Справа № 813/8443/14
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Справа № 876/6324/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокуратури Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки прокурора Галицького району міста Львова Ковальчука Максима Валерійовича про визнання незаконними дій і зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до в.о прокурора Галицького району м. Львова Ковальчука М. В. про визнання дій незаконною бездіяльністю та зобов'язання скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП відносно начальника пасажирської служби ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_4, передати матеріали до суду для притягнення його до адміністративної відповідальності, вжити заходи прокурорського реагування до ДТГО «Львівська залізниця» щодо надання інформації запитуваної в інформаційному запиті від 27.10.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що посадовою особою прокуратури Галицького району м. Львова всупереч нормам ст. 212-3 КУпАП, п. 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП та Закону України «Про прокуратуру» не складено протокол про адміністративне правопорушення відносно начальника пасажирської служби ДТГО «Львівська залізниця», а матеріали справи не передано до суду для притягнення останнього до відповідальності та не зобов'язано ДТГО «Львівська залізниця» надати інформацію, запитувану в інформаційному запиті від 27.10.2014 року. Відтак, такі дії посадової особи прокуратури є протиправними.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, а саме в частині про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення перевірки фактів викладених у скарзі позивача на дії ДТГО «Львівська залізниця» та зобов'язано розглянути скаргу і вжити заходи. Врешті позовних вимог відмовлено. Суд виходив з того, що відповідачем не дотримано вимог п. 4.2 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України 28 грудня 2005 року №9гн,(надалі Інструкція) не роз'яснено, що протокол вправі складати уповноважені особи секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини або представники Уповноваженого. В іншій частині вимоги безпідставні, так як прокуратура не складає адміністративні протоколи за ст.. 212-3 КУпАП. З приводу відмови в надані публічної інформації, передбачений порядок оскарження. Підміна функцій органу не дозволяється.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Покликання маються на те, що суд першої інстанції мотивує неможливість прокурорського реагування, а в резолютивній зобов'язує вжити заходів прокурорського реагування. Разом з тим, на момент надання позивачем позову прокуратуру було позбавлено права проводити перевірки в порядку нагляду так і складати протоколи за ст. 212-3 КУпАП. Не враховано ч. 2 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» про заборону прокуратурі підміняти органи відомчого управління чи контролю. Поскільки рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду, тому скаргу позивача скеровано на розгляд до керівника вищестоящого органу, начальника ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_5

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вбачає її аргументованою.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся у ДТГО «Львівська залізниця» із інформаційним запитом з проханням надати інформацію.

01.11.2014 року ОСОБА_1 отримано з ДТГО «Львівська залізниця» лист №Л-7/2708 від 31.10.2014 року, з якого вбачається, що ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено розпорядників інформації для цілей Закону. Відповідно до норм цієї статті суб'єкти господарювання, яким є ДТГО «Львівська залізниця», які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями є розпорядниками інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них. Відтак, враховуючи вищезазначене у залізниці відсутні правові підстави надання інформації згідно Закону України «Про доступ до публічної інформації».

08.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до прокурора Галицького району м. Львова із скаргою на протиправні дії ДТГО «Львівська залізниця» з проханням скласти протокол про адміністративне правопорушення за ст. 212-3 КУпАП відносно начальника пасажирської служби ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_4, передати матеріали до суду для притягнення останнього до відповідальності та зобов'язати ДТГО «Львівська залізниця» надати інформацію, запитувану в інформаційному запиті від 27.10.2014 року.

16.11.2014 року ОСОБА_1 отримано відповідь від в.о. прокурора Галицького району м. Львова ОСОБА_3 від 12.11.2014 року за № 04/7-297-13, з якої вбачається, що скарга ОСОБА_1 від 08.11.2014 року направлена начальнику ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_5 для організації перевірки та розгляду звернення щодо неналежного розгляду інформаційного запиту начальником пасажирської служби ОСОБА_4

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, який набрав законної сили з 25.10.2014 року, прокуратура втратила функції з нагляду за додержанням і правильним застосуванням законів як органами влади та місцевого самоврядування, так і підприємствами, установами і організаціями, незалежно від форм власності, підпорядкованості та приналежності тощо.

Таким чином, на момент подання позивачем до прокуратури Галицького району м. Львова звернення (08.11.2014) чинним законодавством органи прокуратури були позбавлені, як права проводити перевірки в порядку нагляду за додержанням начальником Відокремленого підрозділу «Пасажирська служба» ДТГО «Львівська залізниця» (організацією) вимог законодавства про доступ до публічної інформації та звернення громадян, так і складати протоколи про адміністративні правопорушення, зокрема за ст. 212-3 КУпАП.

Окрім цього, при постановленні рішення у даній справі судом першої інстанції проігноровано положення ч. 2 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», у відповідності до якої органам прокуратуру заборонено підміняти органи відомчого управління та контролю і втручається у господарську діяльність, якщо така діяльність не суперечить чинному законодавству.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, позаяк відповідача позбавлено загального нагляду, відтак найбільше що міг зробити прокурор, то скерувати матеріали скарги вищестоящому органу для звернення за публічною інформацією.

Крім того, складання адміністративних протоколів за ст. 212-3 КУпАП та скерування їх в суд не входить до компетенції органів прокуратури в рамках нового законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

В прохальній частині та по змісту позовних вимог позивач не оскаржує дій прокуратури, які б мали бути вчинені при неможливості за повноваженнями на такі відреагувати. Відтак, місцевий суд безпідставно мотивував в судовому рішенні як мав би діяти відповідач, чим не аргументовано вийшов за межі позовних вимог, що дозволяється тільки за умови повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч.2 ст.11 КАСУ).

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутись з позовом про оскарження обмеження доступу до публічної інформації.

За таких обставин, проаналізувавши вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198 п.3 ч.1, 202, 205, 207, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокуратури Львівської області задоволити, скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12 травня 2015 року по справі № 813/8443/14 та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконуючого обов'язки прокурора Галицького району міста Львова Ковальчука Максима Валерійовича про визнання незаконними дій і зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 09.11.2015 року