Справа № 161/7005/15-а,2-а/161/250/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року Справа № 876/8523/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

07 травня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку, в якому просила визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати відповідача провести перерахунок розміру її пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 24 лютого 2003 року №212, індексації заробітної плати, збільшивши її місячний розмір на 913,66 гривень. Також просить зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії починаючи з часу її призначення та виплатити донараховану суму такої пенсії.

Луцький міськрайонний суд Волинської області постановою від 21 липня 2015 року позов задовольнив частково.

Визнав неправомірними дії УПФУ в місті Луцьку Волинської області щодо неврахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 8013,00 грн., матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в розмірі 1410,00 грн., щомісячної індексації в розмірі 3232,74 грн., грошової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 24 лютого 2003 року №212 в розмірі 11708,55 грн., які отримані перед зверненням за призначенням пенсії за період з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року при призначенні їй пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов'язав УПФУ в місті Луцьку Волинської області провести ОСОБА_1 перерахунок розміру та виплату, призначеної їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від заробітної плати з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 24 лютого 2003 року №212, індексації заробітної плати з 07.11.2014 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ в м. Луцьку про визнання неправомірними дій та здійснення перерахунку пенсії відповідно до закону за період з 18.01.2011 року по 06.11.2014 року залишив без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, УПФ України в м. Луцьку подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що такі виплати як суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода відповідно до постанови КМУ від 24.02.20036 року №212 та індексація заробітної плати - не включається до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії по Закону України «Про державну службу».

Крім того, при призначенні пенсії позивача її розмір обчислено згідно довідок про складові заробітної плати №3/9-04/3-133 від 17.01.2011 року. Однак, судом першої інстанції не взято до уваги, що в зазначених довідках відсутня графа «Інші виплати» та суми матеріальної допомоги па оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати, грошової винагороди.

Також зазначає про те, що у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу», з 01.01.2015 року пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% (в останній редакції даної статті Закону від 28.12.2014 року) від сум їх заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальне обов'язкове державне пенсійне страхування, а до 01.01.2011 року - внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 18.01.2011 року призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати позивача.

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про перерахунок пенсії, призначеної відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», із врахуванням всіх складових заробітної плати, згідно поданого листа Департаменту фінансів Волинської ОДА від 18.03.2015 року №634/3/9-04/3/2-15.

Листом УПФ України в м. Луцьку від 01.04.2015 року №193/К-01 позивачу відмовлено в проведенні такого перерахунку у зв'язку з відсутністю правових підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця, та оскільки пенсія позивачу призначена до внесення змін у ст.37 Закону України «Про державну службу», норми вищевказаного закону щодо зменшення розміру пенсії до 60% заробітної плати, не підлягають застосуванню.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, лише частково відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Так, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ встановлює, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» посадовий оклад, надбавка за ранг або кваліфікаційні класи, класний чин або спеціальне звання, вислугу років при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» враховується в розмірах, що виплачуються на день звільнення з роботи, що дає право на відповідний вид пенсії.

Згідно частини 2 ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

У частині 1 статті 1 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, матеріальна допомога на оздоровлення, грошова винагорода відповідно до постанови КМУ від 24 лютого 2003 року №212 та індексація заробітної плати входять до системи оплати праці державного службовця.

Наведене відповідає рішенню Верховного Суду України прийнятому у справі № 21-430а11, яке відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись в 2011 році до УПФУ в м. Луцьку із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 долучила довідку про складові заробітної плати (посадовий оклад, надбавка за ранг або спеціальні звання, надбавка за вислугу років) №3/9-04/3-133 від 17.01.2011 року та довідку про складові заробітної плати (надбавки, премії та інші виплати за останні 24 календарні місяці роботи підряд перед зверненням за пенсією) №3/9-04/3-133 від 17.01.2011 року.

У вказаних довідках відсутня графа «Інші виплати» не зазначено про суми виплаченої позивачу матеріальної допомоги па оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати чи грошової винагороди.

При цьому, суд першої інстанції безпідставно покликається на поданий до Пенсійного органу у березні 2045 року лист Департаменту фінансів Волинської ОДА від 18.03.2015 року №634/3/9-04/3/2-15, оскільки вказаний лист не є підставою для здійснення перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 та не відповідає формі довідки про складові заробітної плати, передбаченій постановою правління Пенсійного фонду України від 14.02.2011 року №5-1.

Таким чином, апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання УПФУ в м. Луцьку здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із врахуванням матеріальної допомоги па оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та суми індексації заробітної плати чи грошової винагороди, оскільки позивачкою не було подано до Пенсійного фонду довідки встановленого зразка із вказаними виплатами.

Однак, колегія суддів не бере до уваги покликання апелянта на те, що у відповідності до ст.37 Закону України «Про державну службу», з 01.01.2015 року пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60% від середньомісячної заробітної плати, оскільки, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, апеляційний суд виходить із того, що згідно зі ст.22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відтак, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що при перерахунку пенсії позивачки має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення її пенсії.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апеляційний суд визнає правильним апеляційні скарги задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.41, ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 липня 2015 року у справі № 161/7005/15-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести перерахунок пенсії за період з 18 січня 2011 року по 06 листопада 2014 року включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку призначеної їй пенсії державного службовця у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати, по яких нараховано та сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від заробітної плати, з врахуванням проведених виплат починаючи з 07 листопада 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Постанова в повному обсязі складена 09 листопада 2015 року.