Справа № 1008/2681/12
Суддя: Жук М. В.
Дата ухвалення: 2012-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Васильківський міськрайонний суд Київської області
Провадження № 2а/1008/399/12
Справа № 1008/2681/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2012 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі - Кострубіцькій Т.М.,

за участю представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області, як до адміністративного суду в порядку ч. З ст. 18 КАС України, з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області, в якому просить суд визнання дії відповідача щодо відмови йому у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення - протиправними, а також зобов'язати відповідача встановити йому статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

У судовому засіданні позивач просив задовольнити позов у повному обсязі. В обгрунтування позовних вимог зазначав, що рішення відповідача порушує норми чинного законодавства, завдає шкоди охоронюваним законом правам та інтересам.

Представник відповідача проти позову заперечує, вважає, що оскаржуване рішення прийнято правомірно та в порядку, передбаченому законом. У задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, про те. що позов підлягає задоволенню, з огляду про наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ї категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням загальнодержавного зразку серії А № 404733 та довідкою до нього № 021639 (а.с 5).

Внаслідок участі в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 2002 році позивач отримав 2-гу групу інвалідності довічно, яка пов'язана з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою МСЕК серії КИО-1 № 156633 (а.с. 9)

Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється відповідно до норм Конституції України, Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської ката строфи", Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону, до ветеранів війни належать учасники бойових дій, інваліди війни та учасники війни. Пунктом 9 частини 2 ст. 7 Закону визначено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Процедура видачі статусу ветеранів війни та відповідних посвідчень установленого зразка визначені п. 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 № 302 (далі - Положення).

Виходячи із вищевикладених норм чинного законодавства для надання статусу інваліда війни необхідність наявність одночасно двох юридичних фактів, а саме: наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи; підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що насьогодні на законодавчому рівні не визначається наявність спеціальних умов для набуття статусу інваліда війни, невиконання яких могло бути причиною для обмеження або позбавлення особи в реалізації зазначеного права Позивача.

Згідно з вимогами ст. 18 Закону ветеранам війни (в тому числі - інвалідам війни) вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України. Останній встановив цей порядок Положенням. Згідно з п. 2 Положення посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону. Оскільки ні Закон, ні Положення не визначають конкретного порядку встановлення статусу ветерана війни - інваліда війни, встановлення такого статусу тісно пов'язано і здійснюється одночасно з видачею відповідного посвідчення.

Відповідно до вимог п. 7 Положення повноваження щодо видачі посвідчень інваліда війни покладені саме на Відповідача як на місцевий орган праці та соціального захисту населення. Зазначені повноваження Відповідача з цього питання визначені також Положенням про управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації.

Згідно з вимогами п. 10 Положення посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інші вимоги, в тому числі і стосовно того, яким документом підтверджується факт, що має юридичне значення, а саме участі особи в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань цивільної оборони, в цьому Положенні відсутні. Наявність інших (додаткових) документів зазначеним нормативно-правовим актом також не передбачається.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач з метою реалізації охоронюваного законом права, у відповідності до Закону України "Про звернення громадян", у жовтні 2011 року звернувся із заявою про встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення. До заяви позивачем було долучено довідку медико-соціальної експертної комісії, в якій зазначена група та причина інвалідності, та документи, які підтверджують участь позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань цивільної оборони, в тому числі - довідку, видану Головним управлінням з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Київської облдержадміністрації.

Так, у відповідності до вимог нормативно-правових документів з питань Цивільної оборони колишнього СРСР. які діяли на момент аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, наказ заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 6 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелізації) матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року, Статут військ Цивільної оборони (СРСР), цивільна оборона та її формування створювались на всіх без виключення підприємстві установах та організаціях, а до їх складу в обов'язковому порядку зараховувалось все працездатне населення, в тому числі: чоловіки віком від 16 до 60 років та жінки віком від 16 до 55 років. Факт участі позивача у складі невоєнізованого формування медичної служби цивільної оборони Київської області від Гребінківської районної лікарні № 2 Васильківського району у період з 20 червня по 3 липня 1986 року підтверджується витягом з наказу по Гребинківській райлікарні № 172 від 18 червня 1986 року та копією маршрутного листа (а.с. 11, 12).

Відповідач за наслідками розгляду заяви позивача, листом № 3282 від 31 жовтня 2011 року повідомлений про відсутність підстав для надання статусу інваліда війни та видачі посвідчення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відмовляючи у наданні статусу ветерана війни та видачі відповідного посвідчення відповідач керувався роз'ясненнями Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій, без посилання на норми Закону України, які б підтверджували відсутність у позивача права на визнання його інвалідом війни, а мотивування такої відмови відсутністю документального підтвердження наявності такого права, не приймаються судом, та є протиправними.

Згідно з ч. З ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони зокрема: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому суд бере до уваги положення ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого рішення та не спростовані доводи позивача, а відтак позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11,71,72, 158. 161-163, 168, 186,254 КАС України, суд-

постановив:

Позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнання дії Управління праці і соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення - протиправними.

Зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Васильківської районної державної адміністрації Київської області встановити ОСОБА_2 статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Постанову може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги, копія якої одночасно надсилається до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 18 травня 2012 року.

Суддя