Справа № 813/2809/15
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Справа № 876/8482/15

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року по справі за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Вуглезбут» ДП «Львіввугілля» до Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

02 червня 2015 року Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Вуглезбут» ДП «Львіввугілля» звернулось в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №10 від 23 квітня 2015 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області №10 від 23 квітня 2015 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або органом Пенсійного фонду.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт по справі зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та безпідставною, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права при її прийнятті.

Також, апелянт по справі зазначив, що згідно карток особових рахунків страхувальника - відокремленого підрозділу «Вуглезбут» Державного підприємства «Львіввугілля», у підприємства існувала заборгованість із сплати фінансових санкцій на загальну суму 13309,40грн. Вказану заборгованість в повному обсязі позивачем було сплачено згідно платіжних доручень від 01 листопада 2011 року №975 та від 29 липня 2014 року №584-585, однак сплата такої відбулась несвоєчасно.

22 вересня 2015 року на адресу Львівського апеляційного адміністративного суду, від позивача по справі надійшло заперечення на апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Сокальському районі Львівської області, в якому було зазначено, що закон передбачає можливість стягнення Управлінням ПФУ фінансових санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, але не надає повноважень нараховувати такі санкції після 01 січня 2011 року. Позивач по справі просить апеляційну скаргу залишити - без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступало, а тому колегія суддів, у відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних у ній доказів. Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції було встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 23 квітня 2015 року відповідачем по справі винесено рішенням №10, яким на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за несвоєчасну сплату, вирішено застосувати до позивача у вигляді стягнення пені в розмірі 17037,13грн. за період з 15 березня 2011 року до 29 липня 2014 року.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

З 01 січня 2011 року набув чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яким зі статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» були виключені з першої по дев'яту частини, які регулювали, в тому числі, застосування до страхувальників фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності.

Згідно із п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється. На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку задовольняючи адміністративний позов, так як відповідач по справі приймав Рішення №10 на підставі частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка на час виникнення спірних правовідносин не діяла. Також, відповідачам по справі не надано доказів, які б підтверджували наявність будь-якої заборгованості у позивача до 01 січня 2011 року.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 197, ч.1 п.1 ст. 199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2015 року по справі №813/2809/15 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя С.І. Богаченко

Суддя Д.М. Старунський

Суддя А.І. Рибачук