Справа № 645/9817/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/16506/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, в якому просив: визнати неправомірною відмову у перерахунку пенсії; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії відповідно до пунктів 2, 4-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та статей 19, 64 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов'язати відповідача виплатити заборгованість пенсійних виплат з 16.07.2013 року, а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватись з дня подання адміністративного позову до суду - з 14.11.2014 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на звернення щодо перерахунку пенсії, відповідач протиправно відмовив позивачу у проведенні такого перерахунку, чим змінив діючий порядок та своїми діями істотно зменшив пенсію ОСОБА_4

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та задовольнити позов.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.02.2014 року по справі № 645/12929/13 (провадження № 2а/645/23/14), зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова призначити та сплатити ОСОБА_4 пенсію на пільгових умовах, з урахуванням пільгового стажу за Списком № 2 у період роботи в ЖЄД-203 Фрунзенського району м. Харкова 26.03.1981 року по 19.05.1989 року.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання рішення суду відповідачем була розрахована пенсія ОСОБА_4 Враховуючи, що заява про призначення пенсії була подана позивачем 16.07.2013 року, то на час звернення позивача з вказаною заявою, чинним був Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач в межах спірних відносин діяв згідно з вимогами законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії (абзац 1 частини першої статті 28 в редакції Закону України № 3668-VІ (3668-17) від 08.07.2011 року).

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці 1 цієї частини (абзац 2 частини першої статті 28 із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2505-ІV (2505-15) від 25.03.2005 року, в редакції Закону України № 3668-VІ (3668-17) від 08.07.2011 року).

Як встановлено судами попередніх інстанцій, пенсія позивача, за наявності стажу роботи 33 роки 05 місяців 09 днів, у тому числі 08 років 01 місяць 24 дні при пільговому стажі за Списком № 2, розрахована із заробітної плати за період з 01.07.2000 року по 17.01.2001 року та з 01.05.2007 року по 30.06.2013 року за даними системи персоніфікованого обліку, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії склав 1,02712.

Середня заробітна плата робітників та службовців, зайнятих у галузях національної економіки за 2012 рік - 2 368,70 грн.

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії 2 432,94 грн. (2 368,70 грн. х 1,02712).

Таким чином, згідно з проведеним відповідачем розрахунком пенсії позивача на 16.07.2013 року, її розмір складає 1 097,57 грн. (коефіцієнт стажу - 0,33417; коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,45113; розмір пенсії за віком 1097,57 грн. (2 432,94 грн. х 0,45113).

В свою чергу, позивач вважає, що відповідачем розрахунок його пенсії проведений з порушенням норм діючого законодавства. Так, на думку позивача, згідно з підпунктом 3 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності з 01.01.2004 року.

Підпунктом 3 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" зазначено закону визначено, що особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Таким чином, вказаною нормою визначено, що за раніше діючим законодавством визначаються тільки вимоги віку та стажу. Зокрема, згідно зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умові праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років, 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам.

Тобто вимогами віку і стажу є: стаж не менше 25 років та досягнення 55-річного віку.

Пільговий стаж за Списком № 2 дає право тільки на зниження пенсійного віку. Таке право позивач набув за постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.02.2014 року, та йому був зарахований пільговий стаж Списком № 2 у період роботи в ЖЄД-203 Фрунзенського району м. Харкова з 26.03.1981 року по 19.05.1989 року.

При обчисленні ж пенсії позивачу відповідач правомірно керувався нормами статті 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 січня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: