Справа № 813/5713/15
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2015 року № 813/5713/15

Львівський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючої-судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрика Р.І.,

представника позивача - ОСОБА_2, згідно довіреності,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального управління державної судової адміністрації у Дніпропетровській області, Марганецького міського суду Дніпропетровської області, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровської області, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3, позивач) звернулась з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (надалі - ТУ ДСА у Дніпропетровській області, відповідач-1), Марганецького міського суду Дніпропетровської області (надалі - відповідач-2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (надалі - ГУ ДКС України у Дніпропетровській області, третя особа), в якому, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 04.11.2015 року, просить про:

- визнання незаконним та скасування наказу голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 31-о/с від 21.04.2015 року в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді ОСОБА_3 за стаж роботи до 3 років 0% посадового окладу;

- визнання незаконним та скасування пункту 2 наказу голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 31-о/с від 21.04.2015 року про визнання наказу голови Марганецького міського суду № 1-о/с від 05.01.2015 року таким, що втратив чинність;

- зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області провести нарахування і виплату (відповідно до положення частини 5 статті 129 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів») судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу, починаючи з 21.04.2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що Указом Президента України № 13/2014 від 17.01.2014 року її було призначено на посаду судді Марганецького міського суду Дніпропетровській області строком на п'ять років та в подальшому зараховано до штату вказаного суду. Наказом голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 1-о/с від 05.01.2015 року встановлено доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді. Однак, така доплата була скасована наказом голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 31-о/с від 21.04.2015 року в зв'язку з прийняттям Верховною Радою України 12.02.2015 року Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VІІІ, що набрав чинності 28.03.2015 року. Так, цим Законом встановлено, що суддям у складі суддівської винагороди виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, але лише за наявності стажу роботи на посаді судді більше 3 років. Позивачка вважає оскаржуваний наказ безпідставним та незаконним, оскільки при його прийнятті не було враховано того, що прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" не містять положень щодо позбавлення права на отримання у складі суддівської винагороди вказаної щомісячної доплати тих суддів, які на момент набрання чинності цим законом вже набули право на отримання такої доплати і реально її отримували. Вказує, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому, вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Отже, положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", у тому числі положення щодо умов виплати і набуття права на отримання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу, у взаємозв'язку із ст. 58 Конституції України, повинні застосовуватись до тих відносин, що виникли після набуття ним чинності. Тобто, нові умови виплати щомісячної доплати за вислугу років, як складової частини суддівської винагороди, застосовуються до відносин з оплати праці тих суддів, які отримали право на суддівську винагороду після 28.03.2015 року, тобто після набуття чинності вказаним законом. Оскільки прийняття оскаржуваного наказу призвело до порушення права позивачки на суддівську винагороду шляхом звуження обсягу права на встановлений рівень матеріального забезпечення судді та до неправомірної невиплати відповідачем належної щомісячної доплати за вислугу років в період після 28.03.2015 року (не зважаючи на прийняття головою Марганецького міського суду Дніпропетровської області наказу № 52-ос від 10.09.2015 року), ОСОБА_3 просить такий наказ скасувати, задовольнивши позов.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у запереченні від 29.10.2015 року, суть якого зводиться до наступного. ТУ ДСА у Дніпропетровській області, обчислюючи суддівську винагороду ОСОБА_3, діяла на підставі Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав чинності 28.03.2015 року, та листа-роз'яснення Державної судової адміністрації України щодо суддівської винагороди, який був скерований головам апеляційних, апеляційних спеціалізованих, місцевих спеціалізованих судів та начальникам територіальних управлінь державної судової адміністрації 26.03.2015 року № 11-5615/15. Так, Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» затверджено нову редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідно до цієї редакції, забезпечення суддів регулюється положеннями розділу IX Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 року № 192-VІІІ), зокрема, ст. 133 визначено склад суддівської винагороди. Нормами цієї статті передбачено, що суддівська винагорода регулюється Законом України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, що передбачає доступ до державної таємниці. Згідно з ч. 5 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років, зокрема, за наявності стажу роботи більше 3 років у розмірі 15 відсотків. Тобто, судді, стаж роботи яких складає менше трьох років, з 28.03.2015 року не мають права на отримання щомісячної доплати за вислугу років. Тому, ТУ ДСА у Дніпропетровській області діяло в межах своїх повноважень та діючого законодавства України і не порушувало прав позивача. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Представник відповідача-2 в судове засідання не з'явився, хоча Марганецький міський суд Дніпропетровської області належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Від голови суду надійшла заява від 19.10.2015 року, в якій він позов визнав повністю та просив справу розглядати у відсутності представника відповідача-2.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, хоча ГУ ДКС України у Дніпропетровській області належним чином було повідомлене про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, Указом Президента України № 13/2014 від 17.01.2014 року ОСОБА_3 призначено на посаду судді Марганецького міського суду Дніпропетровській області строком на п'ять років.

