником податків частини від'ємного значення податку на додану вартість, яку включено до складу податкового кредиту наступних податкових періодів, та декларування суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, відповідач дійшов висновку про невідповідність (завищення) суми бюджетного відшкодування, заявленої підприємством у податковій декларації за квітень 2010 року на загальну суму 628586 грн. 00 грн.

На підставі акта перевірки Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби прийнято податкове повідомлення-рішення від № /0 від 29.06.2010р, позивачу зменшено розмір бюджетного відшкодування за квітень 2010 року на суму 628586, 00 грн.

Ознайомившись податковим повідомленням - рішенням позивач направив на адресу перевіряючого органу скаргу про скасування винесеного рішення, однак ним була отримана відповідь про відмову в такому скасуванні і винесене податкове повідомлення - рішення № /1 від 10.09.2010р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 628586, 00 грн.

Не погоджуючись із рішеннями, прийнятими Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби, позивач оскаржив його до суду.

Позивач зазначає, що твердження податкового органу стосовно вчинення Приватним акціонерним товариством "УКпостач" податкового правопорушення є помилковими, оскільки визначення ним сум податкового кредиту здійснено у відповідності до вимог податкового законодавства, господарські операції позивача з контрагентами належним чином відображено у бухгалтерському і податковому обліку позивача та його податковій звітності.

Позивачем, з метою спростування доводів контролюючого органу, подано суду відомості стосовно формування податкового кредиту, первинні фінансово-господарські документи, що підтверджують виконання правочинів та зв'язок між фактом придбання позивачем товарів і послуг із його господарською діяльністю.

Досліджуючи інформацію, що викладена в акті перевірки, та документи, подані позивачем, судом встановлено наступне.

Завищення податкового кредиту за квітень 2010 р. на суму 9 243,90 грн. відбулося, за думкою відповідача внаслідок включення до його складу ПДВ у сумі 9 243,90 грн., нарахованого (сплаченого) по операціях придбання товарів вартістю 55 463,40 грн. з ПДВ у «сумнівних» постачальників (ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг») - стор. 5-7 Акту перевірки.

«Сумнівність» постачальників відповідач обґрунтовує тим, що вказані постачальники ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг» не знаходяться за юридичною адресою (інформація у податкових накладних щодо місцезнаходження не відповідає дійсності) - стор. 7 Акту перевірки.

Відтак, за думкою відповідача , правочини між ПрАТ (ЗАТ) «УКпостач» (покупець) та ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг» (постачальники) є нікчемними в силу ст.215, ст.228 ЦКУ та не спричиняють наслідків в податковому обліку ПрАТ (ЗАТ) «УКпостач».

Вказані висновки податкового органу не відповідають нормам, що регулюють податковий та бухгалтерський облік, та не підтверджуються документами бухгалтерського та податкового обліку ПрАТ «УКпостач», виходячи з наступного.

Нікчемність правочинів не може бути встановлена актом перевірки податкового органу, така позиція наведена у Постанові ВАСУ від 22.10.2013 р. по справі №К/800/39886/13, відповідно до якої відповідно до частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності).

Головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не Актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в Акті висновки є суто суб'єктивною думкою державних податкових ревізорів-інспекторів, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Аналогічна правова позиція викладена ВАСУ в Ухвалі від 22.05.2013 р. по справі №К/800/6209/13 та Постанові ВАСУ від 14.11.2012 р. по справі №К/9991/50772/12.

Відсутність за юридичною адресою постачальників (ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим- торг») не може слугувати об'єктивною ознакою «недобросовісності» покупця ПрАТ «УКпостач» та бути підставою для позбавлення його права на податковий кредит та бюджетне відшкодування.

В Ухвалі від 13.02.2014 р. по справі №К/800/31122/13 ВАСУ зазначає, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов'язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагента, фактичного знаходження його за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останнього. За умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Придбання товарів є господарською операцією відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» ( Далі Закон №996), оскільки викликає зміни в структурі активів, зобов'язань і власного капіталу підприємства.

