Справа № 804/8014/15
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2015-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
29 вересня 2015 р.Справа №804/8014/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Верба І.О.
при секретарі судового засідання Чмоні А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську клопотання Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про поновлення строку звернення до адміністративного суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» про стягнення заборгованості, -
2 липня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за списком №1 в сумі 4249899,07 грн. та за списком №2 в сумі 154074,36 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що за період з 01.01.2011 року по 28.02.2014 року станом на 01.03.2014 року нараховано та не сплачено заборгованості по пільговим пенсіям за списком №1 та списком №2 до бюджету боржником ПАТ «Дніпровський завод мінеральних добрив» на суму 4403973,43 грн., у тому числі за списком №1 в сумі 4249899,07 грн. та за списком №2 в сумі 154074,36 грн.
При поданні позовної заяви позивач просив поновити строк звернення до адміністративного суду із цим позовом, зазначивши, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Представники позивача та відповідача клопотали про розгляд справи за їх відсутності, у звязку із чим відповідно до вимог статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вирішуючи заявлене позивачем клопотання, суд виходить із того, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначено Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI.
За правилами пункту 1 частини другої статті 6 цього Закону платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобовязані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частини друга, третя статті 25 Закону №2464-VI).
При цьому за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (частина шоста статті 25 Закону №2464-VI).
Відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком незалежно від останнього місця роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Порядок відшкодування фактичних витрат з виплати та доставки пенсій врегульовано Інструкцією «Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року №21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції 16 січня 2004 року за №64/8663 (далі Інструкція №21-1), пунктом 6 якої передбачено, що відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.
Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФУ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.7 Інструкції №21-1).
За правилами пункту 6.8 Інструкції №21-1 відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу ПФУ за місцем його реєстрації.
Аналіз наведених положень законів №№1788-XII, 2464-VI, 1058-IV та Інструкції №21-1 дає підстави дійти висновку, що право спрямовувати суми на погашення заборгованості в порядку календарної черговості її виникнення надано управлінню ПФУ лише щодо недоїмки, пені та фінансових санкцій. Водночас суми, які підлягають сплаті страхувальниками в рахунок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, не є страховими внесками, недоїмкою, штрафними санкціями чи пенею.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 червня 2015 року, та згідно частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України є обовязковою для врахування судом.
Отже, посилання позивача на частину 15 статті 106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо незастосування строків давності до стягнення недоїмки, пені та штрафів не поширюються на розглянуті правовідносини.
В такому випадку суд застосовує положення частин першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, за якими адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду субєкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають субєкту владних повноважень право на предявлення передбачених законом вимог.
Згідно частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановлюється ухвала.
Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску звернення до адміністративного суду поважними.
Суд зазначає, що у розглянутому спорі позивачем у відповідності до частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України обєднані кілька повязаних між собою позовних вимог.
Оскільки підприємство має обовязок відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до 25-го числа кожного місяця, право стягнення в судовому порядку таких витрат виникає в управління Пенсійного фонду за кожен період окремо.
Із зазначеним позовом Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулось до адміністративного суду 2 липня 2015 року, тоді як право на звернення до суду виникло у позивача у період з січня 2011 року по лютий 2014 року у залежності від періоду, за який позивач просить стягнути суму витрат.
Таким чином, суд розглядає питання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду щодо кожного випадку виникнення права звернення до суду, яке повязано із кожним невнесеним щомісячним платежем.
При цьому, судом встановлено, що первинне звернення до адміністративного суд із цим позовом відбулось 13 березня 2014 року, та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2014 року по справі №804/3696/14, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, позовна заява була залишена без розгляду з підстав повторного неприбуття до суду позивача.
Враховуючи викладені обставини у сукупності, суд доходить висновку про поважність причин пропуску строку звернення позивача до адміністративного суду в частині позовних вимог про стягнення фактичних витрат за період шести місяців, що передували первинному зверненню до адміністративного суду із цим позовом, тобто за вересень 2013 року лютий 2014 року, оскільки останній звертався до адміністративного суду за захистом порушених прав у судовому порядку.
Керуючись статтями 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з адміністративним позовом в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Дніпровський завод мінеральних добрив» заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року за списком №1 в сумі 2316311,78 грн. та за списком №2 в сумі 149944,18 грн.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складений 5 жовтня 2015 року.

СуддяОСОБА_1