Справа № 813/5452/15
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року № 813/5452/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Сидор Н.Т.,

за участю секретаря судового засідання Присташ І.М.,

представника позивача Медвідь Л.М.,

представник відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Львів Мет Союз" до Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про скасування постанови про накладення штрафу,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суду з позовом про скасування постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Рибчак А.М. від 14.08.2015 року ВП № 45994149 про накладення штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем не взято до уваги поважність причин невиконання судового рішення, а тому накладення штрафу є безпідставним. Зокрема зазначає про те, що рішення господарського суду, до виконання котрого зобов'язано позивача, він добровільно виконати не може, так як це порушує його Конституційне право, - право власності, а відтак не вважає за можливе виконати судове рішення. Звертає увагу також на те, що господарський суд не визначив у який спосіб слід виконати прийняте ним ж рішення. Поруч з тим, позивач голосить, що не міг виконати рішення суду, оскільки не являється власником майна. А тому, беручи до уваги наведене, просить постанову про накладення на нього відповідачем штрафу скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив повністю, пояснив, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є правомірною, оскільки така винесена відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" за повторне невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець накладає штраф на боржника.

Дослідивши надані докази в межах заявлених вимог, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Державний виконавець відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень здійснюється згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1. ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження відповідно до ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі виконавчого документа у т.ч. за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, державний виконавець виносить постанову про накладення на боржника юридичну особу штраф у розмірі від двадцяти до тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі. При подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду по справі №31/117-2010 від 04.11.2014 року ПП ««Львів Мет Союз» зобов'язано усунути перешкоди у здійсненні Міністерством інфраструктури України та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Львівська залізниця" права володіння, користування та розпорядження вантажно - розвантажувальною платформою ( технічною рампою) станції Підзамче на вул. Караїмській у м. Львові, шляхом звільнення її від майна, що зареєстроване за Приватним підприємством «Львів Мет Союз» у м. Львові по вул. Караїмській, 11 б, а саме: складу-ангару, площею 360,0 кв.м.; навісу, площею 119,5 кв.м.; побутового приміщення, площею 33,6 кв.м.; нежитлового приміщення, площею 62,4 кв.м.; складу № 1, площею 28,6 кв.м.; складу № 2, площею 159,1 кв.м.; туалету-душевої, площею 5,9 кв.м., огорожі металевої, огорожі бетонної, воріт, мощення асфальтового.

На підставі наказу №31/117-2010 від 13.11.2014 року, виданого Господарським судом Львівської області відповідачем 19.01.2015 року відкрито виконавче провадження № 45994149 та надано позивачу як боржнику термін на добровільне виконання до 26.02.2015 року.

04.02.2015 року на адресу Шевченківського ВДВС ЛМУЮ надійшла заява боржника з проханням про продовження строку на добровільне виконання в зв'язку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчою провадження.

05.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій та продовжено строк для добровільного виконання до 15.02.2015 року.

13.02.2015 року на адресу Шевченківського ВДВС ЛМУЮ надійшла заява боржника про необхідність звернення до суду із заявою про відстрочення виконання судового рішення та зупинення виконавчого провадження у зв'язку з незакінченням терміну дії договору суборенди нерухомого майна укладеного між позивачем та ТОВ «Шольц утилізатор АГ» та ТОВ «Промснаб-Львів».

27.02.2015 року державний виконавець Шевченківського ВДВС ЛМУЮ звернувся до Господарського суду Львівської області з заявою про відстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою Господарського суду Львівської області по справі №31/117-2010 від 11.03.2015 року у задоволенні заяви державного виконавця від від 27.02.2015 року відмовлено.

23.03.2015 року на адресу відповідача надійшла заява боржника з проханням не вчиняти дій примусового характеру у зв'язку з поданням боржником апеляційної скарги на ухвалу Господарською суду Львівської області по справі №31/117-2010 від 11.03.2015 року .

19.03.2015 року на адресу Шевченківського ВДВС ЛМЮ надійшла заява стягуюча ДТГО «Львівська залізниця» з вимогою призначити примусове виконання рішення суду.

27.04.2015 року на адресу Шевченківського ВДВС ЛМУЮ надійшла постанова Львівського апеляційного Господарського суду по справі №31/117-2010 від 21.04.2015 року про залишення апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Львівської області, по справі, №31/117-2010 від 11.03.2015 року без задоволення.

28.04.2015 року на адресу відповідача надійшла заява стягувача з повторною вимогою призначити примусове виконання рішення суду.

25.05.2015 року відповідачем позивачу скеровано вимогу про виконання рішення суду до 04.06.2015 року.

31.07.2015 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою м. Львів, вул. Караїмська, 11 б з метою перевірки виконання виконавчого документа, проте встановлення факт невиконання рішення суду.

