Справа № 822/3716/15
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/3716/15

Головуючий у 1-й інстанції: Польового О.Л.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

17 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2,

представника позивача: ОСОБА_3,

представника відповідача: Тарадайко З.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фінансової інспекції України, Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної фінансової інспекції України, Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про визнання протиправним, скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з даною постановою суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги позивача та просила суд залишити її без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.07.2012 року, наказом Держфінінспекції від 23.06.2015 року №416-о "Про поновлення ОСОБА_5.", ОСОБА_2 звільнена з посади начальника Держфінінспекції в Хмельницькій області у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував таку роботу відповідно до п.6 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Згідно ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Оскільки рішенням Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16.07.2012 року поновлено на посаді начальника Держфінінспекції ОСОБА_5, тому суд приходить до висноку, що адміністративний позов в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Держфінінспекції України № 416-о від 23.06.2015 року, поновлення позивача на посаді начальника Держфінінспекції в Хмельницькій області та зобов'язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу не підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.162 КАС України, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як зазначено вище, спірний наказ винесено відповідачем із врахуванням статті 235 КЗпП України, за приписами якої рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. З метою виконання роботодавцем такого рішення п.6 ст.40 КЗпП України передбачено можливість розірвання з його ініціативи трудового договору з працівником у разі поновлення на роботі іншого працівника, який раніше виконував цю роботу. Проте, суд зазначає, що звільнення із цих підстав допускається тільки у разі, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Тобто, у разі звільнення працівника за п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику іншу роботу у разі наявності вакантних посад.

Відповідно до показань свідків акт про відмову від пропозиції в.о. Голови Держфінінспекції ОСОБА_6 щодо переведення на посаду першого заступника Держфінінспекції Хмельницької області ОСОБА_2 та акт про відмову ознайомлення з актом складені 12.05.2015 року у м. Києві.

Суд критично ставиться до вищевказаних актів та показань свідків оскільки 12.05.2015 року ОСОБА_2 перебувала на амбулаторному лікуванні у м. Хмельницькому, що підтверджується відповідю Хмельницької міської поліклініки № 4 на адвокатський запит від 01.10.2015 року, записом електронної бази та копією обстеження ЕКГ сердця від 12.05.2015 року та не могла бути присутня у м. Києві.

А тому колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачу не було запропоновано на виконання ст.40 КЗпП України іншу роботу.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо прийняття постанови в порядку ч.2 ст.162 КАС України з метою захисту прав позивача і завдань адміністративного судочинства, зобов'язати Державну Фінансову Інспекцію України запропонувати ОСОБА_2 вакантні посади з метою її працевлаштування.

Тому, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийнята постанова відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.