Наказом голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 7-о/с від 25.01.2014 року позивачку зараховано до штату вказаного суду на посаду судді.

Наказом голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 1-о/с від 05.01.2015 року ОСОБА_3 встановлено доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу судді. Однак, така доплата була скасована наказом голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 31-о/с від 21.04.2015 року в зв'язку з прийняттям Верховною Радою України 12.02.2015 року Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" № 192-VІІІ, що набрав чинності 28.03.2015 року, а наказ № 1-о/с від 05.01.2015 року визнано таким, що втратив чинність.

28.03.2015 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII, яким Закон України «Про судоустрій і статус суддів» викладено у новій редакції.

Розмір суддівської винагороди, її складові, а також визначення стажу роботи судді, у тому числі посади, робота на яких зараховується до стажу роботи на посаді судді, врегульовані ст. ст. 133 і 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 1 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті, суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з абзацом першим ч. 5 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

На час призначення позивача на посаду судді діяла редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка передбачала виплату суддям щомісячної доплати за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи до 5 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу (ч. 5 ст. 129 вказаної редакції Закону).

Отже, спірним у даній справі є питання обмеження права позивачки у отриманні з дня набрання чинності Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» доплати за вислугу років в розмірі 15% посадового окладу, яку вона отримувала до набрання чинності вказаним Законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 Конституції України та ст. 53 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», обмеженням щодо реалізації особою, яка є суддею, гарантованих Конституцією України прав, є, зокрема, відсутність права обіймати будь-які інші, крім посади судді, оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу, крім наукової, викладацької та творчої. Також суддя не має права поєднувати свою діяльність із підприємницькою або адвокатською, не може належати до політичної партії чи професійної спілки, виявляти прихильність до них, брати участь у політичних акціях, мітингах, страйках. Відповідно держава встановлює для суддів компенсаційні трудові гарантії, а також гарантує достатній рівень, соціального забезпечення.

Враховуючи зазначене, ч. 5 ст. 129 Закону України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» було встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 15 відсотків - за наявності стажу роботи до 5 років.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» не містять положення стосовно збереження за суддями, які на момент набрання ним чинності мали стаж роботи на посаді судді менше 3 років, щомісячної доплати за вислугу років, яку вони отримували відповідно до законодавства, що діяло на день набрання ним чинності.

Водночас, відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно п. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, судді, стаж роботи яких на посаді судді на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд», складав менше 3 років, але які отримували щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків, із набуттям чинності вказаним Законом, право на отримання такої щомісячної доплати не втрачають та мають право її отримувати до набуття ними стажу роботи на посаді судді до 3-х років.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем-2 дотримані не були, що, в свою чергу, зумовило необхідність звернення позивачки за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наслідками розгляду справи суд погоджується з твердженням позивачки про те, що наказ голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 31-о/с від 21.04.2015 року в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді ОСОБА_3 за стаж роботи до 3 років 0% посадового окладу та пункт 2 наказу голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 31-о/с від 21.04.2015 року про визнання наказу голови Марганецького міського суду № 1-о/с від 05.01.2015 року таким, що втратив чинність, є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки призвели до порушення права позивачки на одержання щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу.

Водночас, суд враховує те, що протиправні акти не можуть породжувати жодних законних наслідків.

Тому, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача ТУ ДСА України у Дніпропетровській області провести нарахування і виплату (відповідно до положення частини 5 статті 129 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів») судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу, починаючи з 21.04.2015 року по дату прийняття рішення в цій справі, тобто 23.11.2015 року (оскільки в судовому засіданні було встановлено, що наказ голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10.09.2015 року № 52-о/с про встановлення ОСОБА_3 щомісячної доплати за вислугу років за стаж роботи до 5 років 15% посадового окладу не виконується).

Відповідно до ст. 94 КАС України, судові витрати в цій справі стягувати не належить.

Керуючись ст. ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 94, 128, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 31-о/с від 21.04.2015 року в частині встановлення щомісячної доплати за вислугу років судді ОСОБА_3 за стаж роботи до 3 років 0% посадового окладу.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу голови Марганецького міського суду Дніпропетровської області № 31-о/с від 21.04.2015 року про визнання наказу Марганецького міського суду № 1-о/с від 05.01.2015 року таким, що втратив чинність.

Зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Дніпропетровській області провести нарахування і виплату (відповідно до положення частини 5 статті 129 Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів») судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_3 щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 15% посадового окладу, починаючи з 21.04.2015 року по 23.11.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 186, 254 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 10 десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 23.11.2015 року.

Суддя Потабенко В.А.