05.08.2015 року державним виконавцем боржнику повторно скеровано вимогу державного виконавця і зобовязано усунути перешкоди у користуванні стягувачем майном до 12.08.2015 року та накладено штраф за невиконання виконавчого документа у сумі 340,00 грн.

12.08.2015 року відповідач вийшов на місце виконання рішення, проте ним не виявлено виконання позивачем рішення, до котрого його було зобов'язано.

14.08.2015 року державним виконавцем боржнику повторно скеровано вимогу державного виконавця і зобов'язано усунути перешкоди у користуванні майном до 21.08.2015 року та оскаржуваною постановою накладено штраф подвійному розмірі за не виконання виконавчого документа на суму 680 грн.

В той же час, судом встановлено і інші обставини, на які покликається позивач, як на такі, що унеможливлювали виконання ним рішення суду, а саме відчуження позивачем нерухомого майна, у зв'язку з чим він як не власник не міг виконувати рішення суду, до котрого його було зобов'язано.

Так позивач надав суду договір купівлі-продажу від 02.01.2015 року між ним та ТОВ «Шольц утилізатор АГ», згідно котрого останнє придбало 1/2 частини об'єктів нерухомого майна загальною площею 769 кв.м. за адресою м. Львові по вул. Караїмській, 11 б.

А також позивачем було надано договір купівлі-продажу від 03.01.2015 року про купівлю ТОВ «Шольц утилізатор АГ» у позивача 1/2 частини об'єктів нерухомого майна загальною площею 769 кв.м. за адресою м. Львові по вул. Караїмській, 11 б.

Суд бере до уваги встановлені судом фактичні обставини справи, а також те, що :

- позивачем 04.02.2015 року на адресу відповідача скеровано заяву про продовження строку на добровільне виконання в зв'язку з несвоєчасним отриманням постанови про відкриття виконавчою провадження;

- 13.02.2015 року позивачем подано заяву про необхідність звернення до суду про відстрочку виконання судового рішення та зупинення виконавчого провадження у зв'язку з не закінченням терміну дії договору суборенди нерухомого майна;

- 23.03.2015 року позивач подав заяву не вчиняти дій примусового характеру у зв'язку з поданням боржником апеляційної скарги на ухвалу Господарською суду Львівської області по справі №31/117-2010 від 11.03.2015 року.

Отже, суд звертає увагу на те, що позивач, відчуживши спірне приміщення, продовжує вчиняти ряд процесуальних дій як боржник у виконавчому провадженні на протязі тривалого часу, при цьому, не виконуючи рішення суду та вимоги державного виконавця. На вимогу державного виконавця про виконання судового рішення, позивачем не повідомлялось про причини, які унеможливлюють виконання позивачем судового рішення. Позивач як боржник у виконавчому провадженні, відчуживши спірні приміщення, на протязі тривалого часу не звертався із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні. Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся із такою заявою до Господарського суду Львівської області 30.09.2015 року, в той час як нерухомість ним була відчужена ще 02.01.2015 та 03.01.2015 року.

Тобто, суд підкреслює ту, обставину, що заяву про заміну сторони виконавчого провадження до суду позивачем подано вже після повторного накладення на нього штрафу.

Водночас надання судом оцінки представленим позивачем договорам купівлі-продажу виходить за межі предмету дослідження.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Зважаючи не те, що постанова Львівського апеляційного господарського суду по справі №31/117-2010 від 04.11.2014 року набрала законної сили, така є обов'язкова до виконання, а тому суд не може ставити під сумнів її законність, а і відтак вважати, як це голосить позивач, що виконання зазначеної постанови призведе до порушення гарантованого Основним Законом права власності позивача, а також суд не вправі вести мову й про визначення чи не визначення господарським судом способу виконання прийнятого ним рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

В той же час, ЄСПЛ визначає, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Оскільки позивачем не було виконано вимоги відповідача та не виконано рішення суду, яке набрало законної сили, без поважних причин, оскаржувана постанова про накладання на позивача штрафу є належним способом забезпечення виконання рішення суду і винесена у порядок та спосіб, що передбачені чинним законодавством.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем не надано суду жодних належних допустимих та переконливих доказів поважності причин невиконання судового рішення, починаючи з моменту відкриття виконавчого провадження до дня винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Суд також констатує, що докази виконання рішення суду відсутні також і на час розгляду та прийняття рішення судом.

Суд зазначає, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження при розгляді справи судом, а через відсутність доказів поважності причин невиконання судового рішення, встановлено відсутність обставин, що обґрунтовують позов.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України, відшкодування витрат позивачеві, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст постанови складено та підписано 20.11.2015 року.

Суддя Сидор Н.Т.