Факт здійснення господарської операції фіксує первинний документ (п.1 ст.9 Закону №996).

Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону №996).

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку (п.3 ст.9 Закону №996).

Факт здійснення ПрАТ «УКпостач» господарських операцій з придбання товарів у ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг» у квітні 2010 р. зафіксований та підтверджений первинними документами та відображений у регістрах бухгалтерського обліку ПрАТ «УКпостач».

Так, судом встановлено, що у квітні 2010 р. ПрАТ «УКпостач» (покупець) отримало від ПП «Айкон- Крим» та ПП «Крим-торг» (постачальники) товари загальною вартістю 55 463,40 грн. у т.ч. ПДВ 9 243,90 грн., а саме: товари (плівкастрейч, скотч прозорий, уголок захисний, скоба) вартістю 28 725,00 грн. у т.ч. 4 787,50 грн. ПДВ отримані від ПП «Айкон-Крим»; товари (штуцери, гайка, прокладки, перехідник) вартістю 26 738,40 грн. у т.ч. 4 456,40 грн. ПДВ отримані від ПП «Крим-торг».

На підставі первинних документів (видаткових накладних) в бухгалтерському обліку ПрАТ «УКпостач» у квітні 2010р. відображені господарські операції з придбання (отримання) товарів вартістю 55 463,40 грн. з ПДВ шляхом подвійного запису за кредитом субрахунку №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» в кореспонденції із дебетом рахунків: №20 «Запаси» на суму 46 219,50 грн.; №64 «Розрахунки за податками» на суму 9 243,90 грн.

У квітні 2010 р. за датою відвантаження товарів вартістю 55 463,40 грн. у т.ч. ПДВ 9 243,90 грн., у постачальників (ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг») відповідно до п.1.6. ст.1 та пп.7.3.1 п.7.3. ст.7 Закону №168 виникли податкові зобов'язання з ПДВ в сумі 9 243,90 грн..

За датою виникнення податкових зобов'язань з ПДВ у сумі 9 243,90 грн. постачальники відповідно до пп.7.2.3. п.7.2. ст.7. Закону №168 склали податкові накладні на суму ПДВ 9 243,90 грн.

Вказані податкові накладні на суму ПДВ 9 243,90 грн. містять усі обов'язкові реквізити, передбачені пп.7.2.1. п.7.2. ст.7 Закону №168.

У квітні 2010 р. постачальники (ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг») відповідно до пп.7.2.3., пп.7.2.6. п.7.2. ст.7 Закону №168 надали покупцю ПрАТ «УКпостач») податкові накладні на суму ПДВ 9 243,90 грн.

На підставі зазначених податкових накладних, отриманих від ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг» у квітні 2010 р., ПрАТ «УКпостач» відповідно пп.7.2.6. п.7.2. ст.7. Закону №168 нарахувало податковий кредит у сумі 9 243,90 грн. та відповідно до пп.7.2.8. п.7.2. ст.7. Закону №168 відобразило його у Податковій декларації з ПДВ за квітень 2010 р.

Таким чином, документами бухгалтерського та податкового обліку ПрАТ «УКпостач» у повному обсязі підтверджується обґрунтованість нарахування ПрАТ «УКпостач» податкового кредиту з ПДВ в сумі 9 243,90 грн. за квітень 2010 р. по операціях придбання товарів у ПП «Айкон-Крим» та ПП «Крим-торг».

Щодо висновку відповідача про завищення бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 12 736,00 грн. внаслідок включення до його складу ПДВ в сумі 12 736,00 грн., яка сплачена постачальникам авансом, судом встановлено наступне.

В Акті перевірки №207/40-01/30169718 від 21.06.2010 р. відповідач вказує на завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. в результаті включення до його складу ПДВ в сумі 12 736,00 грн., яка сплачена постачальникам (ПП «Айстермо» та ТОВ «Юлкон») авансом у березні 2010 р. (стор.7-9 Акту перевірки).

