Справа № 810/3479/15
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/3479/15 Головуючий у 1-й інстанції: Дудін С.О. Суддя-доповідач: Мамчур Я.С
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Мамчура Я.С,

суддів: Шостака О.О., Желтобрюх І.Л.

при секретарі: Гімарі Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання податкового компромісу досягнутим та спонукання до виконання певних дій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання податкового компромісу досягнутим та спонукання до виконання певних дій.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року - позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 60/10-13-22-02 від 27.04.2015р. щодо непогодження застосування процедури податкового компромісу.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Вважає, що висновки суду першої інстанції є передчасними.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1, ч.1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Експансія» було застосовано процедуру податкового компромісу за п.7 підрозділу 9-2 Розділу XX Податкового Кодексу України, оскільки щодо податкового зобов'язання з податку на додану вартість, визначеного в податковому повідомленні-рішенні від 31.01.2015 №, тривала процедура адміністративного оскарження.

Рішенням Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № 60/10-13-22-02 від 27.04.2015 не було погоджено застосування процедури податкового компромісу у зв'язку з несплатою податкового зобов'язання у встановлені Податковим Кодексом України терміни сплати узгодженого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 підрозділу 9-2 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги, дійшов висновку про те, що відповідно до пункту 1 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України податковий компроміс - це режим звільнення від юридичної відповідальності платників податків та/або їх посадових (службових) осіб за заниження податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість за будь-які податкові періоди до 1 квітня 2014 року з урахуванням строків давності, встановлених статтею 102 цього Кодексу. Платник податків, який вирішив скористатися процедурою податкового компромісу, під час дії податкового компромісу за такі податкові періоди має право подати відповідні уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, в яких визначає суму завищення витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств та/або суму завищення податкового кредиту з податку на додану вартість.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 2 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України сума заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість сплачується в розмірі 5 відсотків такої суми. При цьому 95 відсотків суми заниженого податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість вважаються погашеними, штрафні санкції не застосовуються, пеня не нараховується. Сума погашеного податкового зобов'язання з податку на прибуток та/або податку на додану вартість в розмірі 95 відсотків внаслідок застосування податкового компромісу не враховується для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Пунктом 3 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачено, що процедура досягнення податкового компромісу триває не більше ніж 70 календарних днів з дня, наступного за днем подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з пунктом 7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України податковий компроміс процедура податкового компромісу, встановлена цим підрозділом, поширюється також на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження, а також на випадки, коли платник податків отримав податкове повідомлення-рішення, за яким податкові зобов'язання не узгоджені відповідно до норм цього Кодексу. Досягнення податкового компромісу у такому разі здійснюється за заявою платника податків у письмовій формі до контролюючого органу про намір досягнення податкового компромісу. У таких випадках днем узгодження платником податків податкових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні, є день подання такої заяви до відповідного контролюючого органу. У разі несплати платником податків такого податкового зобов'язання у сумі, визначеній пунктом 2 цього підрозділу, таке податкове зобов'язання вважається неузгодженим.

Відповідно до пункту 8 підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України податковий компроміс вважається досягнутим після сплати платником податків узгоджених податкових зобов'язань згідно із цим підрозділом.

Пункт 8 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України визначає суму податкового зобов'язання, яку платник податків має сплатити до бюджету, але не визначає строку, упродовж якого ця сума має бути сплачена.

Пункт 7 підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України також містить положення, згідно з якими визначено, що процедура податкового компромісу (як сукупність певних дій платника податків і податкового органу в межах визначеного цим підрозділом податкового режиму), встановлена цим підрозділом, поширюється на неузгоджені суми податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств та/або податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях, щодо яких триває процедура судового та/або адміністративного оскарження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що застосування до відносин з приводу укладення податкового компромісу положень пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, є безпідставним, оскільки норма пункту 57.1 статті 57 ПК України допускає виключення (крім випадків, встановлених цим Кодексом).

Пункт 57.1 статті 57 ПК України є загальною нормою по відношенню до положень підрозділу 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, які є спеціальними. Колізія між вказаними нормами в силу презумпції правомірності рішень платника податку (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України) має вирішуватись на користь платника податків.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач дотримався визначеної підрозділом 92 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України процедури укладення податкового компромісу: своєчасно подав до податкового органу заяву про намір досягнення податкового компромісу; сплатив до державного бюджету суму заниженого податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 5 відсотків такої суми в межах визначеного законом строку тривалості податкового компромісу (70 календарних днів).

Твердження податкового органу про порушення позивачем 10-денного строку сплатити суми узгодженого податкового зобов'язання колегія суддів до уваги не приймає, оскільки воно суперечить положенням підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача - Державної податкової інспекції у Києво-Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий - суддя: Я.С. Мамчур

Судді: І.Л. Желтобрюх

О.О. Шостак

Ухвалу складено у повному обсязі 20.11.2015.

.

Головуючий суддя Мамчур Я.С

Судді: Желтобрюх І.Л.

Шостак О.О.