Справа № 227/4711/15-а
Суддя: Діденко С. О.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

17.11.2015
227/4711/15-а
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Діденко С.О.,

при секретарі Сухіна О.Ю.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Семіч О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області та зобов`язання вчинити певні дії, - скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області № 1117 від 23 квітня 2014 року, та зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському району Донецької області зарахувати ОСОБА_1 час навчання в cередньому професійно-технічному училищі м. Білицьке № 83 за період з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року до стажу його роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах, згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент звернення з заявою про призначення пенсії) з 14 березня 2014 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав свої вимоги та суду пояснив, що він звернувся до відповідача Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області в березні 2014 року про призначення йому пенсії на пільгових умовах. Були надані всі необхідні документи, а саме копії диплому, військового квитка, трудової книжки та всі необхідні довідки. Відповідно до диплому № НОМЕР_1 , згідно якого з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року позивач навчався у СПТУ № 83 м. Білицьке за спеціальністю електрослюсар підземний, машиніст підземних установок.

Рішенням начальника Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля та Добропільському районі Донецької області за № 1117 від 23 квітня 2014 року (арк.справи 8), де помилково вказана дата 23 квітня 2013 року, позивачу було відмовлено в призначені пенсії на пільгових умовах у зв`язку з тим, що період навчання у Білицькому середньому професійно-технічному училищі № 83 з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року не зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги відповідно до ст. 38 ЗУ України «Про професійно - технічну освіту», оскільки перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу за добутою професією перевищує три місяці.

Позивач вважає відмову відповідача незаконною, необґрунтованою та неправомірною з наступних підстав:

- 14 березня 2014 року позивач звернувся до відповідача, в квітні 2014 року було надано повідомлення від 01 квітня 2014 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з 14 березня 2014 року.

- в травні 2014 було надіслано рішення УПФУ від 23 квітня 2014 року № 1117 про відмову в призначенні пенсії за віком.

До пільгового стажу роботи не зараховано період навчання в Білицькому середньому професійно-технічному училищі № 83 з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року, з посиланням на те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу за добутою професією перевищує три місяці.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Позивач закінчив навчання в СПТУ № 83 м. Білицьке 25 липня 1987 року. Приступив до роботи (відповідно до копії трудової книжки арк.справи 5-7) 01 серпня 1987 року в якості електрослюсарем черговим по ремонту обладнання поверхні. На час закінчення СПТУ, він був неповнолітнім, тому його не було допущено на підземні роботи, а 27 вересня 1987 року йому виповнилося 18 років, і 02 жовтня 1987 року був направлений від військомату на навчання зі спеціальності водій карбюраторних машин (з відривом від праці), вказане навчання було по 18 березня 1988 року, зазначене навчання проводилося як державний обов`язок, підготовка вояків для направлення до військової служби обмеженого військового контингенту до республіки Афганістан і від його виконання позивач відмовитися не міг. 16 лютого 1988 року за основним місцем роботи переведений учнем машиніста підземних установок, де і працював до призову на службу до Збройних сил, з 30 травня 1988 року, тому він вважає, що він не порушив тримісячний термін зарахування на роботу за спеціальністю, набутою під час навчання в СПТУ №83 м. Білицьке.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Вважає, що йому відповідно до норм законодавства про пенсійне забезпечення, період навчання в ПТУ з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року, необхідно зарахувати до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, передбачено чинним законодавством про пенсійне забезпечення.

Також ОСОБА_1 пояснив, що при первинному огляді документів, відповідач нарахував пенсію, і йому було зараховано в стаж навчання, а потім було скасовано, і винесено рішення про відмову в призначенні пенсії.

Просить задовольнити його вимоги, та скасувати рішення УПФУ в м. Добропілля та Добропільському районі, зарахувати до стажу роботи навчання в СПТУ №83 м. Білицьке.

Представник відповідача Семіч О.О., яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, підтримала рішення УПФУ в м. Добропілля та Добропільському районі №1117 від 23 квітня 2014 року.

Відповідно до наданих документів ОСОБА_1 навчався у Білицькому середньому професійному-технічному училищі №83, з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року, за спеціальністю електрослюсар підземний, машиніст підземних установок. 27 вересня 1987 року йому виповнилося 18 років, і 02 жовтня 1987 року був направлений від військомату на навчання зі спеціальності водій карбюраторних машин (з відривом від праці), вказане навчання було по 18 березня 1988 року, і 16 лютого 1988 року за основним місцем роботи переведений учнем машиніста підземних установок, де і працював до призову на службу до Збройних сил, з 30 травня 1988 року,

В свідоцтві № НОМЕР_2 , яке видане ОСОБА_1 вбачається, що він навчався в Донецькій технічній школі ДОСААФ з 05 жовтня 1987 року по 26 січня 1988 року, але в цей час позивач не перейшов на підземну роботу за набутою спеціальністю, що вбачається з записів в трудовій книжці. За позивачем зберігалась заробітна плата поверхні, а не підземного працівника.

