Справа № 487/6221/15-а
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2015-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/6221/15-а
Провадження № 2-а/487/148/15
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді - Сухаревич З.М., при секретарі Плетенчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа: Головне управління пенсійного фонду України в Миколаївській області, Миколаївський обласний військовий комісаріат про визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови від 25.06.2015 р. про закінчення виконавчого провадження №42701797,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із із зазначеним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язати скасувати постанову від 25.06.2015 р. про закінчення виконавчого провадження №42701797 та відновити виконавче провадження.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заперечення в якому просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову.

Треті особи до судового засідання не з`явились, про дату. час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст.128 КАС України справу розглянуто на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

31 березня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Куліченко Д.О. за заявою позивача винесено постанову серії ВП № 42701797 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а/1412/873/12 року, виданого 03.03.2014 року Заводським районним судом м. Миколаєва та надано боржнику - Головному управлінню пенсійного фонду в Миколаївській області, семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

10.06.2014 р. до ВПВР управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області надійшло повідомлення Головного УПФУ в Миколаївській області про те, що на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії та загальна сума доплати, яку включено в додаткову відомість складає 11123,77 грн. Виплата цієї суми буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

10.06.2014 р. державним виконавцем направлено подання до Заводського районного суду м. Миколаєва про зміну способу і порядку виконання рішення суду шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області кошти в сумі, що нарахована боржником.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2014 р. ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду та 17.06.2014 року у задоволенні цієї заяви відмовлено.

10.06.2015 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 17.06.2014 р. залишена без змін.

25.06.2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення вказаного виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження".

В описовій частині вказаної постанови зазначено, що "виконати рішення суду без участі боржника неможливо, проте у боржника наявна поважна причина невиконання рішення суду в частині виплати коштів - відсутність відповідного Державного бюджетного фінансування."

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України i є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб i підлягає виконанню на всій території України.

При цьому слід зазначити, що відсутність коштів на виконання рішення суду, не є підставою для закриття виконавчого провадження на підставі наступного.

Відповідно до частини другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 74 рішення у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначив, що орган державної влади не має права посилатися на брак коштів на виправдання неспроможності виконати судове рішення про виплату боргу.

В той же час, статтею 6 Конвенції передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції" від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Отже, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно i в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Однак, державним виконавцем не були виконані усі дії, що передбачені законом та передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.

Так, пунктом 11 частини першої статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до частини третьої статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у paзi, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно iз законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, i повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

В обґрунтування постанови про закінчення виконавчого провадження, державний виконавець посилається на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 р., якою залишено без змін ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 червня 2014 р. про відмову у задоволенні заяви про зміну способу та порядку виконання постанови та зазначає, що в цій ухвалі зазначено, що в даному випадку виконання постанови суду першої інстанції неможливе через відсутність коштів, виплата яких буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Проте, в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 р. зазначено про те, що "виконання постанови суду фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення."

Таким чином, відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження, оскільки виконання постанови суду фактично можливе.

Крім того, відповідно до ст. 263 КАС України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Проте, із поданням про відстрочення або розстрочення виконання виконання судового рішення державний виконавець до суду не звертався, а отже не були виконані усі дії, що передбачені законом та передують винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, дії державного виконавця є протиправними та постанова про закінчення виконавчого провадження винесена відповідачем передчасно, без врахування всіх обставин у справі, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Мельник Марії Василівни щодо прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2015 року ВП № 42701797.

Скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2015 року ВП № 42701797.

Зобов`язати Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відновити виконавче провадження ВП № 42701797 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-а/1412/873/12 виданого 03.03.2014 р. Заводським районним судом м. Миколаєва.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи які брали участь у справі але не були присутні в судовому засіданні можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя З.М. Сухаревич