Справа № 826/9236/15
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 листопада 2015 року 11:31 № 826/9236/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., при секретарі судового засідання Мині І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксис»
до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.04.2013 р. № , № ,

за участю представників сторін:

від позивача: Ледовський А.В., Терентьєв В.О.;

від відповідача: Декань М.І.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 листопада 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз'яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проксис» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24.04.2013 р. № , № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки від 31.08.2012 р. № 669/22-8/33101280 щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.04.2013 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 352 626,00 грн. та податкове повідомлення-рішення від 24.04.2013 р. № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 282 101,00 грн.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі, оскільки господарські взаємовідносини між позивачем та його контрагентом ТОВ «НВО «Мета» є реальними та мали на меті досягнення наслідків, обумовлених укладеними правочинами.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в їх задоволенні, оскільки позивачем не надано жодних первинних документів по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «НВО «Мета», а тому вважається, що такі документи були відсутні у платника податків на час складення такої звітності. Таким чином господарські взаємовідносини позивача з його контрагентом є непідтвердженими.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Державною податковою інспекцією у Печерському районі м. Києва ДПС проведено результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Проксис» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правильності нарахування та сплати податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «НВО «Мета» за період з 01.01.2009 р. по 01.07.2012 р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Проксис»:

1. п.5.1, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про оприбуткування прибутку підприємств», у зв'язку із тим, що до складу витрат безпідставно віднесені витрати по фінансово-господарським відносинам з ТОВ «НВО «Мета» на загальну суму 1410500,00 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 352 625,00 грн. у т.ч. по періодах: за І квартал 2011 р. - 352625,00 грн.

2. п. 198.1, п. 198.6 ст. 198, ст. 185 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 282 100,04 грн., у тому числі по періодах: за лютий 2011 р. - на загальну суму ПДВ 205 281,24 грн.; за березень 2011 р. - на загальну суму ПДВ 76 818,80 грн.

За результатами перевірки складено акт від 31.08.2012 р. № 669/22-8/33101280 та винесено податкові повідомлення-рішення:

- від 24.04.2013 р. № , яким позивачу збільшено суму грошове зобов'язання з податку на прибуток на загальну суму 352 626,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 352 625,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1,00 грн.;

- від 24.04.2013 р. №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 282 101,00 грн., в тому числі за основним платежем в розмірі 282 100,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (чинного, на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми будь яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв`язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Враховуючи вимоги пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 та п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не включаються до складу валових витрат витрати на виплату винагород або інших видів заохочень пов`язаним з таким платником податку фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час) та які не пов'язані з веденням господарської діяльності.

Вказані положення кореспондуються з положеннями п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою виникнення права на віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата сплати (нарахування) податку за податковими зобов'язаннями, що були включені отримувачем таких послуг до податкової декларації попереднього періоду.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Виходячи із системного аналізу норм Податкового кодексу України та Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі останнього від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Проксис» зареєстровано Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією від 18.08.2004 р. № 0000986. Взято на податковий облік в ДПІ у Печерському районі м. Києва 26.08.2004 р. за № 36026 та зареєстровано платником ПДВ.

Господарські взаємовідносини позивача та ТОВ «НВО «Мета» виникли, на підставі домовленостей двох сторін, вчинені у письмовій формі.

На підтвердження виконання вказаного договору позивачем надано видаткові накладні, які свідчать про отримання товару від постачальника - ТОВ «НВО «Мета»: № 2 від 11.02.2011 р., № 7 від 16.02.2011 р., № 11 від 18.02.2011 р., № 15 від 18.02.2011 р., № 47 від 24.03.2011 р., відповідно до яких позивачем отримано від ТОВ «НВО «Мета» товар: «преобразователи» та «контакти».

Податкові зобов'язання відображено у податкових накладних: № 2 від 07.02.2011 р., № 4 від 08.02.2011 р., № 7 від 09.02.2011 р., № 8 від 10.02.2011 р., № 11 від 16.02.2011 р., № 15 від 18.02.2011 р., № 16 від 21.02.2011 р., № 47 від 24.03.2011 р., № 50 від 25.03.2011 р.