Відповідно до вимог ст. 38 ЗУ «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, тому вважає, що в вимогах ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

Вважає, що відмови УПФУ в м. Добропілля та Добропільському районі правомірні, тому необхідно відмовити в позовних вимогах ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_2 , яка працює в якості головного спеціаліста відділу призначення та виплати пенсій, суду пояснила, що відповідно до наданих документів ОСОБА_1 було перевірено можливість призначення пенсії, було винесено УПФУ рішення про відмову на підставі того, що перерва між днем закінчення навчального закладу 25 липня 1987 року і до 16 лютого 1988 року, коли він перейшов працювати за спеціальністю, перевищує три місяці, тому до пільгового стажу не враховано вказаний період, період навчання від військомату входить до загального стажу.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, допитавши свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 навчався в середньому професійно-технічному училищі м. Білицьке № 83 в період з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року.

З пояснень позивача вбачається, що на час закінчення СПТУ, позивач був неповнолітнім, тому його не було допущено на підземні роботи, а 27 вересня 1987 року йому виповнилося 18 років, і 02 жовтня 1987 року був направлений від військомату на навчання зі спеціальності водій карбюраторних машин (з відривом від праці), вказане навчання було по 18 березня 1988 року, і 16 лютого 1988 року за основним місцем роботи переведений учнем машиніста підземних установок, де і працював до призову на службу до Збройних сил, з 30 травня 1988 року, тому він вважає, що він не порушив тримісячний термін зарахування на роботу за спеціальністю, набутою під час навчання в СПТУ №83 м. Білицьке.

Відповідно до виклику військомата м. Добропілля Донецької області (арк.справи 14) вбачається, 02 жовтня 1987 року був направлений від військомату на навчання зі спеціальності водій карбюраторних машин (з відривом від праці), вказане навчання було по 18 березня 1988 року, з відривом від виробництва, зі зберіганням місця роботи та виплати 50 відсотків середнього заробітку за місцем роботи, але відповідно до свідоцтва № НОМЕР_2 , яке видане ОСОБА_1 вбачається, що він навчався в Донецькій тех.школі ДОСААФ з 05 жовтня 1987 року по 26 січня 1988 року (арк.справи 16).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Згідно з частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-4, який відповідно до його преамбули визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії. Абзацом другим преамбули цього Закону передбачено, що зміна норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною 3 статті 4 цього Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначається виключно законами про пенсійне забезпечення. Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначається статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до 8 Постанови РМ СРСР від 17.04.1973 року № 252 в безперервний трудовий стаж, крім роботи в якості робітника або службовця зараховується також:

в) час навчання в училищах і школах професійно-технічної освіти (технічних, професійно-технічних училищах, морехідних школах, школах фабрично-заводського навчання тощо), якщо перерва між днем закінчення училища або школи і днем вступу на роботу не перевищила трьох місяців.

Також статтею 38 ЗУ «Про професійно-технічну освіту передбачено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до диплому № НОМЕР_1 , 25 липня 1987 року ОСОБА_1 закінчив Білицьке середнє професійно-технічне училище № 83 и здобув кваліфікацію електрослюсаря підземного и машиніста підземних устаткувань. ОСОБА_1 закінчив навчання в училищі неповнолітнім, і відповідно до паспорту та трудової книжки, йому 27 вересня 1987 року виповнилося вісімнадцять років.

Відповідно до частини 2 статті 190 КЗпП від 10.12.1971 року (у редакції яка діяла на 27 липня 1987 року) застосування праці осіб молодше вісімнадцяти років на важких роботах і на роботах з шкідливими або небезпечними умовами праці, а також на підземних роботах було заборонено, а враховуючі що ОСОБА_1 на той час не виповнилося 18 років, тому його було прийнято на шахту ім. ХХІ з`їзду КПРС в якості електрослюсаря поверхні з наступним переведенням на підземні роботи.

Також відповідно до статті 75 (у редакції яка діяла на 27 липня 1987 року) відпустка надавалася в робочих днях. Відповідно до пояснень до документів наданих ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» у вересні 1987 року мені надано відпустку тривалістю 23 робочі дні, тобто відпустка на цілий місяць.

Так відповідно до вимог ст.ст. 29, 157, 159, 190 КЗпП від 10.12.1971 року (у редакції яка діяла станом на вересень 1987 року) для переведення ОСОБА_1 на підземні роботи було необхідно провести відповідні інструктажі та навчання, які тривають 3-4 робочі дні.