За думкою відповідача, вказаний ПДВ в сумі 12 736,00 грн., який сплачений авансом, не відповідає вимогам абз.а) пп.7.7.2. п.7.7. ст.7 Закону №168 та не може бути включений до бюджетного відшкодування ПрАТ «УКпостач» за квітень 2010 р. у зв'язку з тим, що не підтверджений факт поставки товарів, відносно яких сплачений такий ПДВ.

Вказана позиція відповідача є помилковою, виходячи з наступного.

Бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом (п.1.8. ст.1. Закону №168).

Бюджетному відшкодуванню підлягає від'ємне значення з ПДВ (пп.7.7.1-7.7.2. п.7.7. ст.7. Закону №168).

Від'ємне значення з ПДВ є сумою перевищення податкового кредиту над податковими зобов'язаннями звітного періоду (пп.7.7.1. п.7.7. ст.7. Закону №168).

Право на податковий кредит виникає у платника по першій з подій, у т.ч. за датою списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) - пп.7.5.1. п.7.5. ст.7. Закону №168.

В податковий кредит включаються суми ПДВ, у т.ч. сплачені платником у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - пп,7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону №168.

Обмеження щодо включення до складу бюджетного відшкодування сум ПДВ, сплачених на користь постачальників авансом, Законом №168 не передбачено, навпаки відповідно до абз. а) пп.7.7.2, п.7.7. ст.7 Закону №168: «бюджетному відшкодуванню підлягає лише та частина від'ємного значення з ПДВ, яка дорівнює сумі ПДВ, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг)».

Отже, як за економічним змістом, так і за методикою розрахунку бюджетного відшкодування до його складу включаються суми ПДВ, які фактично сплачені платником на користь постачальників, при цьому обмежень щодо сплати таких сум авансом Закон №168 не містить.

Аналогічну позицію займає ДПАУ, яка в Листі №17537/7/16-1517-07 зазначає, що в основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип: проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари; при заповненні рядка 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування платник податку може врахувати із суми податкового кредиту попереднього податкового періоду (рядок 17 Декларації) ті суми податку, які фактично сплачені у такому ж податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) грошовими коштами (у тому числі авансом).

Вказану позицію ДПАУ навела при відповіді на питання Європейської Бізнес Асоціації, що викладена в листі ДПАУ №329/7/16-1517-26.

Наведену правову позицію, також. Відображено ВАСУ в Ухвалах по справі №К/9991/18503/11 від 24.09.2013 р., по справі №К-7785/10 від 05.02.2013 р., по справі №К-57798/09 від 28.02.2012 р., по справі №К-5938/09 від 22.03.2012р., по справі №К-19626/09 від 02.08.2011 року, по справі №К-14163/08 від 27.09.2011р. по справі №К-5105/08 від 20.10.2011 р., по справі №К-7970/08 від 18.02.2013 р., по справі №К-18225/10 від 01.07.2013 року .

Сплата ПрАТ «УКпостач» податку на додану вартість в сумі 12 736,00 грн. (у складі ціни за товари) на користь постачальників (ПП «Айстермо» та ТОВ «Юлкон») у березні 2010 р. підтверджується платіжними дорученнями та відображена у бухгалтерському обліку ПрАТ «УКпостач» шляхом подвійного запису за дебетом субрахунку №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у кореспонденції з кредитом субрахунку №311 «Поточні рахунки в національній валюті».

Таким чином, висновки відповідача щодо завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на суму 12 736,00 грн. у зв'язку з включенням до його складу ПДВ в сумі 12 736,00 грн., який сплачений на користь постачальників авансом у березні 2010 р., є необґрунтованими.

Щодо висновків відповідача про завищення бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 1 556,00 грн. внаслідок завищення показників ряд. 23.1 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. на 1 556,00 грн. судом встановлено наступне.

В Акті перевірки №207/40-01/30169718 від 21.06.2010 р. відповідач вказує на завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 1 556,00 грн. внаслідок завищення показників ряд. 23.1 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. на 1 556,00 грн.

