Справа № 457/879/15-а
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2015-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/879/15-а
провадження №2-а/457/41/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області в складі: судді Марчука В.І. при секретарі Словіцькій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ з обслуговування м. Трускавець УДАІ ГУМВСУ у Львівській області капітана міліції Стецик Ю.М., управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та зміну виду стягнення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ВДАІ з обслуговування м. Трускавець УДАІ ГУМВСУ у Львівській області капітана міліції Стецик Ю.М., управління ДАІ ГУМВСУ у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та зміну виду стягнення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 26.06.2015 року інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування м. Трускавець УДАІ ГУМВС України у Львівській області капітаном міліції Стециком Юрієм Михайловичем був складений протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 № 223581 та 21.07.2015 року винесена постанова в справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 625082, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 680,00 грн. В постанові вказано, що ним було вчинено правопорушення передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, згідно з якою водієм, тобто позивачем було порушено п. 31.45 (г) Правила дорожнього руху України, а саме: на задній осі використовувалися шини з різним рисунком протектора.

Позивач в позові зазначає, що зранку 26.06.2015 року, керуючи автомобілем БАЗ А 079.23 д.н.з. НОМЕР_1, який є автомобілем МПП «Вітязь», де він працює водієм, він мав виконати рейс по маршруту Дрогобич-Стрий, однак зранку при виїзді з м. Дрогобич в автомобілі пробилось колесо, змушений був поставити запасне колесо (т.зв. «запаску») і повертався в м. Трускавець для того, щоб на станції шиномонтажу здійснити вулканізацію пробитого колеса та поставити його на місце. Однак в м. Трускавець по вул. Мазепи, він був зупинений інспектором ДАІ Стециком Ю.М., який незважаючи на його пояснення про форс-мажорні обставини, склав протокол про адміністративне правопорушення в якому до того ж зазначив, що він виконував рейс по маршруту Дрогобич-Стрий. Позивач зазначає, що сказав інспектору, що їде на станцію шиномонтажу, де після ремонту пошкодженого колеса, поставить його на місце і рисунок протектора на задніх колесах буде збігатися, що було записано ним у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення, крім того, пояснив, що він є пенсіонером, тому просив суворо не карати та винести попередження на місці. Інспектор на це не відреагував, а склав спочатку протокол про адміністративне правопорушення, а згодом (як він дізнався) виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою притягнув його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на суму 680,00 грн.

Крім цього позивач зазначає, що інспектором не враховано його матеріальний стан, те, що він не притягався до адміністративної відповідальності, а те, що він їхав по маршруту Дрогобич - Стрий через населений пункт, який не входить до вищевказаного маршруту, він взнав лише від інспекторів ДАІ. Зважаючи на вищевикладене вважає адміністративне стягнення накладене на нього інспектором ДАІ Стециком Ю.М. надто суворим.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

В судове засідання відповідач не з'явився, хоча його належним чином було повідомлено про розгляд справи, однак суд вирішив слухати справу у його відсутності, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів, які висвітлюють права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 вірно кваліфікована за ч.2 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак при винесенні вищезазначеної постанови була порушена ст. 33 КУпАП, яка зобов'язує при накладенні стягнення враховувати характер вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Беручи до уваги пояснення позивача, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП є законною, але з урахуванням принципів добросовісності, розсудливості, пропорційності, ст.33 КупАП, зокрема майнового стану позивача, те, що у останнього на утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, ст. 23 КУпАП відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинала адміністративне правопорушення, зважаючи на відсутність негативних наслідків скоєного, суд вважає, що оскаржувану постанову слід змінити в частині накладення адміністративного стягнення з застосування ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 102,138, 139, 160, 161,162,163,171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №625082 від 21.07.2015 року про накладення адміністративного стягнення, винесену інспектора ВДАІ з обслуговування м. Трускавець УДАІ ГУМВСУ у Львівській області капітана міліції Стецик Ю.М., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.121 КУпАП та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, однак у відповідності до ст. 22 КУпАП ОСОБА_4 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

Постанова остаточна та оскарження не підлягає.

Суддя: В. І. Марчук