Справа № 804/10255/15
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Коренева А.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпропетровську в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справи (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), третя особа на стороні позивача - ГУ МВС України в Дніпропетровській області (далі - третя особа) про стягнення коштів, -
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача витрат, що пов'язані з його утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, у сумі
29 083,08 грн. На обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач проходив публічну службу - службу в органах внутрішніх справ України з 10.08.2009 по 26.05.2015. Так, згідно з наказом від 30.05.2013 № 195 Відповідач успішно закінчив ДДУВС, отримав диплом фахівця та був направлений до ОВС, а згідно з наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 26.05.15 №208о/с відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п. 64 «є» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. 10.08.09 на виконання вимог ст. 18 Закону України «Про міліцію» та наказу МВС від 14.05.2007 № 150 між Відповідачем, ДДУВС та ГУМВС України в Дніпропетровській області був укладений адміністративний договір - договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, п.2.3.6 якого передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, Відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно з затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3.2 Договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України. Згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонного служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 17.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, Відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ДДУВС, у розмірі 29 083,08 грн., що не було здійснено останнім.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду повернуті відповідні поштові відправлення, не врученими адресату з незалежних від суду причин. Відповідно до ч.11 ст.35 КАС України у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Враховуючи наведене, зважуючи на визначені в ст.122 КАС України строки розгляду адміністративної справи, а також на приписи ч.4 ст.128 КАС України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, справа вирішується на підставі наявних у ній доказів
Третя особа подала до суду пояснення, в яких зазначила, що Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ має правові підстави на відшкодування витрат, пов'язаних з навчанням відповідача, та просила задовольнити адміністративний позов, а також розглянути справу за відсутністю представника ГУ МВСУ в Дніпропетровській області.
Вивчивши доводи позову та пояснень, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при винесені постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ №47ос від 06.08.09 відповідач був зарахований курсантом першого курсу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, йому було присвоєно перше спеціальне звання «рядовий міліції».
Відповідно до наказу позивача від 30.05.13 №195 відповідач успішно закінчив Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ, отримав диплом фахівця та був направлений до ОВС.
Наказом ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 01.06.13 №118о/с відповідач, як випускник Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, призначений оперуповноваженим сектора карного розшуку Жовтневого районного відділу Криворізького міського управління.
Згідно з наказом ГУ МВСУ в Дніпропетровській області від 26.05.15 №208 о/с відповідач звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п. 64 "є" (за порушення дисципліни) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.8).
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про міліцію" порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Частиною 4 ст. 18 Закону України "Про міліцію" передбачено, що підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається.
Матеріали справи свідчать, що 10.08.09 між позивачем, ГУ МВС України в Дніпропетровській області та відповідачем був укладений договір про підготовку фахівця у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Пунктом 2.3.6 вказаного Договору передбачено, що в разі звільнення з ОВС по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 Договору, Відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі, згідно з затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3.2 Договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є звільнення особи зі служби протягом перших трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України.
Згідно з ч. 6 ст. 18 Закону України "Про міліцію" особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Відповідно до п. 64 "є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за порушення дисципліни.
Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 р. № 313, визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни.
Пунктами 2 та 3 цього Порядку встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.
Приймаючи до уваги те, що відповідач не відпрацював трирічний термін в органах внутрішніх справ після закінчення навчання за державним замовленням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ і був звільнений за власним бажанням, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ.
Згідно з Довідкою-розрахунком витрати, пов'язані з утриманням курсанта -відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, дорівнюють 29 083,08 грн. (а.с.21).
Відповідачем не надано до суду доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ.
Враховуючи, що відповідач не відпрацював трирічний термін в органах внутрішніх справ після закінчення навчання за державним замовленням в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ і був звільнений за власним бажанням, витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ, добровільно позивачу не відшкодував, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
Приписами ч.4 ст.94 КАС України передбачено, що у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються. Отже, судовий збір, сплачений позивачем - суб'єктом владних повноважень, стягненню з відповідача не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов задовольнити.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції відповідно до ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили згідно зі ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев