Справа № 132/1749/13-а
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2015 р. м. Київ К/800/26343/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого Заїки М.М.,

суддів Загороднього А.Ф.,

Пасічник С.С.,

та секретаря Музички Н.В., за участю представника позивача Самсонюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 16 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області про визнання права на пільгову пенсію та визнання дій незаконними,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області про визнання права на пільгову пенсію та визнання дій незаконними.

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 16 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року, позов задоволено. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області щодо призначення пенсії ОСОБА_4 на пільгових умовах. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області призначити ОСОБА_4 пільгову пенсію з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з лютого 2014 року.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 24 жовтня 2014 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 16 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року.

Постановою Верховного Суду України від 19 травня 2015 року скасовано ухвалу Вищого адміністративного суду України від 24 жовтня 2014 року, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області просить постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 16 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо правильності застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1) з 01 серпня 1984 року по 23 жовтня 2000 року працювала на посаді наборщика вручну в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Калинівська друкарня». Посада, на якій позивач працювала понад 16 років, відноситься до категорії посад, що дають право на призначення пільгової пенсії за Списком №2.

19 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернулась із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області про призначення їй пенсії на пільгових умовах.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області від 21 травня 2014 року №343/06-44/02 повідомлено позивача про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки при розрахунку пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах стаж склав 08 років 00 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком при досягненні 50-ти річного віку. Зокрема ОСОБА_4 до пільгового стажу було зараховано період роботи тільки до 21 серпня 1992 року, посилаючись на те, що підприємство не проводило атестацію робочого місця в період часу роботи позивача, коли це стало законодавчо визначеною умовою для призначення зазначеної пенсії.

Приймаючи оскаржувані рішення суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що атестація робочих місць не проводилась у зв'язку з відсутністю коштів на відповідній бюджетній програмі, але при цьому роботи виконувались повний робочий день у повному обсязі. Разом з тим, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочого місця керівниками підприємств не позбавляє позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці взагалі не проводилась у зв'язку з відсутністю коштів.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року №41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію; рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року №21-183а13, від 25 листопада 2014 року №21-519а14, від 19 травня 2015 року №21-175а15.

Враховуючи наведене та відповідно до змісту вказаних положень чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків про задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки доказів, обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції повно і правильно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права - судові рішення першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

постановила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області задовольнити.

Постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 16 липня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області про визнання права на пільгову пенсію та визнання дій незаконними скасувати.

Постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Калинівському районі Вінницької області про визнання права на пільгову пенсію та визнання дій незаконними відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий М.М. Заїка

Судді А.Ф. Загородній

С.С. Пасічник