В свою чергу, завищення показників ряд. 23.1 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. на 1 556,00 грн. є наслідком завищення показників ряд.22.2 Декларації з ПДВ за березень 2010 р. (значення ряд.22.2 декларації за березень 2010 р. переноситься до ряд.23.1 декларації за квітень 2010 р.).

Завищення показників ряд.22.2 Декларації за березень 2010 р. встановлено відповідачем за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагента - ПП «Контакт-Торг», який має стан «місцезнаходження не встановлено».

Крім того, вказаний ПДВ в сумі 1 556,00 грн. не може бути включений до бюджетного відшкодування ПрАТ «УКпостач» за квітень 2010 р. оскільки не відповідає вимогам абз.а) пп.7.7.2. п.7.7. ст.7 Закону №168, а саме: факт поставки товарів (послуг), відносно яких сплачений такий ПДВ (авансом), не підтверджений документами бухгалтерського обліку.

Такі висновки відповідачем зроблено на підставі даних, наведених у попередньому Акті перевірки ПрАТ (ЗАТ) «УКпостач» №148/40-1/30169718 від 18.05.2010 р. -стор.10 Акту перевірки.

Вказана позиція відповідача є помилковою, виходячи з наступного.

Відсутність за місцезнаходженням постачальника ПП «Контакт-Торг» не може слугувати об'єктивною ознакою «недобросовісності» покупця ПрАТ «УКпостач» та бути підставою для позбавлення його права на бюджетне відшкодування.

Дані автоматизованої системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України не можуть бути свідченням порушення платником податкового законодавства під час формування даних податкового обліку. Аналогічна правова позиція викладена ВАСУ в Ухвалах від 21.02.2013 року по справі №К/9991/6552/11, від 24.01.2013 р. , по справі №К/9991/54237/12 та від 20.09.2012 р. по справі №К/9991/574/12.

Щодо включення позивачем до складу бюджетного відшкодування ПДВ, який сплачений на користь постачальника авансом суд зазначає, що бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом (п.1.8. ст.1. Закону №168).

Бюджетному відшкодуванню підлягає від'ємне значення з ПДВ (пп.7.7.1-7.7.2. п.7.7. ст.7. Закону №168).

Від'ємне значення з ПДВ є сумою перевищення податкового кредиту над податковими зобов'язаннями звітного періоду (пп.7.7.1. п.7.7. ст.7. Закону №168).

Право на податковий кредит виникає у платника по першій з подій, у т.ч. за датою списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) - пп.7.5.1. п.7.5. ст.7. Закону №168.

В податковий кредит включаються суми ПДВ, у т.ч. сплачені платником у зв'язку з придбанням товарів (послуг) - пп.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону N0168.

Обмеження щодо включення до складу бюджетного відшкодування сум ПДВ, сплачених на користь постачальників авансом, Законом №168 не передбачено, навпаки відповідно до абз. а) пп.7.7.2, п.7.7. ст.7 Закону №168: «бюджетному відшкодуванню підлягає лише та частина від'ємного значення з ПДВ, яка дорівнює сумі ПДВ, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг)».

Отже, як за економічним змістом, так і за методикою розрахунку бюджетного відшкодування до його складу включаються суми ПДВ, які фактично сплачені платником на користь постачальників, при цьому обмежень щодо сплати таких сум авансом Закон №168 не містить.

Аналогічну позицію займає ДПАУ, яка в Листі №17537/7/16-1517-07 зазначає, що в основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип: проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари; при заповненні рядка 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування платник податку може врахувати із суми податкового кредиту попереднього податкового періоду (рядок 17 Декларації) ті суми податку, які фактично сплачені у такому ж податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) грошовими коштами (у тому числі авансом).

Сплата ПрАТ «УКпостач» податку на додану вартість в сумі 1 556,00 грн. (у складі ціни за товари) на користь постачальника ПП «Контакт-Торг» у березні 2010 р. підтверджується платіжним дорученням та відображена у бухгалтерському обліку ПрАТ «УКпостач» шляхом подвійного запису за дебетом субрахунку №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у кореспонденції з кредитом субрахунку №311 «Поточні рахунки в національній валюті».

Таким чином, висновки відповідача щодо завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на суму 1 556,00 грн. внаслідок завищення показників ряд. 23.1 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. на 1 556,00 грн., є необґрунтованими.

Щодо висновку відповідача про завищення бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 265 296,00 грн. внаслідок завищення показника ряд.23.2 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. на 265 296,00 грн. судом встановлено наступне.

В Акті перевірки №207/40-01/30169718 від 21.06.2010 р. відповідач вказує на завищення ПрАТ) «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 265 296,00 грн. в результаті завищення показника ряд.23.2 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р.

В свою чергу, завищення показника ряд.23.2 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. встановлено відповідачем внаслідок зменшення в результаті перевірки показника ряд.26 Декларації з ПДВ за березень 2010 р. (значення ряд.26 декларації за березень 2010 р. переноситься до ряд.23.2 декларації за квітень 2010 р.) - стор.12 Акту перевірки.

Підставою для зменшення показника ряд.26 Декларації з ПДВ за березень 2010 р. на суму 265 296,00 грн. відповідач вказує порушення платником ПрАТ «УКпостач» пп.7.7.2 п.7.7. ст.7 Закону №168, але в чому саме полягає таке порушення і на підставі яких документів зроблений такий висновок в акті перевірки відповідачем не зазначено.

Таким чином за відсутності даних про порушення вказана сума (265 296,00 грн.) не може бути врахована відповідачем у зменшення суми бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. оскільки не зрозуміло на яких підставах така сума виключається з бюджетного відшкодування ПрАТ «УКпостач».

Щодо висновку відповідача про завищення бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 286 785,00 грн. судом встановлено наступне.

В Акті перевірки №207/40-01/30169718 від 21.06.2010 р. відповідач вказує на завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 286 785,00 грн. внаслідок врахування у його складі значення показника ряд.23.4 «Збільшено залишок від'ємного значення за результатами перевірки податкового органу» Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. в сумі 286 785,00 грн.

За думкою відповідача , вказана сума (286 785,00 грн.) не може бути включена до бюджетного відшкодування ПрАТ «УКпостач» за квітень 2010 р., оскільки сплачена постачальникам авансом у попередньому періоді - грудні 2009 р.

Вказана позиція відповідача є помилковою, обґрунтування чому зазначено вище в постанові.

Отже, сплата ПрАТ «УКпостач» податку на додану вартість в сумі 286 785,74 грн. (у складі ціни за товари (роботи, послуги)) на користь постачальників у грудні 2009 р. підтверджується платіжними дорученнями та відображена у бухгалтерському обліку ПрАТ «УКпостач» шляхом подвійного запису за дебетом субрахунку №631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» у кореспонденції з кредитом субрахунку №311 «Поточні рахунки в національній валюті».

Таким чином, висновки відповідача щодо завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на суму 286 785,00 грн. у зв'язку з віднесенням до його складу ПДВ в сумі 286 785,00 грн., який сплачений на користь постачальників авансом у грудні 2009 р., є необґрунтованими.

Щодо висновку відповідача про завищення позивачем бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 52 969,00 грн. судом встановлено наступне.

В Акті перевірки №207/40-01/30169718 від 21.06.2010 р. відповідач вказує на завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 52 969,00 грн. внаслідок врахування у його складі показників ряд. 23.3 Декларації з ПДВ за квітень 2010 р. в сумі 52 969,00 грн.

У вказаному рядку (23.3.) декларації за квітень 2010 р. зазначені суми ПДВ (52 969,00 грн.) включені ПрАТ «УКпостач» до складу податкового кредиту на підставі уточнюючих розрахунків, поданих в березні 2010 р. за минулі періоди (липень 2008 р. - січень 2010 р.): № від 30.03.2010 р. (період, який уточнюється - липень 2008 р.); № від 18.03.2010 р. (період, який уточнюється - листопад 2009 р.); № від 18.03.2010 р. (період, який уточнюється - грудень 2009 р.); № від 30.03.2010 р. (період, який уточнюється - січень 2010 р.).

