Справа № 826/15683/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 листопада 2015 року 08:20 справа №826/15683/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до1. Міністерства оборони України 2. Начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України
треті особи1. Генеральний штаб Збройних Сил України 2. Начальник Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Воронченко Ігор Олександрович
провизнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач 1) та Начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (далі по тексту відповідач 2), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача 1 від 03 липня 2015 року №477 (по особовому складу) в частині звільнення з військової служби в запас генерал-майора ОСОБА_1 ; 2) визнати протиправним та скасувати наказ Начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 09 липня 2015 року №128 (по стройовій частині) в частині виключення генерал-майора ОСОБА_1 із списків особового складу частини; 3) поновити позивача на військовій службі в Збройних Силах України на посаді Начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України; 4) стягнути з відповідачів на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 03 липня 2015 року по теперішній час.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/15683/15 та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року залучено до участі в адміністративній справі Начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Воронченка Ігоря Олександровича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В судовому засіданні 23 вересня 2015 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали, представники відповідачів та третьої особи 1 проти задоволення позову заперечили; представник третьої особи 2 до суду не прибув, у зв`язку із чим на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно наказу Міністерства оборони України від 03 липня 2015 року №477 (по особовому складу), відповідно до частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті, генерал-майора ОСОБА_1 , начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України звільнено з військової служби у запас за пунктом г (у зв`язку з проведенням організаційних заходів).

У відповідності до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 09 липня 2015 року №128 (по строковій частині) генерал-майора ОСОБА_1 , колишнього начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, звільненого наказом Міністра оборони України від 03 липня 2015 року №477 (по особовому складу) у запас за пунктом г (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті, спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 27 лютого 2015 року №Д-322/1/6дск, з правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення з 09 липня 2015 року та направлено для зарахування на військовий облік до Личаківсько-Шевченківсько-Залізничного об`єднаного районного військового комісаріату міста Львів.

Позивач вважає вказані накази протиправними, оскільки їх прийнято з порушенням вимог законів та нормативних актів, які регулюють проходження військової служби, виходячи з наступного: робота щодо визначення можливості використання на військовій службі та вакантних рівнозначних посадах за основною або спорідненою спеціальностями не проводилась; переважне право позивача на залишення на службі, як учасника бойових дій та першочергове право на призначення на вакантні посади не дотримано; бесіда перед звільненням не проводилась; без згоди позивача виключено із списків особового складу частини до проведення необхідних розрахунків; звільнення відбулось всупереч бажанню позивача отримати основну щорічну відпустку та без її надання.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши про безпідставність позовних вимог, з огляду на наступне: позивача звільнено з військової служби, у зв`язку з проведенням організаційних заходів; посаду, яку займав позивач скорочено; статус учасника бойових дій не надавав позивачу переваг при призначенні на посаду перед іншими військовослужбовцями з вищим рівнем військової освіти; за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, позивачу виплачено грошову компенсацію, оскільки із заявою про надання відпустки позивач не звертався.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред`явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що ОСОБА_1 обіймав посаду начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України.

Як встановлено вище, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за пунктом г, у зв`язку з проведенням організаційних заходів.

Згідно пункту г частини шостої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 226 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі по тексту Положення) передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів: 1) при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформовуванні), реорганізації військових частин або державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних (освітніх) закладів, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі; 2) при скороченні рівнозначних посад у межах їх загальної чисельності, які підлягають заміщенню військовослужбовцями з однаковою військово-обліковою спеціальністю, зокрема, якщо займана ними посада не підлягає скороченню, за їх згодою (для військовослужбовців, які мають право на пенсію).

Таким чином, в межах спірних правовідносин необхідно встановити факт скорочення посади, яку займав позивач та неможливість його використання на військовій службі.

Пунктом 8 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671 передбачено, що з питань реформування та розвитку Збройних Сил, їх бойової і мобілізаційної готовності, оперативної та бойової підготовки, здійснення організаційних заходів та інспектування Міністр видає спільні з начальником Генерального штабу - Головнокомандувачем Збройних Сил накази і директиви.

Матеріали справи підтверджують, що Міністерством оборони України та Генеральним штабом Збройних Сил видано спільну директиву від 27 лютого 2015 року №Д-322/1/6дск про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2015 році.

З метою виконання вимог вказаної директиви, розроблено та надіслано керівникам структурних підрозділів апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил перелік змін до штату, згідно якого зі штату Генерального штабу Збройних Сил України виведено посаду начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, генерал-лейтенант із ВОС 2905001 та введено посаду начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, генерал-лейтенант із ВОС 0110001.

