Справа № 802/3565/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 листопада 2015 р. Справа № 802/3565/14-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренка Ігоря Валерійовича

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Агрохімцентр"

до: реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю "Агрохімцентр" з адміністративним позовом до реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4, Головне управління Держземагенства у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовують протиправністю рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятих державним реєстратором реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області 18.01.2014р. за №№10051704, 10049961, 10055432 на підставі договорів оренди землі укладених між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_4 від 31.12.2013р. №№243, 244, 245 та просить їх скасувати.

Позивач вважає, що було неправомірно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_4, оскільки між позивачем та Липовецькою районною державною адміністрацією 25.06.2007р. було укладено договір оренди землі, на підставі якого позивачу строком на 5 років передано в оренду земельні ділянки площею 174, 6 га на території Іваньківської сільської ради. 29.12.2012 р. між ТОВ "Агрохімцентр" та Липовецькою РДА було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі строком на 5 років (до 2017 року), в звязку чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати винесені відповідачем рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті державним реєстратором реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області 18.01.2014 р. за №№10051704, 10049961, 10055432 на підставі договорів оренди землі укладених між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_4 від 31.12.2013р. №№243, 244, 245.

21.10.2015 р. ухвалою, занесеною до журналу судового засідання, замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Держземагенства у Вінницькій області на її правонаступника - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

В судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що повністю відтворюють зміст позовної заяви та просив задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої особи (ОСОБА_4А.) проти позовних вимог заперечували з підстав, викладених в письмових запереченнях.

Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

25.06.2007 р. між Липовецькою районною державною адміністрацією та ТОВ "Агрохімцентр" укладено договір оренди землі. Предметом даного договору є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Іваньківської сільської ради, загальною площею 174, 6 га. Договір укладено строком на 5 років до 30.12.2012р. Договір зареєстрований в Державному реєстрі земель 16.11.2007р. за №75 (а.с. 8-12 т.1).

Відповідно до розпорядження Липовецької РДА Вінницької області від 29.12.2012 р. №531 поновлено договір оренди землі строком на 5 років, укладений Липовецькою РДА із ТОВ "Агрохімцентр" 25.06.2007р. загальною площею 174,6 га в тому числі 174,6 га ріллі на території Іваньківської сільської ради (а.с. 17 т.1).

29.12.2012р. на підставі вищевказаного розпорядження укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі строком на 5 років, в якій зазначено, що дана угода підлягає державній реєстрації (а.с. 16 т.1).

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував того, що додаткова угода не була зареєстрована. Крім того, доказів, які б підтверджували факт державної реєстрації додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 25.06.2007р. строком на 5 років до матеріалів справи не надано.

В подальшому 31.12.2013 р. між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області (орендодавець) та ОСОБА_4 (орендар) укладено договори оренди землі №№243, 244, 245. Орендодавець відповідно до наказів Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 31.12.2013р. №ВН/:03:000/00001943, №ВН/:03:000/00001942, №ВН/:03:000/00001941 Про надання земельної ділянки в оренду надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу Іваньківської сільської ради (за межами населеного пункту) Липовецького району Вінницької області (п. 1 Договору).

За вказаними договорами в оренду передаються земельні ділянки відповідно площею 28,6154 га, кадастровий номер: :03:000:1124; площею 63,3346 га, кадастровий номер: :03:000:1121; площею 48,7097 га, кадастровий номер: :03:000:1122. Договори укладені строком на 25 років з моменту укладання (п.8 договору). Договори набирають чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди (п. 44 Договору).

Земельні ділянки були передані у користування ОСОБА_4 відповідно до актів передавання-приймання орендованих земельних ділянок від 31.12.2013р. (а.с. 25, 35, 47 т. 1).

