Справа № 821/2944/15-а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 821/2944/15-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Дерземагенства у Херсонській області (ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року замінено відповідача правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,4216 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу державної власності (господарський двір КБУ № 3) за межами населеного пункту с. Дудчани за адресою: автодорога Мар'янське-Берислав, 46 кілометр, будинок НОМЕР_1 на території Дудчанської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області та зобов'язати відповідача розглянути заяву позивача про затвердження вказаного проекту землеустрою і прийняти за наслідками розгляду рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Держземагентства у Херсонській області щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,4216 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу державної власності (господарський двір КБУ №3) за межами населеного пункту с. Дудчани за адресою: автодорога Мар'янське-Берислав, 46 кілометр, будинок НОМЕР_1 на території Дудчанської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області; зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області розглянути за заявою позивача від 06 квітня 2015 року питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,4216 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу державної власності (господарський двір КБУ №3) за межами населеного пункту с. Дудчани за адресою: автодорога Мар'янське-Берислав, 46 кілометр, будинок НОМЕР_1 на території Дудчанської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області та прийняти за наслідками розгляду цієї заяви одне з рішень, передбачених частинами 9, 10 статті 118 Земельного кодексу України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, 12.10.2015 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало апеляційну скаргу на вказану постанову суду.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_2 законно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки у позивача відсутній план зонування чи детальний план території, на якій розміщена зазначена земельна ділянка.

З огляду на зазначене, апелянт вважає, що постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 року прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням голови Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області від 21.02.2012 року № 68, відповідно до чинного на той час законодавства, позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по передачі у власність позивачу земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу (господарський двір КБУ №3) за межами населеного пункту с. Дудчани за адресою автодорога Мар'янське-Берислав, 46 кілометр, будинок НОМЕР_1 на території Дудчанської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області (а.с. 20).

06.04.2015 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держземагентства у Херсонській області з заявою про затвердження раніше розробленого та погодженого з Відділом Держземагентства у Нововоронцовському районі Херсонської області проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,4216 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дудчанської сільської ради Нововоронцовського району та надати її у власність.

Проте, листом ГУ Держземагентства у Херсонській області від 24.04.2015року №19-21-0.102-614/15-15-СГ відмовлено у затвердженні вказаного проекту землеустрою, оскільки відсутній затверджений детальний план території, що визначає розташування та використання відповідної земельної ділянки.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 дійшов висновку, що зазначена земельна ділянка надається позивачу для ведення особистого селянського господарства, та відповідачем не надано жодних доказів, що позивач має намір використовувати вказану земельну ділянку для містобудівних потреб, а тому немає підстав вимагати від позивача затверджений детальний план території, що визначає розташування та використання відповідної земельної ділянки .

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно п. «а», «в» ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень селищних рад відноситься розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності .

Часинами 1, 3 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Порядок вирішення заяв громадян, бажаючих отримати земельну ділянку у власність, врегульований ч.7 ст. 118 Земельного Кодексу України, в якій зокрема визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, малим приватним підприємством "Агро-Експерт" на замовлення позивача було розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,4216 га із земель запасу державної власності (господарський двір КБУ №3) за межами населеного пункту с. Дудчани за адресою автодорога Мар'янське-Берислав, 46 кілометр, будинок НОМЕР_1 на території Дудчанської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області ( а.с. 10-12).

Відповідно до ч. 1 ст.186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Висновком Відділу Держземагентства у Нововоронцовському районі Херсонської області від 10.06.2014р. №1590/1-18 проект погоджено у порядку визначеному ст.186-1 Земельного кодексу України (а.с.37).

Частиною 4 ст. 122 ЗК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч.9 ст. 118 Земельного Кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як вже зазначалось, ОСОБА_2 06 квітня 2015 року звернувся до ГУ Держземагентства у Херсонській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею для ведення особистого селянського господарства та просив надати її у власність (а.с.50).

Відмовляючи у затвердженні вказаного проекту землеустрою ГУ Держземагентства у Херсонській області зазначило, що зазначена земельна ділянка відноситься до несільськогосподарських угідь та знаходиться під господарськими будівлями і дворами; на ній розташовано належний позивачу на праві приватної власності об'єкт нерухомого (нежитлового) майна - будівля КБУ - 3 і відсутній затверджений детальний план території, що визначає розташування та використання відповідної земельної ділянки. Відповідач також вказав на те, що відповідно до положень ч. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" без наявності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам забороняється.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів

Відповідно ч. 3 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" забороняється передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону.

З положеня зазначеної статті вбачається, що визначальним для застосування Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та вирішення питання про наявність заборони на передачу земельних ділянок у власність є факт надання їх для містобудівних потреб, як видно зі змісту ч.3 ст.24 вказаного Закону.

Проте, колегія суддів з наявної у матеріалах справи копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку вбачає, в даному випадку земельна ділянка розташована за межами населеного пункту, відноситься до земель сільськогосподарського призначення та пропонується позивачу для ведення особистого селянського господарства, а не для містобудівних потреб (а.с. 7).

Разом з тим, колегія суддів апеляційної зазначає, що дійсно на вказаній земельній ділянці знаходиться належний позивачу на праві приватної власності об'єкт нерухомого майна - нежитлова будівля КБУ-3. Право власності позивача на зазначену будівлю підтверджується наявними у матеріалах справи рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 06.12.2010 року (а. с. 18) та копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с. 19).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що об'єкт нерухомого майна знаходився на земельній ділянці до початку процедури отримання земельної ділянки у власність. З огляду на вказане, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність об'єктів нерухомого майна на земельній ділянці не може свідчити про намір позивача використовувати земельну ділянку для містобудівних потреб.

Відповідно до ч. ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України затвердженого указом Президента України від 08.04.2011 року №445 Держземагентство України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів доходить висновку, що ОСОБА_2 виконав вимоги ст. 118 Земельного кодексу України, разом із тим відмова Головного управління Держземагенства у Херсонській області у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не ґрунтується на законних підставах та суперечить положенням чинного законодавства.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з пп.31 п.4 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру наділена повноваженнями розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме до повноважень ГУ Держгеокадастру у Херсонській області віднесено вирішення питань щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, а відтак в його компетенції знаходиться усунення порушень прав позивача.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що належним захистом прав позивача в даному випадку є зобов'язання відповідача повторно розглянути спірне питання про затвердження проекту землеустрою та прийняти за результатами такого розгляду рішення у відповідності до вимог чинного законодавства .

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: Т.М.Танасогло

Суддя: О.В. Яковлєв