Наведене свідчить про те, що посаду начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, генерал-лейтенант із ВОС 2905001 скорочено на виконання плану проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2015 році, затвердженого спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил від 27 лютого 2015 року №Д-322/1/6дск.

Як свідчать матеріали справи, позивача ознайомлено з переліком змін до штату Генерального штабу Збройних Сил України від 28 лютого 2015 року №322/1/1559 05 березня 2015 року.

Відповідач зазначив, що відповідно до наказу Міністерства оборони України від 20 червня 2012 року №412/дск, ВОС 290500 Комплектування особовим складом військ (сил) та ведення обліку чисельності. Управління кар`єрою може використовуватись на посадах спеціалістів в органах військового управління, а ВОС 011000 Управління бойовими діями (оперативною, бойовою підготовкою та планування бойових дій) військ (сил) використовується на посадах тільки керівного складу, які передбачають оперативно-стратегічний рівень військової освіти, а тому ОСОБА_1 не може розглядатись кандидатом на нововведену посаду, у зв`язку з відсутністю оперативно-стратегічного рівня військової освіти.

Як свідчить аркуш бесіди від 23 травня 2015 року, позивачу запропоновано посаду начальника Тилу Збройних Сил України.

У свою чергу позивач, погодився щодо призначення на вказану посаду, за умови збереження рівня грошового забезпечення за попередньою посадою.

Пунктом 12.2 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170 (далі по тексту Інструкція) передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, а також у разі неможливості переведення на іншу посаду у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі здійснюється у разі неможливості їх використання на службі.

Неможливість використання військовослужбовців на військовій службі визначається відсутністю вакантних рівнозначних посад за основною або спорідненою військовими спеціальностями, що підтверджується відповідними кадровими органами.

Як свідчить зміст подання на звільнення, позивачу запропоновано посаду начальника Тилу Збройних Сил України, на що офіцер погодився до призначення, але за умови підвищення грошового окладу та залишення грошового забезпечення, яке отримував за попередньою посадою, однак задовольнити вказані умови не виявилось за можливе, оскільки така можливість не передбачена чинним законодавством.

Крім того, листом Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 22 вересня 2015 року №226/2/7525 позивача повідомлено про те, що на час звільнення з військової служби у запас, вакантних посад, які б відповідали рівню військової освіти, спеціальності та досвіду служби ОСОБА_1 та були не нижчими за посаду начальника Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, у Міністерстві оборони України та Генеральному штабі Збройних Сил відсутні.

Згідно пункту 4.26 Інструкції під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення військових посад, переважне право на призначення надається військовослужбовцям з вищою кваліфікацією і вищою оцінкою службової діяльності.

При рівних показниках в оцінці службової діяльності і кваліфікації перевага в призначенні надається військовослужбовцям: які є одруженими та мають двох і більше утриманців; у сім`ях яких немає інших працюючих членів сім`ї; які мають тривалий досвід військової служби, але не набули ще права на пенсію за вислугу років; які навчаються у навчальних закладах; які є учасниками бойових дій, інвалідами війни та особами, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; які є авторами винаходів і раціоналізаторських пропозицій; які внаслідок проходження військової служби отримали каліцтво або захворювання; які проходили строкову військову службу - протягом двох років з дня звільнення їх зі строкової служби.

Перевага в призначенні може надаватись також іншим військовослужбовцям, якщо це передбачено законодавством України.

З аналізу вказаної правової норми вбачається, що переважне право на призначення на посаду у випадку скорочення чисельності штату належить військовослужбовцям з вищою кваліфікацією, а така підстава як учасник бойових дій є у даному випадку другорядною, що спростовує доводи позивача на переважне право зайняття посади.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що оскаржувані накази є правомірними, а позовні вимоги нормативно та документально не підтверджуються.

Стосовно доводів позивача про виключення його зі списків особового складу частини до проведення необхідних розрахунків, суд звертає увагу на наступне.

Пунктом 242 Положення зокрема передбачено, що після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Згідно листа Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 18 серпня 2015 року №305/1085 та роздавальної відомості №525, які містяться в матеріалах справи, колишньому начальнику Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України ОСОБА_1 виплачено грошове забезпечення по день виключення зі списків особового складу та грошова допомога при звільненні в сумі 203 019,91 грн.

Стосовно заборгованості за належне до видачі та не отримане речове майно, представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 з даного приводу не звертався, що підтверджується довідкою від 26 серпня 2015 року №341/5/1/2190.

Доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірності своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у свою чергу позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов