Справа № П/811/2413/15
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2015 рокусправа № П/811/2413/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Юрко І.В.

суддів: Гімона М.М. Чумака С. Ю.

за участю секретаря судового засідання: Портненко М.В.,

за участі представника позивача Тімовської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Конярство України» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі №П/811/2413/15 за позовом Державного підприємства «Конярство України» до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 26.08.2015 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Кіровоградської обласної державної адміністрації, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації №229-р від 18.06.2015 року «Про скасування розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 31 жовтня 2011 року №744-р «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у постійне користування філії «Онуфріївський кінний завод №175» ДП «Конярство України».

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник позивача надіслав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, просив розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до вимог частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, та явка яких у відповідності до статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Державне підприємство «Онуфріївський кінний завод №175» () відповідно до наказу Міністерства аграрної політики України від 01.02.2011 року №33 в числі інших було реорганізоване шляхом приєднання до державного підприємства «Конярство України» () (а.с.28).

Згідно п.2 вказаного наказу визначено ДП «Конярство України» правонаступником майнових справ і обов'язків реорганізованих державних підприємств, в тому числі і ДП «Онуфріївський кінний завод №175».

Розпорядженням голови Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області №744-р від 31.10.2011 року надано ДП «Конярство України» дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у постійне користування загальною площею 3689,7 га, з земель ДП «Онуфріївський кінний завод № 175». Згідно додатку до розпорядження та довідки начальника відділу держземагенства в Онуфріїівському районі до вказаних земель входять:

- сільськогосподарські угіддя 3322,40 га ( в т.ч.: рілля 2997,80 га; сіножаті - 209,6 га; пасовища - 115,00 га);

- під господарськими дворами - 105,60 га;

- під господарськими шляхами - 30,70 га;

- лісові площі - 162,90 га (101,30 га полезахисних смуг, 61,60 га інших захисних насаджень);

- заболочені землі - 4,7 га;

- відкриті землі - 4,2 га;

- землі під водою (річками, струмками, каналами, колекторами, ставками) - 59,2 га.

(а.с.23, 25, 128-а).

19.10.2011 року між ДП «Онуфріївський кінний завод №175» та ДП «Головний науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» укладено договір на виконання землевпорядних робіт, предметом договору є виготовлення документації із землеустрою на території Кіровоградської області Онуфріївського району, смт. Онуфріївки згідно завдання на виконання робіт (а.с.37-40).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що на теперішній час виготовлення документації із землеустрою не завершене.

Розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації №229-р від 18.06.2015 року скасовано розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області №744-р від 31.10.2011 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі її у постійне користування філії «Онуфріївський кінний завод №175» ДП «Конярство України» як таке, що видано з порушенням статей 22, 57 Земельного кодексу України, статей 27, 32 Лісового кодексу України (а.с.22).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь-якого правовстановлюючого документу про надання ДП «Онуфріївський кінний завод №175» в користування земельної ділянки площею 3689,70 га. З огляду на відсутність у позивача, як правонаступника ДП «Онуфріївський кінний завод №175», документальних доказів наявності права постійного користування земельною ділянкою площею 3689,70 га, суд першої інстанції дійшов висновку, що посилання позивача в частині того, що у ДП «Конярство України» наявне таке право в силу правонаступництва є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України (чинного на момент видачі розпорядження Онуфріївської районної державної адміністрації №744-р від 31.10.2011 року) землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування:

а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства;

г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства;

ґ) оптовим ринкам сільськогосподарської продукції - для розміщення власної інфраструктури.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що ДП «Онуфріївський кінний завод №175» був заснований в 1947 році. Для забезпечення діяльності підприємству була надана земельна ділянка в постійне користування, але документів, які б підтверджували вказані обставини, надати не може, оскільки такі документи відсутні.

Крім того, представник позивача зазначив, що оскільки ДП «Конярство України» є правонаступником ДП «Онуфріївський кінний завод №175», до позивача згідно передавального акту перейшло право постійного користування земельною ділянкою в розмірі 3689,70 га.

Колегія суддів зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи передавального акту від 11.08.2011 року вбачається, що Державному підприємству «Конярство України» будь-які земельні ділянки від ДП «Онуфріївський кінний завод №175» не передавались (а.с. 29-35).

До того ж, виникає питання наявності сенсу отримання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якщо право користування земельною ділянкою може перейти правонаступнику за передавальним актом.

Право користування землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею.

Позивачем а ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції не надано будь-яких правовстановлюючих документів Державного підприємства «Онуфріївський кінний завод №175» на користування земельною ділянкою площею 3689,70 га.

