Справа № 802/3796/15-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2015 р. Справа № 802/3796/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Щербацької О.С.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля"

до: реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро", ОСОБА_2

про: визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" (далі - ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля") до реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро", ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування державної реєстрації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 19 червня 2015 року товариство дізналося, що 10 січня 2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі. Вказаний договір зареєстровано 03 березня 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними і така державна реєстрація підлягає скасуванню, оскільки право оренди вказаної земельної ділянки на момент реєстрації вже було зареєстроване за товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля".

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд задовольнити його у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'являвся, поважність причин неявки суду не повідомляв, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Заперечень на позов від відповідача до суду не надходило, заяви щодо неможливості розгляду справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи через неможливість його прибуття в судове засідання також не подавалися.

Частиною 4 статті 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, однак надала пояснення відповідно до яких адміністративний позов просить задовольнити та розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 1,7255 га, яка розташована на території Великомочульської сільської ради Теплицького району.

26 жовтня 2010 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі строком на 5 років (а.с. 6-9). Даний договір зареєстрований 04 липня 2011 року за № 01910 у відділі Держземагенства у Теплицькому районі Вінницької області, що підтверджується книгою записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Також, судом встановлено, що договір оренди від 26 жовтня 2010 року достроково розірваний не був.

Окрім того, як випливає із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні між ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро" 10 січня 2014 року укладено договір оренди землі та відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03 березня 2014 року № 11341344 проведено державну реєстрацію (а.с. 9-10).

Листом від 23 березня 2015 року відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі повідомив ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" про те, що станом на 01 січня 2013 року згідно книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою договір оренди зареєстровано між ОСОБА_2 та ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" реєстраційний номер 01910 терміном на 5 років (а.с. 12).

Визначаючись щодо позовних вимог суд враховує наступне.

Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій регулювалися Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

В силу вимог приписів ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами", з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Разом із тим, в порушення вимог чинного законодавства відповідач при проведенні державної реєстрації речового права за договором оренди землі, укладеним 10 січня 2014 року між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_2, належним чином не перевірив, чи вже зареєстроване право оренди на дану земельну ділянку, внаслідок чого неправомірно здійснив повторну реєстрацію договору оренди однієї і тієї самої земельної ділянки, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди в них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок.

При цьому суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди землі за новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем.

Вирішуючи по суті даний публічно-правовий спір суд також враховує, що орендодавець ОСОБА_2 заперечує факт укладення договору оренди землі із ТОВ "Теплик-Агро" і на сьогодні чинним слід вважати договір оренди землі від 26 жовтня 2010 року, укладений з ТОВ "Продовольча компанія "Зоря Поділля" та зареєстрований у визначеному на той час порядку. Крім того, саме позивач фактично використовує спірну земельну ділянку, що ніким не оспорюється, та щорічно сплачує орендну плату, що у своїх поясненнях підтвердила третя особа ОСОБА_2

Крім того, суд бере до уваги поведінку відповідача-суб'єкта владних повноважень під час розгляду справи, який не лише не виконав свого обов'язку доказування, передбаченого частиною 2 статті 72 КАС України, але й не надав ті додаткові письмові докази, які витребовувались судом з власної ініціативи.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що реєстрацію права оренди земельної ділянки за договором від 10 січня 2014 року між ТОВ "Теплик-Агро" та ОСОБА_2 відповідачем проведено без дотримання вимог чинного законодавства, внаслідок чого істотно порушено законні права та інтереси позивача як правомірного орендаря землі.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийнятого реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції Вінницької області від 03 березня 2014 року № 11341344 на підставі укладеного договору між фізичною особою ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро".

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області індексний номер № 11341344 від 03 березня 2014 року на підставі укладеного договору між фізичною особою ОСОБА_2 та товариством з обмеженою відповідальністю "Теплик-Агро".

Стягнути з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Продовольча компанія "Зоря Поділля" сплачений судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Теплицького районного управління юстиції Вінницької області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна