Справа № 826/2980/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2015 р. м. Київ К/800/38734/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2015 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (з врахуванням уточнень) до Державної виконавчої служби України (яку відповідно до протокольної ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.05.2015р. було замінено її правонаступником - Міністерством юстиції України) про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення з 19.12.2014р. по 30.04.2015р. в сумі 15660,19грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2015р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.08.2015р. постанову суду першої інстанції змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову, в решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2014р. у справі №826/17563/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.03.2015р., адміністративний позов ОСОБА_4 до Державної виконавчої служби України задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ №675/к від 10.11.2014р. «Про звільнення ОСОБА_4», поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з 19.12.2014р. та стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць судове рішення допущено до негайного виконання.

Станом на 08.05.2015р. наказ про поновлення ОСОБА_4 на роботі Державною виконавчою службою України не видавався й відповідно середній заробіток за час вимушеного прогулу йму не виплачувався.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з неможливості виконання Державною виконавчою службою України, як роботодавцем, постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.12.2014р. у справі №826/17563/14 з незалежних від неї причин, оскільки вона відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2015р. №17 «Про оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» перебувала у стані ліквідації, а отже права позивача можуть бути поновлені шляхом зміни способу виконання судового рішення.

Апеляційний же суд, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині його мотивів, вказав, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає закону, адже порушене у справі питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення має вирішуватись відповідно до ст.267 КАС України шляхом подання до суду першої інстанції заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 2 статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік; якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно зі ст.236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом ч.1 ст.255 КАС постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.257 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з п.3 ч.1 ст.256 КАС України постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Отже, за обставин невиконання рішення суду про поновлення на роботі, яке набрало законної сили, на користь позивача, з урахуванням наведених норм ст.236 КЗпП України, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання судового рішення.

Проте, суд апеляційної інстанції вищенаведеного не врахував та зробив помилковий висновок, що позивач обрав неправильний спосіб захисту та що вимоги позивача про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення повинні розглядатися в порядку ст.267 КАС України, адже за змістом останньої позивач, на користь якого ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду, й аналіз наведених норм дає підстави вважати, що саме позивач має право обирати спосіб захисту свого порушеного або невизнаного права; крім того, в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовувалась необхідність стягнення середнього заробітку в порядку здійснення судового контролю, не можуть бути підставами для ухвалення рішення про стягнення коштів.

За правилами ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підсумовуючи наведене та зважаючи на те, що суд не вчинив дій щодо дослідження та встановлення обставин по суті спірних питань, а допущені ним порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до цього суду, якому слід дослідити вищевказані обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2015 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Ситников О.Ф.