Застосований ПрАТ «УКпостач» порядок врахування даних уточнюючих розрахунків з ПДВ у повному обсязі відповідає вимогам Наказу ДПАУ «Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення та поданн» від 30.05.1997 року №166 ( далі Порядок №166).

Причиною, у зв'язку із якою ПрАТ «УКпостач» були подані вказані уточнюючі розрахунки з ПДВ, є отримання в березні 2010 р. від постачальників податкових накладних на суму ПДВ 52 969,00 грн., що виписані за попередні періоди (липень 2008 р. - січень 2010 р.).

Після отримання від постачальників у березні 2010 р. податкових накладних на суму 52 969,00 грн. ПрАТ «УКпостач» з метою коригування податкового кредиту минулих періодів подало уточнюючі розрахунки.

Строк давності щодо подання платником уточнюючих розрахунків встановлений п.5.1. ст.5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 року №2181-ІІІ»( Далі Закон №2181) та дорівнює строку давності встановленому ст.15 Закону №2181 - 1095 днів.

Уточнюючі розрахунки подані позивачем у межах вказаного строку давності.

Так саме і ПДВ в сумі (52 969,00 грн.) за вказаними уточнюючим розрахунками було заявлене до бюджетного відшкодування у межах строку давності встановленого п.п.15.3.1. п.15.3. ст.15 Закону №2181 (1095 днів), згідно якої заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених податковими законами, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Не пізніше серпня 2011 р. на підставі ПН, складених у липні 2008 р., не пізніше грудня 2012 р. на підставі ПН, складених у листопаді 2009 р., не пізніше січня 2013 р. на підставі ПН, складених у грудні 2009 р., не пізніше лютого 2013 р. на підставі ПН, складених у січні 2010 р.

Таким чином, висновки відповідача щодо завищення ПрАТ «УКпостач» бюджетного відшкодування за квітень 2010 р. на 52 969,00 грн. внаслідок включення до його складу ПДВ в сумі 52 969,00 грн., нарахованого на підставі податкових накладних, складених постачальниками у попередніх податкових періодах, є необґрунтованими.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини у даній справі охоплюють період, упродовж якого законодавче регулювання правил оподаткування зазнавало змін.

Так, об'єкти, базу та ставки оподаткування податком на додану вартість, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, порядок обліку, звітування та внесення цього податку до бюджету до 1 січня 2011 року визначались Законом України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон України № 168/97-ВР).

З 1 січня 2011 року відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України, який, зокрема, визначає порядок адміністрування податку на додану вартість, повноваження і обов'язки посадових осіб податкового органу під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність платників податків за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Закону України № 168/97-ВР, платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка: а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку; б) підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку; в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Згідно з приписами підпункту 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України № 168/97-ВР, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При цьому, згідно з приписами пункту 1.7 статті 1 Закону України № 168/97-ВР, податковим кредитом є сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (підпункт 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України № 168/97-ВР).

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг) (пункт 7.5 статті 7 Закону України № 168/97-ВР).

Відповідно до підпункту 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 зазначеного Закону, у разі, якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Крім того, в силу приписів абзацу 1 підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України № 168/97-ВР, не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до абзацу 4 підпункту 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України № 168/97-ВР податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). У разі коли частка товару (робіт, послуг) не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби України, та враховується у визначенні загальних податкових зобов'язань.

Підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України № 168/97-ВР передбачено, що платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); є) повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ж) ціну поставки без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг) (підпункт 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України № 168/97-ВР).

При цьому в силу приписів підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону України № 168/97-ВР, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Слід також зазначити, що в силу приписів пункту 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997 № 165, податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

У свою чергу, пунктом 2 зазначеного Порядку передбачено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість, тобто, у даному випадку - юридична особа, що отримала свідоцтво про реєстрацію платником податку на додану вартість.

Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наявності сукупності таких елементів: 1) наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); 2) фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; 3) наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; 4) документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які зазвичай супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; 5) наявності у покупця належним чином оформленої податкової накладної.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України № 168/97-ВР передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 статті 7 Закону України № 168/97-ВР, у разі, якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій (підпункт 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України № 168/97-ВР).

У свою чергу, право на отримання бюджетного відшкодування відсутнє у особи, яка була зареєстрована як платник цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів за рішенням Кабінету Міністрів України), у особи, яка мала обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів), а також у особи, яка не провадила діяльність протягом останніх дванадцяти календарних місяців (підпункт "а" підпункту 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України № 168/97-ВР).

Суд звертає увагу на те, що пунктом 200.14 статті 200 розділу V Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби надсилає платнику податків податкове повідомлення - рішення, в якому зазначається сума заниження або завищення заявленої суми бюджетного відшкодування, виключно у разі, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки виявлено невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації.

Це означає, що перевірці на відповідність підлягає сума податку на додану вартість, що заявлена до бюджетного відшкодування на предмет сплати її до бюджету, а також достовірності проведення та правильності математичного та методологічного обрахунку зобов`язань за господарськими операціями, за результатами оподаткування яких утворилась частина від`ємного значення податку на додану вартість, що бере участь у розрахунку заявленої суми бюджетного відшкодування.

З аналізу наведених вище правових норм вбачається, що реалізація платником податку права на бюджетне відшкодування податку на додану вартість залежить виключно від волі такого платника та за умови, що сума бюджетного відшкодування має дорівнювати сплаті податку на додану вартість постачальникам товарів/послуг або до Державного бюджету України у попередніх податкових періодах.

Таким чином, право платника податку на бюджетне відшкодування податку на додану вартість обмежується лише сумами податку, які фактично сплачені ним у попередніх податкових періодах на користь постачальників товарів/послуг або до Державного бюджету України (у разі перевищення сум податкового кредиту над сумами податкових зобов'язань відповідного звітного податкового періоду).

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, висновки відповідача про порушення позивачем пп.пп.7.2.1, 7.2.3, 7.2.4, 7.2.6 п.7.2, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.7.2 п.7.7 Закону України "Про податок на додану вартість" є необґрунтованими та не підтверджуються доказами, право позивача на формування податкового кредиту підтверджується первинними бухгалтерськими документами позивача , обмеження, визначені підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України № 168/97-ВР, що не дають позивачу права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, та підпунктом 7.7.11 пункту 7.7 статті 7 Закону України № 168/97-ВР, за якими позивач не має права на отримання бюджетного відшкодування, відсутні.

При вирішенні даної справи суд виходить із презумпції сумлінності платників податків та інших учасників правовідносин в економічній сфері. У зв'язку із цим презюмується, що дії платника податків, які мають своїм результатом одержання певної податкової вигоди у спосіб повернення (заліку) або відшкодування податку з бюджету, є економічно виправданими, якщо таким платником податків під час декларування власних податкових зобов`язань перед бюджетом дотримано вимоги податкового законодавства України.

Суд також звертає увагу на те, що обов'язок сплачувати податки і збори та відповідальність за порушення чинного законодавства є персоніфікованими. Це означає, що на особу не може покладатися відповідальність за правопорушення, вчинені іншими особами.

Так, позивач, в силу покладеного на нього обов`язку сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, визначені податковим законодавством, вступає у відповідні податкові правовідносини з державою та не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на контролюючі органи, а отже не володіє інформацією відносно виконання контрагентом власних податкових зобов'язань перед бюджетом, та, як наслідок, не може зазнавати негативних наслідків у зв`язку з протиправними діяннями інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що твердження контролюючого органу про вчинення позивачем податкового правопорушення були спростовані, зважаючи на те, що первинні документи, складені позивачем та його контрагентами у ході виконання господарських операцій, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують суму податкового кредиту, задекларованого позивачем, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби від 29.06.2010року №/0 та №/1 від 10.09.2010 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим Державної податкової служби від 29.06.2010року №/0 та №/1 від 10.09.2010 року.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Лиска І.Г.