На підтвердження розрахунків між сторонами позивачем надано суду банківські виписки, фінансовий звіт (баланс) на 31.12.2010 р., фінансовий звіт (баланс) на 31.12.2011 р., податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) за 4 квартал 2010 р.

Вищевказаний товар було реалізовано покупцю ЗАТ «СНВО «Імпульс».

Зважаючи на викладене вище, позивач стверджує, що господарські операції між ТОВ «Проксис» та ТОВ «НВО «Мета» є реальними та спрямовані на настання реальних наслідків.

Однак, ознайомившись із фактичними обставинами справи та наявними в матеріалах справи доказами, суд не може погодитися із доводами позивача та вважає, що позивачем не доведено, що господарські операції з ТОВ «НВО «Мета» спричинили реальні зміни майнового стану платника податків з огляду на наступне.

Відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних, поставлений ТОВ «НВО «Мета» товар отримували представники позивача за довіреністю.

Однак, жодної довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей позивачем суду не надано.

Крім того, позивачем не надано доказів, які б свідчили, якими силами та засобами здійснювалась поставка товарів; доказів, які б свідчили про наявність складського приміщення для його зберігання; не надано рахунків-фактур. Позивачем також не надано суду для дослідження примірника договору поставки №2.2103 від 25.03.2011 р., укладеного з ТОВ «НВО «Мета».

Судом також приймається до уваги наступне.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках документальної позапланової виїзної перевірки та, відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України 20.08.2012 р. головному бухгалтеру ТОВ «Проксис» ОСОБА_4 запропоновано письмовим запитом від 20.08.2012 р. № 6057/10/22-810, надати перелік документів, в тому числі всі первинні документи щодо фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «НВО «Мета» за період діяльності з 01.01.2009 р. по 01.07.2012 р.

Крім того, керуючись п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України було запропоновано надати належним чином завірені копії вищевказаних документів.

Проте, при виході перевіряючого на перевірку 22.08.2012 р., ТОВ «Проксис» документів або їх завірених копій щодо фінансово-господарських взаємовідносин з ТОВ «НВО «Мета» за період діяльності з 01.01.2009 р. по 01.07.2012 р. надано не було, про що було складено акт, який підписаний головним бухгалтером ТОВ «Проксис» ОСОБА_4

В той же час, від ТОВ «Проксис» надано лист від 22.08.2012 р. № 19/01 за підписом головного бухгалтера ТОВ «Проксис» ОСОБА_4, згідно якого повідомлено про те, що 17.08.2012 р. податковою міліцією Деснянського району м. Києва, на підставі постанови про проведення обшуку від 13.08.2012 р., що санкціонована прокуратурою Деснянського району м. Києва, в офісі ТОВ «Проксис» за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 5 відбувся обшук під час якого із приміщень підприємства вилучена фінансова та інша документація, а також офісна техніка (сервер та комп'ютер головного бухгалтера), в зв'язку із чим надати запитувані до перевірки документи не має можливості.

Крім того, ТОВ «Проксис» надано копію протоколу обшуку, складеного старшим слідчим з ОВС ВРКС СУ ДПС у м. Києві майором податкової міліції ОСОБА_5 від 17.08.2012 р.

Згідно вищевказаного протоколу обшуку на ТОВ «Проксис» було вилучено системний блок персонального комп'ютера ОСОБА_4 HP Compaq dc 7700 серійний номер HUB70619RS та сервер HP Priliont Vicro Server серійний номер CN8046PIBT. Однак, серед зазначених у протоколі обшуку документів відсутній запис про вилучення первинних документів по фінансово-господарським відносинам ТОВ «НВО «Мета».

В зв'язку із ненаданням ТОВ «Проксис» до перевірки жодних первинних документів по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «НВО «Мета», головним державним податковим ревізором - інспектором Халіковим Р.Т. 22.08.2012 р. повторно вручено запит головному бухгалтеру ТОВ «Проксис» ОСОБА_4 щодо надання документів та їх завірених копій по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «НВО «Мета» до 13.00 години 23.08.2012 р.