18.01.2014 р. право оренди ОСОБА_4 на земельні ділянки були зареєстровані державним реєстратором Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області та винесено відповідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери: 10049961, 10051704, 10055432 від 18.01.2014р. (а.с. 46, 93 т. 2, а.с. 240 т.1) на підставі договорів оренди землі №№№ 243, 244, 245 від 31.12.2013 р., укладених між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області та ОСОБА_4

Оцінюючи правомірність оскаржуваних рішень, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Законом України Про оренду землі.

Приписами ч. 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

В статті 15 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703 Кабінетом затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого (чинний на момент прийняття оскаржуваного рішення) (далі - Порядок № 703).

В пункті 4 Порядку № 703 зазначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№№15255709, 15242818, 15259332 від 24.12.2013р. видно, що за Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області зареєстровано земельні ділянки, кадастрові номери :03:000:1121, :03:000:1122, :03:000:1124 (а.с. 15, 59 т. 2, а.с. 209 т. 1).

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву про державну реєстрацію, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст (п. 7 Порядку № 703 ).

Орган державної реєстрації прав, нотаріус видає заявникові картку прийому заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст (п. 8 Порядку № 703 ).

Заявник під час подання заяви про державну реєстрацію пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його заміняє. (п. 9 Порядку № 703 ).

Заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита (п. 10 Порядку № 703).

Під час розгляду заяви про державну реєстрацію і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону;

5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (п. 12 Порядку № 703).

Державний реєстратор долучає до реєстраційної справи заяву про державну реєстрацію, копії поданих заявником для проведення державної реєстрації прав документів, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, документ про сплату державного мита, а також інші документи, що видані, оформлені або отримані ним під час проведення державної реєстрації прав (п. 22 Порядку № 703).

Згідно п. 27 Порядку № 703 документом, що підтверджуює виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно, чи його дублікат.

В матеріалах реєстраційних справ № 22 (а.с. 1-48 т.2), №22 (а.с. 49-95 т. 2), №22 (а.с. 198-242 т. 1) містяться всі документи, передбачені законодавством для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень. А саме заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_4, квитанції про сплату коштів за надання витягу з Державного реєстру та про сплату державного мита за державну реєстрацію права на нерухоме майно, копія паспорта та ідентифікаційного коду, копії договорів оренди землі №№№243, 244, 245 від 31.12.2013р., акти передавання-приймання земельних ділянок, акти визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), витяги із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастрові плани земельних ділянок.

За результатом розгляду поданих ОСОБА_4 документів державним реєстратором реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№№ 10049961, 10051704, 10055432 від 18.01.2014 р., а саме права оренди на земельні ділянки кадастрові номери :03:000:1121; :03:000:1124; :03:000:1122.

Таким чином, проаналізувавши зміст норм законодавства щодо порядку державної реєстрації прав та їх обтяжень, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення прийняті у відповідності до повноважень, наданих державному реєстратору реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції Вінницької області, а підстав для відмови в державній реєстрації прав, визначених ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, не було.

Щодо відсутності державної реєстрації додаткової угоди від 29.12.2012р. про поновлення договору оренди землі від 25.06.2007 р., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 18 Закону України Про оренду землі (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

В силу положень ст. 20 Закону України Про оренду землі, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Приписами ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Ст. 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Виходячи з вищевикладеного, слід зазначити, що додаткова угода про поновлення договору оренди землі підлягає державній реєстрації, однак в даному випадку державна реєстрація здійснена не була. Крім того, в додатковій угоді про поновлення договору оренди землі зазначено, що дана угода підлягає державній реєстрації.

Аналізуючи положення вищевказаних норм чинного законодавства та надані до матеріалів справи документи щодо права оренди на землю ОСОБА_4, слід зазначити, що державний реєстратор реєстраційної служби Липовецького районного управління юстиції у Вінницькій області приймаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряючи, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано , тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 11 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні (стаття 86 цього Кодексу).

Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

З обставин адміністративної справи вбачається, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваних рішень, а відтак позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду адміністративної справи.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України підстав для присудження судових витрат не вбачається.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Вергелес Андрій Валерійович