Що стосується наданих позивачем до матеріалів справи довідки відділу Держземагентства в Онуфріївському районі, інформації про користування земельними ділянками, відомостей про наявні земельні ділянки, декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), платіжних доручень на сплату за землю, колегія суддів вважає, що такі документи є доказом фактичного використання позивачем протягом останніх років земельної ділянки площею 3689,70 га. Проте, доказами наявності права постійного користування Державним підприємством «Онуфріївський кінний завод №175» дані документи не являються (а.с.25, 36, 41-116).

З огляду на відсутність у позивача, як правонаступника ДП «Онуфріївський кінний завод №175», документальних доказів наявності права постійного користування земельною ділянкою площею 3689,70 га, суд першої інстанції вірно зазначив, що посилання позивача щодо наявності у ДП «Конярство України» такого права в силу правонаступництва, є безпідставним, з чим погоджується колегія суддів.

Згідно статті 92 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності, зокрема, набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Відповідно до частини 1 статті 23 Земельного кодексу України землі, придатні для потреб сільського господарства, повинні надаватися насамперед для сільськогосподарського використання.

Згідно частини 1 статті 24 Земельного кодексу України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно статті 27 Лісового кодексу України (в редакції від 14.07.2011 року, на час прийняття розпорядження РДА від 31.10.2011 року) Кабінет Міністрів України у сфері лісових відносин передає у власність, надає в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею більш як 1 гектар, що перебувають у державній власності.

Відповідно до статті 32 Лісового кодексу України районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території передають у власність, надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними.

Згідно ст. 4 Лісового кодексу до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара. До лісового фонду України не належать: зелені насадження в межах населених пунктів (парки, сади, сквери, бульвари тощо), які не віднесені в установленому порядку до лісів;

окремі дерева і групи дерев, чагарники на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

З аналізу вказаних норм вбачається, що приймаючи розпорядження №744-р від 31.10.2011 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі її у постійне користування філії «Онуфріївський кінний завод №175» ДА «Конярство України» загальною площею 3689, 7 га (до яких, в тому числі, входять 162,9 га лісових земель, що перевищує 1 га) в постійне користування для нелісогосподарських потреб, голова Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області діяв поза межами своїх повноважень.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 року №586-ХІV обласні державні адміністрації в межах своїх повноважень спрямовують діяльність районних державних адміністрацій та здійснюють контроль за їх діяльністю.

Голови обласних державних адміністрацій мають право скасовувати розпорядження голів районних державних адміністрацій, що суперечать Конституції України та законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України, Кабінету Міністрів України, голів обласних державних адміністрацій, а також міністерств, інших центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

С огляду на те, що ДП «Онуфріївський кінний завод №175» (правонаступник ДП «Конярство України») не є особою, визначеною ст.22 Земельного кодексу України, яка б могла в силу закону набувати право постійного користування землями сільськогосподарського призначення, не є особою, визначеною ст.57 Земельного кодексу України, яка б могла набувати право постійного користування землями лісогосподарського призначення, колегія суддів вважає розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації №229-р від 18.06.2015 року «Про скасування розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 31.10.2011 року №744-р» обґрунтованим, та таким, що прийняте з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, прийнятим відповідно до статті 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», тобто в межах повноважень та у спосіб, передбачені Законом.

Посилання апелянта на рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 стосовно того, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.

По-перше, розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації №229-р від 18.06.2015 року скасовано не попереднє рішення обласної державної адміністрації, а розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації, тобто місцевої державної адміністрації нижчого рівня.

По-друге, на виконання розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 31.10.2011 року №744-р «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі її у постійне користування філії «Онуфріївський кінний завод №175» не виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією прав позивача, а саме - відведення земельної ділянки, а тим більш, подальша передача її у постійне користування філії «Онуфріївський кінний завод №175, не відбулось, оскільки, як зазначалось вище, до теперішнього часу виготовлення документації із землеустрою не завершене.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Кіровоградською обласною державною адміністрацією доведено правомірність прийняття розпорядження голови Кіровоградської обласної державної адміністрації №229-р від 18.06.2015 року «Про скасування розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 31 жовтня 2011 року №744-р «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у постійне користування філії «Онуфріївський кінний завод №175» ДП «Конярство України».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Конярство України» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі №П/811/2413/15 залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року у справі №П/811/2413/15 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

В повному обсязі ухвалу складено 17 листопада 2015 року.

Головуючий: І.В. Юрко

Суддя: М.М.Гімон

Суддя: С.Ю. Чумак