Справа № 1323/4078/2012,2а/456/15/2015
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 р. Справа № 876/4144/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2012 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області про визнання дії відповідача протиправними щодо відмови їй у допризначенні пенсії з 27.02.2011 року, яке було проведено згідно донесеної нею довідки про заробітну плату № 315 від 08.08.2011 року, виданої архівним відділом Стрийської райдержадміністрації за період роботи у кооперативі «Відпочинок» за сумісництвом з 1989 року по 1990 рік та зобов'язати відповідача здійснити їй допризначення пенсії з 27.02.2011 року відповідно до вказаної довідки, який згодом був уточнений із такими вимогами: щодо відмови ОСОБА_1 у допризначенні пенсії з 27.02.2011 року за період роботи у кооперативі «Відпочинок» за сумісництвом за період з 01.07.1990 року по 31.12.1990 року та зобов'язати відповідача здійснити допризначення пенсії за вказаний період.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, так як місцевий суд прийшов до висновку, що відповідач правомірно не взяв до уваги при перерахунку пенсії позивача довідку, що видана архівним відділом Стрийської РДА № 315 від 08.08.2011 року, оскільки за змістом її відомості суперечать записам в трудовій книзі позивача та не можуть підтверджувати нарахування (обчислення) внесків на соціальне страхування.?

Зазначену постанову суду оскаржив позивач - ОСОБА_1, вважаючи її незаконною та такою, що підлягає до скасування із підстав, викладених в апеляційній скарзі, а тому просить її скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує та мотивує аналогічно доводами, які наводила в підтвердження своїх позовних вимог, зазначаючи при цьому, що проведеною 29.12.2011 року Управлінням Пенсійного фонду України м. Стрию та Стрийському районі Львівської області перевіркою факту роботи по сумісництву в кооперативі «Відпочинок» з 01.02.1989 року по 31.12.1990 року та довідки про заробіток № 315 від 08.08.2011 року за період з 01.02.1989 року по 31.12.1990 року ОСОБА_1, під час якої встановлено, що внески на соціальне страхування з заробітної плати ОСОБА_1 за вказаний період роботи у кооперативі «Відпочинок» не нараховувалися, про що складено акт, який вважає незаконним, оскільки такий суперечить вимогам статті З Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 року № 1543-ХІІ, статті 6 СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956 року, що був чинним по 31.12.1990 року, пункту 6 статті 25 Закону «Про кооперацію в СРСР» (в редакції Закону № 1540-1 (vl540400-90) від 06.06.1990 року). Крім того вважає, що суд першої інстанції помилково застосував абзац 11 пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного Комітету СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року № 162 та не застосував цей абзац 11 пункту 2.13 цієї Інструкції в редакції постанови Державного Комітету СРСР по праці і соціальних питаннях від 31.03.1987 року № 201, який мав застосувати. Разом з тим, суд не застосував статтю 3 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 року № 1543-ХІІ, статтю 6 Закону СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956 року, що був чинним по 31.12.1990 року, пункт 6 статті 25 Закону «Про кооперацію в СРСР.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

За змістом п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно ч.1 ст.65 Закону України "Про пенсійне забезпечення" середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Частиною другою цієї статті визначено, що у разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

Згідно вимог абзацу 5 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно д ч.1 ч.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У відповідності до Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1, до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж та довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 01.07.2000р., а починаючи з 01.07.2000р. - індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку. Пунктом 2.10 вказаного Порядку передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.05.2011 року позивач ОСОБА_1 звернулася до УПФ в м. Стрию Львівської області із заявою про призначення та нарахування їй пенсії за віком, а 08.08.2011 року нею додатково було подано оригінал довідки архівного відділу Стрийської районної державної адміністрації №315 від 08.08.2011 року про заробітну плату для обчислення пенсії в кооперативі «Відпочинок» за період з лютого 1989 року по грудень 1990 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 за період з 01.02.1989р. по 31.12.1990р. на всі виплати нараховані страхові внески до ПФУ. Дана довідка видана на підставі особових рахунків за 1989-1990 p.p.

29.12.2011 року головним спеціалістом відділу по контролю перевірочній роботі Круць I.A. та заступником начальника відділу пенсійного забезпечення Баран М.І. УПФУ в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області в присутності керівника архівного відділу Соболевської Н.І. було проведено перевірку факту роботи ОСОБА_1 по сумісництву в кооперативі «Відпочинок» в період з 01.02.1989р. по 31.12.1990р. та довідки про заробіток №315 від 08.08.2011р. за період з 01.02.1989р. по 31.12.1990р., під час якої встановлено, що внески на соціальне страхування із заробітної плати ОСОБА_1 за вказаний період роботи у кооперативі «Відпочинок» не нараховувалися, про що складено акт.

