Справа № 805/2903/15-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Аляб'єв І.Г.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року справа №805/2903/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Гайдара А.В., суддів: Василенко Л.А., Ханової Р.Ф.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі № 805/2903/15-а за позовом ОСОБА_2 до Донецької міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м.Донецьку Донецької області про стягнення заробітної плати та визнання бездіяльності протиправною,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 у липні 2015 року звернулася до суду з позовом до Донецької міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м.Донецьку Донецької області, в обґрунтування позовної заяви зазначив, що працював на посаді начальника Головного економічного управління Донецької міської ради. 20 жовтня 2014 року відповідно до розпорядження Донецького міського голови від 20.10.2014 року № 264/1к позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Заборгованість по заробітній платі у період з липня по жовтень 2014 року склала 24285,75 грн., однак сплачена не була. Просив суд: стягнути з Ради заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 24 285,75 грн, середній заробіток за час затримки розрахунків із заробітної плати після звільнення у розмірі 130 324,88 грн; визнати протиправною бездіяльність Казначейства щодо виконання покладених на нього законодавством функцій та обов'язків, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість із заробітної плати. (арк..справи 3-10)

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі № 805/2903/15-а адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області щодо невиконання платіжних доручень від 08 жовтня 2014 року № 825 та від 15 жовтня 2014 року № 954 про перерахування заробітної плати ОСОБА_2. У задоволенні решти вимог - відмовлено. (арк..справи 82-84)

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позов в повному обсязі. (арк..справи 89-95)

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку письмового провадження.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, вивчила доводи апеляційної скарги, перевірила їх за матеріалами справи і дійшла наступних висновків.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 21 січня 2013 року по 20 жовтня 2014 року працював на посаді начальника Головного економічного управління Донецької міської ради.(арк.справи 16,17).

Згідно відомостей із трудової книжки позивача, відповідно розпорядження Донецького міського голови від 20.10.2014 року № 264/1к ОСОБА_2 звільнено з займаної посади за угодою сторін згідно п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (арк.справи 17).

Згідно з відомостями довідки від 25 листопада 2014 року № 276, виданої Виконавчим комітетом Ради, сума заробітної плати, невиплаченої позивачу при звільненні, становить 24 285,75 грн.

Довідка також містить інформацію про те, що до Казначейства подавалися платіжні доручення про перерахування позивачу заробітної плати за липень та жовтень 2014 року: від 08 жовтня 2014 року № 825; від 15 жовтня 2014 року № 954; від 29 жовтня 2014 року № 1004.

Перелічені платіжні доручення залишилися невиконаними.

Матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості з виплати заробітної плати позивачеві за липень 2014 року в сумі 11863,47 грн, за жовтень 2014 року - 12422,28 грн. Разом, сума заборгованості з заробітної плати станом на 20.10.2014 року склала 24285,75 коп.

Справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідач оскаржив рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Донецької міської ради на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 24 285,75 грн, середній заробіток за час затримки розрахунків із заробітної плати після звільнення у розмірі 130 324,88 грн. В решті вирішення позовних вимог постанова суду не оскаржена.

За твердженням відповідача 1, він не виплатив позивачеві заборгованість з заробітної плати у зв'язку з неприйняттям Кабінетом Міністрів України порядку погашення заборгованості із виплат заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції на виконання вимог Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015 року №85-VIII.

Згідно статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР (далі Закон №108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

За приписами ст.4 Закону №108/95-ВР джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. Для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Частиною 1 ст.113 Кодексу законів про працю України встановлено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Згідно статті 115 Кодексу законів про працю України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Статтею 116 Кодексу законів про працю України визначені строки розрахунку при звільненні. При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, наявність заборгованості з заробітної плати позивача в сумі 24285,75 за період липень-листопад 2014 року.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача, що невиплата позивачеві заборгованості з заробітної плати сталася у зв'язку з неприйняттям Кабінетом Міністрів України порядку погашення заборгованості з виплат заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції на виконання вимог Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015 року №85-VIII, виходячи з наступного. Спірні правовідносини виникли в жовтні 2014 року при звільненні позивача за угодою сторін (20.10.2014 р.), а Закон №85-VIII набрав чинності з 07.02.2015 року, тобто на момент виникнення спору зазначеного Закону не існувало. Колегія суддів вважає, що положення Закону №85-VIII щодо виплати заборгованості по заробітній платі в строк до 31 грудня 2015 року, в даному випадку, потрібно враховувати при виконанні рішення суду про стягнення цієї заборгованості.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Донецької міської ради, Управління Державної казначейської служби України у м. Донецьку Донецької області в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку залишено без розгляду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, стосовно обґрунтованості та задоволення позовних вимог в частині стягнення з Донецької міської ради заборгованості з заробітної плати у розмірі 24285,75 грн.

Стосовно позовних вимог щодо визнання протиправної бездіяльності Казначейства щодо виконання покладених на нього законодавством функцій та обов'язків, внаслідок чого у позивача виникла заборгованість із заробітної плати, колегія суддів, з урахуванням вимог другого речення частини першої статті 195 КАС України, зазначає, що данні позовні вимог не підлягають задоволенню, оскільки неперерахування коштів казначейською службою не може бути підставою для обмеження законного права позивача в отриманні заборгованості з заробітної плати.

Стаття 159 КАС України передбачає, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 198 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду.

Згідно п.4 ч.1 ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та ухвалює нове рішення, якщо судом першої інстанції при ухваленні рішення допущено порушення норм матеріального або процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, з врахуванням приписів частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції вирішена справа з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нового рішення про часткове задоволення позовних вимог..

Керуючись статтями 99, 100, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 202, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2015 року у справі № 805/2903/15-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з Донецької міської ради (місцезнаходження: 84333, Донецька область, м.Краматорськ, вул..Транспортна, буд.2; ідентифікаційний код: 26502957) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість із заробітної плати у розмірі 24285 (двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят п'ять) грн..75 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Направити особам, які беруть участь у справі протягом трьох днів з моменту підписання копії даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду у письмовому провадженні набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий А.В. Гайдар

Судді: Л.А.Василенко

Р.Ф.Ханова