Станом на 14.21 годину 23.08.2012 р. ТОВ «Проксис» вищезазначені документи надано не було, про що складено акт, який підписано головним бухгалтером ТОВ «Проксис» ОСОБА_4

В зв'язку із тим, що ТОВ «Проксис» листами від 22.08.2012 р. № 19/01 та від 23.08.2012 р. № 20, які були надані в ході перевірки у відповідь на листи ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС, було зазначено про відсутність документів по фінансово-господарським взаємовідносинам з ТОВ «НВО «Мета» після проведення обшуку СВ ПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва ДПС, ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС було направлено запит до СВ ПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва ДПС від 27.08.2012 р. № 11852/7/22-811 з проханням надати можливість для ознайомлення з усіма документами, які стосуються фінансово-господарських відносин ТОВ «Проксис» з ТОВ «НВО «Мета». На даний запит СВ ПМ ДПІ у Деснянському районі м. Києва ДПС листом від 28.08.2012 р. № 1574/7/07-309 було отримано відповідь, згідно якої надати для ознайомлення документи по взаємовідносинам ТОВ «Проксис» з ТОВ «НВО «Мета» не має можливості, в зв'язку із тим, що дані документи в офісному приміщенні ТОВ «Проксис» не вилучалися.

Враховуючи вищенаведене, в зв'язку із ненаданням посадовими особами ТОВ «Проксис» первинних документів бухгалтерського обліку по фінансово-господарським відносинам з ТОВ «НВО «Мета», перевірку проведено з урахуванням даних декларацій з податку на додану вартість за лютий, березень 2011 р., поданих ТОВ «Проксис» до ДПІ у Печерському районі м. Києва.

Зважаючи на те, що позивачем за неодноразові запити відповідача не було надано первинних документів, які підтверджують його господарську діяльність, відповідно останні, надані позивачем в судовому засіданні не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством, а тому суд приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість висновків податкового органу.

Отже, дослідивши надані позивачем первинні документи, суд дійшов висновку, про те, що реальність господарських операцій між позивачем та ТОВ «НВО «Мета» не підтверджуються належними доказами у справі.

Суд зазначає, що наявність належним чином оформлених податкових накладних є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для формування податкового кредиту. Зокрема, якщо наведені у договорах товари чи послуги фактично не поставлялися, а роботи не виконувалися, то, відповідно, придбання таких товарів або послуг, виконання робіт не відбулося, право на податковий кредит у такого платника податків не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов'язкових умов для виникнення такого права придбання товарів (послуг) з метою їх використання у господарській діяльності.

Разом з тим, позивач не надав суду документів, що є обов'язковими для формування валових витрат та податкового кредиту. Аналіз матеріалів справи у сукупності свідчить про те, що зазначені угоди були лише задокументовані без фактичного виконання сторонами умов договорів, а тому, суд дійшов висновку, що позивач протиправно включив до складу валових витрат витрати по взаємовідносинам із вказаними контрагентами, а також сформував податковий кредит за вказаними вище угодами.

Враховуючи вищенаведене, із наданих позивачем документів не можливо встановити зв'язок між його господарською діяльністю, придбанням послуг та їх реалізацією, руху активів, а відтак позивач не довів, що його дії по формуванню податкового кредиту та валових витрат є правомірними.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 установлення факту недійсності, в тому числі нікчемності цивільно-правового правочину, який опосередковує відповідну господарську операцію, не є необхідною умовою для визначення контролюючим органом грошових зобов'язань платнику податків у разі якщо буде встановлено відсутність реального вчинення цієї господарської операції або відсутність зв'язку між такою операцією та господарською діяльністю платника податків.

У зв'язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про відсутність сукупності умов, обставин та підстав, з якими Податковий кодекс України у взаємозв'язку з положеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» пов'язують виникнення у позивача права на спірні суми податкового кредиту з ПДВ та валових витрат.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем не підтверджено право на включення до податкового кредиту та валових витрат сум податку на додану вартість та податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ «НВО «Мета» за період з 01.01.2009 р. по 01.07.2012 р.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 24.04.2013 р. № , № винесені ДПІ у Печерському районі м. Києва ДПС правомірно.

Беручи до уваги вищенаведене у сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 94 Податкового кодексу України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксис» відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проксис» решту суми судового збору в сумі 4384,80 грн. до Державного бюджету України.

3. Стягнення решти суми судового збору доручити ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук

Повний текст постанови складено 17.11.2015 р.