Однак, наприкінці вересня 1987 року ОСОБА_1 з військкомату було направлено на курси водія БТР де, ОСОБА_1 знаходився по січень 1988 року, що підтверджується як викликом військомату, так і свідоцтвом про закінчення вказаних курсів - свідоцтво № НОМЕР_2 , яке видане ОСОБА_1 вбачається, що він навчався в Донецькій тех.школі ДОСААФ з 05 жовтня 1987 року по 26 січня 1988 року.

Так відповідно до статті 18 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967 року, у навчальних організаціях ДОСААФ і в навчальних закладах системи професійно - технічної освіти щорічно проводилась підготовка фахівців для Збройних Сил СРСР. Кількість фахівців, які підлягають підготовці, встановлювалась Радою Міністрів СРСР, а перелік спеціальностей і програма їх підготовки визначались Міністерством оборони СРСР.

Для проходження зазначеної підготовки залучались в установленому порядку юнаки, які досягли 17-річного віку.

За призовниками, залученими до навчання з відривом від виробництва, за весь час навчання, включаючи час проїзду до місця навчання і назад, якщо це пов`язано з виїздом з місця постійного проживання, зберігаються місце роботи, займана посада виплачується 50 відсотків середнього заробітку за місцем роботи.

Відвідування занять призовниками, залученими військовими комісаріатами для навчання військовим спеціальностям, є обов`язковим.

Після навчання ОСОБА_1 повернувся на підприємство і був 16 лютого 1988 року переведений машиністом підземних устаткувань підземним з повним робочим днем у шахті, де і працював до призову на службу до Збройних сил, що підтверджується копією трудової книжки (арк.справи 5-7).

Відповідно до ст.38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

На підставі викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено той факт, що гр. ОСОБА_1 з поважних причин, а саме до 27 вересня 1987 року був неповнолітнім, з 05 жовтня 1987 року по 26 січня 1988 року від військомату був направлений на навчання зі спеціальності водій карбюраторних машин (з відривом від праці), зі зберіганням місця роботи та виплати 50 відсотків середнього заробітку за місцем роботи, з 16 лютого 1988 року за основним місцем роботи переведений учнем машиніста підземних установок, де і працював до призову на службу до Збройних сил, з 30 травня 1988 року, та вважаючи на той факт, що відповідно до статті 18 ЗУ СРСР «Про загальний військовий обов`язок» від 12.10.1967 року, у навчальних організаціях ДОСААФ і в навчальних закладах системи професійно - технічної освіти щорічно проводилась підготовка фахівців для Збройних Сил СРСР, відвідування занять призовниками, залученими військовими комісаріатами для навчання військовим спеціальностям, є обов`язковим, тому суд і приходить до висновку, що необхідно зарахувати до пільгового стажу навчання в Середньому професійно-технічному училищі м. Білицьке № 83 в період з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року гр. ОСОБА_1 , і вважати, що знаходження на навчанні з 05 жовтня 1987 року по 26 січня 1988 року від військомату це як державний обов`язок, від якого відмовитись неможливо, тому перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією у позивача ОСОБА_1 не перевищує трьох місяців, і складає 2 міс. 29 днів (з 25 липня 1987 року по 05 жовтня 1987 року та з 26 січня 1988 року по 16 лютого 1988 року), вважаючи на те, що з 05 жовтня 1987 року по 26 січня 1988 року знаходження на навчанні від військомату, та той факт що в період з 25 липня по 27 вересня 1987 року позивач був неповнолітнім, і не мав можливості працювати за набутою професією в вугільній промисловості. (арк.справи 4,14,16,10).

Крім того, доводи представника відповідача, про те, що позивачем не були виконані вимоги ст. 38 Закону України «Про професійно - технічну освіту», а саме перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією перевищує три місяці, є безпідставною, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,. Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців, Закону України «Про професійно-технічну освіту», та керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 88, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області про скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області № 1117 від 23 квітня 2014 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському району Донецької області зарахувати ОСОБА_1 час навчання в середньому професійно-технічному училищі м. Білицьке № 83 за період з 01 вересня 1986 року по 25 липня 1987 року до стажу його роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля та Добропільському районі Донецької області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, згідно ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції на момент звернення з заявою про призначення пенсії) з 14 березня 2014 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Добропілля та Добропільському районі Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованість пенсійних виплат, які виникли внаслідок незаконного рішення, починаючи з 14 березня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з моменту отримання повної копії постанови, якщо постанова не була оскаржена. Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання повної копії постанови.

Складено одноособово у нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий суддя С.О.Діденко

17.11.2015