На підставі складеного акту УПФУ в м. Стрию та Стрийському районі Львівської області листом за № 2482/03 від 25.01.2012 року повідомило ОСОБА_1 про відмову в проведенні перерахунку пенсії на підставі того факту, що на суми нарахованої та виплаченої заробітної плати кооперативом «Відпочинок» внески на державне соціальне страхування не нараховувалися, у зв'язку з чим, заробітна плата за період роботи позивача по сумісництву у кооперативі «Відпочинок» з 1989 року по 1990 рік не може бути врахована для перерахунку пенсії.

Як встановив місцевий суд, згідно копії наказу № 1 від 01.02.1989 року, виданого головою кооперативу «Відпочинок» Янківським М.М., вбачається, що ОСОБА_1 прийнято на роботу по сумісництву на посаду секретаря з оплатою праці згідно штатного розкладу з 01.02.1989 року. При тому, згідно копії наказу № 3 від 21.12.1990 року, виданого головою кооперативу «Відпочинок» Янківським М.М., вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з роботи по сумісництву з посади секретаря за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП УРСР з 31.12.1990 року.

Як видно з копії архівної довідки Стрийської районної державної адміністрації № 316 від 08.08.2011 року, ОСОБА_1 в період з 01.02.1989 р. по 31.12.1990р. значилася секретарем кооперативу «Відпочинок».

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що в ній відомості про роботу по сумісництву на посаді секретаря кооперативу «Відпочинок» в період з 01.02.1989 року по 31.12.1990 року відсутні.

Відповідно до абз. 11 п.2.13 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях» № 162 від 20.06.1974р., затвердженої постановою Держкомпраці СРС від 20.06.1974р., яка була діюча на момент виникнення обов'язку внесення відповідних відомостей до трудової книжки, робота по сумісництву, оформлена у встановленому порядку, в трудовій книжці вказується окремим рядком. Запис про роботу по сумісництву і про її завершення робиться адміністрацією за основним місцем роботи.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 р. «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Досліджуючи копії особових рахунків аналітичного обліку розрахунків з оплати праці (винагороди) за 1989 - 1990 роки кооперативу «Відпочинок», суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 за період з 01.02.1989 року по 31.12.1989 року нараховано заробітну плату в розмірі 1000 крб., утримано прибутковий податок в розмірі 200 крб., та за період з 01.01.1990 року по 31.12.1990 року нараховано заробітну плату в розмірі 1200 крб., утримано прибутковий податок в розмірі 240 крб. При тому відомості про внесення та сплату внесків на соціальне страхування відсутні.

З копії ліквідаційного балансу кооперативу «Відпочинок» від 31.12.1993 року вбачається, що відомості про нарахування та сплату внесків на соціальне страхування відсутні.

Разом з тим, судом першої інстанції в судовому засіданні було досліджено представлені відповідачем копії особових рахунків аналітичного обліку розрахунків з оплати праці за 1989р. по інших підприємствах, з яких вбачається розмежування нарахування страхових внесків та прибуткового податку.

Слід погодитися з критичною оцінкою, наданою судом першої інстанції поясненням свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що кооператив «Відпочинок» на заробітну плату всіх працівників кооперативу по діючих нормах нараховував і сплачував страхові внески, а також щодо довідки, яка видана архівним відділом Стрийської РДА про заробітну плату для перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 01.02.1989 року по 31.12.1990 року пенсії, з огляду на те, що кооператив «Відпочинок» згідно рішення виконавчого комітету ради народних депутатів № 128 від 21.06.1990 року, листа директора Стрийського РПК Трух Б.Я. № 8 від 12.06.1990р., копії довідки агропромислового комбінату «Стрий» № 153, копії статуту кооперативу «Відпочинок», затвердженого Загальними зборами кооперативу «Відпочинок» від 12.06.1990р., був створений 21.06.1990 року, тобто до спірних періодів роботи позивача у кооперативі, які зазначені в довідках.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При тому, в силу положень ч.2 ст. 72 КАС України відповідач виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції на підставі зібраних та перевірених в судовому засіданні доказів прийшов до вірного висновку, що відповідач при вирішенні питання про проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 надав належну оцінку особовим рахункам аналітичного обліку розрахунків з оплати праці (винагороди) за 1989-1990 p.p. по кооперативу «Відпочинок» та довідці № 315 від 08.08.2011 року, виданій архівним відділом Стрийської РДА, та правомірно відмовив позивачу в проведенні перерахунку пенсії, так як відомості, які містяться у ній, суперечать записам в трудовій книзі позивача та не підтверджують нарахування (обчислення) внесків на соціальне страхування.

На переконання суду апеляційної інстанції діючи у такий спосіб, відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Зважаючи на те, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Стрию та Стрийському районі Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.03.2015 року у справі № 1323/4078/2012 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвалив повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.П. Сапіга

Судді І.М. Обрізко

С.П. Нос