Справа № 127/2-а-2036/07
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/2-а-2036/07

Головуючий у 1-й інстанції: Іщук Т.П.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

17 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Курка О. П. Білоуса О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоплаченої надбавки за безперервну службу,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про поворот виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.04.2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоплаченої надбавки за безперервну службу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року у задоволені заяви відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву у повному обсязі.

У зв`язку з неприбуттям жодної з осіб, які беруть участь у справі в судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано доказів того, що скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачами завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивачі звернулися до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоплаченої надбавки за безперервну службу.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 квітня 2007 року позов задоволено.

Визнано дії командування військової частини НОМЕР_1 по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надбавки за безперервну службу згідно Указу Президента України № 389 від 5.05.2003 року "Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу" в заниженому розмірі незаконними.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 доплату між фактично виплаченою надбавкою за безперервну службу та надбавкою, на отримання якої позивачі мали право з урахуванням індексу інфляції на користь ОСОБА_1 в розмірі 10596 грн. 33 коп., ОСОБА_2 - 16833 грн. 56 коп.

Постанову в частині стягнення надбавки допущено до негайного виконання.

В результаті проведених виконавчих дій з військової частини НОМЕР_1 стягнено 16833,56 грн. на користь ОСОБА_2 та 10596,33 грн. на користь ОСОБА_1 відповідно до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.04.2007 року.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 липня 2012 року скасовано постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.04.2007 року та ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог позивачів відмовлено.

Згідно частини першої статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про поворот виконання судового рішення вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши судове рішення (визнавши його нечинним або таким, що втратило законну силу), він закриває провадження у справі, залишає позовну заяву без розгляду або відмовляє у задоволенні адміністративного позову чи задовольняє позовні вимоги у меншому розмірі.

Частинами другою та третьою статті 265 цього Кодексу встановлено, що у випадках, встановлених частиною першою цієї статті, суд, ухвалюючи нове судове рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим судовим рішенням або визначити інший спосіб і порядок здійснення повороту виконання.

Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене судом апеляційної чи касаційної інстанції, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, у якому знаходиться справа. Заяву про поворот виконання може бути подано протягом одного року з дня виникнення підстав для повороту виконання.

Відповідно до положень статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України, поворот виконання постанови про відшкодування шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, постанови про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також постанови про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Згідно частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України № 05.05.2003 № 389 «Про надбавки військовослужбовцям Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України за безперервну службу», Міністрові оборони України, Міністрові внутрішніх справ України, Голові Державної прикордонної служби України та Начальнику Управління державної охорони України надано право встановлювати військовослужбовцям відповідно Збройних Сил України, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України та Управління державної охорони України щомісячні надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України, внутрішніх військах, у Державній прикордонній службі та Управлінні державної охорони України у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах: понад 5 років - до 10%; понад 10 років - до 30%; понад 15 років - до 50%; понад 20 років - до 70%; понад 25 років - до 90%.

Порядок і умови виплати зазначених надбавок визначаються Міністром оборони України, Міністром внутрішніх справ України, Головою Державної прикордонної служби України та Начальником Управління державної охорони України.

Отже, вищезазначеним положенням встановлено граничний розмір надбавки за безперервну військову службу та визначено, що право на встановлення розміру, порядку та умов відповідних виплат надано Міністру оборони України.

Вимогами пункту 2 наказу Міністра оборони України від 26.05.2003 № 149 «Про затвердження Інструкції про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за безперервну військову службу в Збройних Силах України», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 28.05.2003 за № 411/7732, встановлено, що розміри щомісячної надбавки за безперервну службу у Збройних Силах України щорічно встановлюються, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, за рішенням Міністра оборони України.

Слід зауважити, що реалізуючи надане Указом право встановлювати військовослужбовцям щомісячні надбавки, визначати порядок та умови її виплати, Міністром оборони України були встановлені її розміри у межах граничних розмірів, передбачених Указом, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, збільшення якого можливе лише шляхом внесення змін до Законів України про державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік» встановлено, що керівники бюджетних установ (військових формувань) утримують чисельність працівників (військовослужбовців) та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове утримання), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише у межах фонду заробітної плати (грошового утримання), затверджених для бюджетних установ (військових формувань) у кошторисах.

Крім того, в матеріалах справи містяться розрахунки різниці між фактично сплаченою надбавкою за безперервну службу позивачів та надбавкою за безперервну службу. Однак вказані розрахунки належним чином не оформлені, а тому відповідно до ст. 70 КАС України вказані розрахунки не являються належними та допустимими доказами у справі.

Також, як зазначив апелянт у заяві про поворот виконання судового рішення, що позивачі повідомили неправдиву інформацію про те, що вони мають право на грошову надбавку за безперервну службу в максимальному розмірі, так як Міністр оборони України своїми розпорядженнями встановив інші розміри надбавки, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, через що і було скасовано рішення першої інстанції від 03.04.2007 року.

Як випливає з матеріалів справи в адміністративному позові позивачі проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та НОМЕР_1 які знаходяться у АДРЕСА_1 . Однак, позивачі надали суду неправдиві відомості відносно свого місця проживання, а саме АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Вищевказане підтверджується копією паспорта ОСОБА_2 де вказано, що останній прописаний по АДРЕСА_4 (а.с.11).

Також, вказане підтверджується конвертами поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи, які направлялися позивачам за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , однак поверталися на адресу суду, із зазначенням "за закінченням терміну зберігання".

Таким чином, під час звернення із позовною заявою та її розгляду позивачами надано Замостянському районному суду м. Вінниці неправдиві відомості про адресу свого дійсного місця проживання.

Крім того, відповідно до протоколу судового засідання Замостянського районного суду м. Вінниці від 03 квітня 2007 року зазначено, що представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позов визнає та просить справу розглянути у його відсутності.

Однак, відповідно до заперечення представника військової частини НОМЕР_1 Дудіної О.Б. від 27.03.2007 року зазначено, зокрема, в задоволені адміністративного позову позивачів про стягнення суми недоплати заборгованості слід відмовити.

Таким чином, враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 03.04.2007 року.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 199, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоплаченої надбавки за безперервну службу скасувати.

Постановити нову ухвалу якою заяву військової частини НОМЕР_1 про поворот виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 03 квітня 2007 року у справі №127/2-а-2036/07 задовольнити.

Допустити поворот виконання постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 03 квітня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення недоплаченої надбавки за безперервну службу.

Стягнути з ОСОБА_1 кошти у розмірі 10 596,33 грн. на користь військової частини НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 кошти у розмірі 16 833,56 грн. на користь військової частини НОМЕР_1 .

.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Білоус О.В.

Курко О. П.