Справа № 815/768/13-а
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2015 р. м. Київ К/800/40775/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Степашка О.І.

Суддів Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ренійському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013

у справі №815/768/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Ренійському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області

про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_2.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ренійському районі Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі по тексту - відповідач. ДПІ у Ренійському районі ГУ Міндоходів в Одеській області) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2012 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 70274,87 грн. за порушення п. 177.1, пп. 177.5.1, пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2013 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.12.2012 № в частині збільшення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 68035,67 грн., у тому числі за основним платежем на суму 54428,54 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 13607,13 грн. В іншій частині податкове повідомлення-рішення від 21.12.2012 № залишити без змін.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що згідно акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 177.1, пп. 177.5.1, пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України), а саме заниження позивачем валових доходів у розмірі 241799,00 грн. та завищення позивачем валових витрат, у зв'язку з тим, що позивач в порушення пп. 177.4, пп. 177.3 ст. 177 ПК України відніс до складу валових 80194,33 грн., а саме суму ПДВ, включену до ціни придбаних товарів та послуг, у той період коли позивач повинен був бути зареєстрованим платником ПДВ, однак не зареєструвався таким платником.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення від 12.12.2012 №, №.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, який є платником податку до податкового органу з реєстраційною заявою про повторну реєстрацію платника ПДВ не звертався, а тому повинен нести відповідальність на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Задовольняючи частково позов суд апеляційної інстанції виходив з наступного, з чим не погоджується суд касаційної інстанції.

Стосовно заниження позивачем валових доходів у розмірі 241799,00 грн., суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач правомірно не збільшив свої доходи 29.12.2011 на 240000,00 грн., які надійшли на його розрахунковий рахунок, оскільки в той же день він перерахував ці кошти ТОВ «Ферко» як авансову оплату насіння соняшника.

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України, витрати операційної діяльності визначаються згідно з п. п. 138.4, 138.6 - 138.9, пп. пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї статті.

Згідно з п. 138.6 ст. 138 ПК України, до складу витрат входить собівартість придбаних та реалізованих товарів відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Проте, судом апеляційної інстанції не взято до уваги, що відповідно до п.138.4 ст. 138 ПК України, витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг. Отже, авансова оплата насіння соняшника не може бути визнано витратами зазначеного періоду.

Щодо висновків суду апеляційної інстанції, що перебіг наступних 12 місяців, передбачених п. 181.1 ст. 181 ПК України, за які має обчислюватися загальний дохід позивача для вирішення питання про реєстрацію чи ні платником ПДВ, починається лише з 16.09.2011, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 181 ПК України у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Відповідно до п. 183.4 ст. 183 ПК України у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним п. 181.1 ст. 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним п. 182.1 ст. 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений п. 183.3 цієї статті.

Згідно до п. 183.10 ст. 183 ПК України будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до органу державної податкової служби реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, платник податку, реєстрацію платника ПДВ якого анульовано за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу, з метою повторної обов'язкової реєстрації платником ПДВ для визначення обсягу оподатковуваних операцій, визначених в п. 181.1 ст. 181 ПК України, повинен враховувати обсяги операцій з постачання товарів/послуг, які здійснені ним протягом останніх 12 календарних місяців, до яких, в тому числі, включаються і місяці попередніх реєстрацій.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Оскільки, апеляційний суд під час розгляду справи неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, а суд першої інстанції вирішив спір з додержанням норм матеріального та процесуального права, то зазначена обставина відповідно до ч. 1 ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови апеляційного суду, та залишення в силі постанови суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 222, 223, 226, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ренійському районі Головного управління Міндоходів Одеської області задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2013 скасувати та залишити в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22.04.2013.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва
(підпис)М.О. Федоров