Справа № 2-н/1970/5/12
Суддя: Хрущ В. Л.
Дата ухвалення: 2012-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 2-н/1970/5/12

(№ 2-а/1970/1448/11)

"14" серпня 2012 р. м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Хрущ В. Л.,

за відсутності позивача та відповідача,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Тернополі заяву Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у справі 2-а/1970/1448/12 за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у справі 2-а/1970/1448/12 задоволено адміністративний позов Управління Пенсійного фонду України у м. Тернополі та стягнуто з відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість зі сплати страхових внесків в сумі 1288,80 грн. Дана постанова набрала законної сили у встановленому порядку.

16 травня 2012 року на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду від Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі надійшла заява (вх. №4802, вих.№7831/04 від 15.05.2012 року) про перегляд вищезазначеної постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування необхідності подання вказаної заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі зазначило, що після прийняття 10 квітня 2012 року Тернопільським окружним адміністративним судом Пенсійному фонду стали відомі істотні для справи обставини, а саме: отримано від Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції інформацію про те, що в період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року, тобто, в період за який було заявлено та стягнуто в судовому порядку з відповідача кошти по страхових внесках, СПД-ФО ОСОБА_1 підприємницькою діяльністю - не займалась.

У зв'язку з цим Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі просить скасувати прийняту на його користь постанову від 10.04.2012 року у справі №2-а/1970/1448/12 та прийняти нове рішення з урахуванням вищезазначених нововиявлених обставин.

У зв'язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, враховуючи те, що від них додаткових заяв та клопотань не надходило, - суд, у відповідності до положень статей 12, 41, 128 Кодексу адміністративного судочинства України, визнав за доцільне проводити розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, перевіривши доводи, покладені в основу обґрунтувань необхідності подання такої заяви, а також проаналізувавши надані на підтвердження цих обґрунтувань докази, які мають юридичне значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті, надавши їм належну правову оцінку,- суд вважає, що заява Управління Пенсійного фонду України ум. Тернополі про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у справі 2-а/1970/1448/12 - є обґрунтованою та підлягає задоволенню, -з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України постанова або ухвала суду, що набрала законної сили, може бути переглянута у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 ч.2. ст. 245 КАС України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного, так і правового характеру), які об'єктивно існували на момент вирішення адміністративної справи та не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставини нововиявленою - є обов'язковою.

Під час розгляду справи в порядку провадження за нововиявленими обставинами судом встановлено, що 10 квітня 2012 року Тернопільським окружним адміністративним судом прийнято постанову про стягнення з СПД - ФОП ОСОБА_1 заборгованості зі сплати страхових внесків в сумі 1288,80 грн.

Вказана сума коштів стягнута з відповідача за період з липня по грудень 2010 року.

Разом з тим, після прийняття судом вищезазначеної постанови, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Тернополі було отримано довідку ТОДПІ від 11.04.2012 року №3881/17-430, яка містить інформацію про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ТОДПІ, як фізична особа -підприємець з 08 липня 2008 року; з 01 січня 2010 року по 31 березня 2010 року відповідач здійснювала діяльність на основі сплати фіксованого податку, а з 01 квітня 2010 року по ЗО червня 2010 року - за спрощеною системою оподаткування обліку та звітності на основі сплати єдиного податку. Водночас, у цій же довідці вказано, що з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року відповідач - СПД - ФОП ОСОБА_1 - підприємницькою діяльністю - не займалась, і відповідно, згідно даних таблиці, фіксованого чи єдиного податку у період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року - не сплачувала.

Відповідно до п. З ст.11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) - особами, які підлягають загальнообов'язковому пенсійному страхуванню, є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з п. 5 ст. 14 Закону №1058-IV - застраховані особи, зазначені в пункті 3 статті 11,- є страхувальниками.

Стаття 15 Закону №1058-IVпередбачає, що страхувальники, зазначені уст. 14 вказаного Закону, - є платниками страхових внесків.

З огляду на зазначені норми, здійснюючи діяльність на основі сплати фіксованого податку (у період з 01 січня 2010 року по 31 березня 2010 року), а також за спрощеною системою оподаткування обліку та звітності на основі сплати єдиного податку (у період з 01 квітня 2010 року по ЗО червня 2010 року), відповідач - СПД -ФОП ОСОБА_1, - була платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розумінні вищевказаних норм Закону №1058-IV.

Водночас, відповідно до пп. 4 п. 8 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Разом з цим, відповідно до ст. 1 Закону №1058-ІУ - мінімальний страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених законом на день отримання заробітної плати (доходу).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № №1058-гУ, у редакції, яка діяла станом на 01.07.2010 року та до 01.01.2011 року, тобто, у період, коли відповідач не здійснювала діяльності, - було встановлено, що страхові внески для осіб, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, нараховуються на суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Тобто, за змістом вказаних приписів необхідною умовою для нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування - є одержання суб'єктом підприємницької діяльності доходу за відповідний період.

Водночас, наявність реєстрації особи як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи та перебування її на обліку у відповідному податковому органі - не може бути визнано єдиним доказом здійснення підприємницької діяльності та одержання від такої діяльності доходу.

Таким чином, беручи до уваги ті нововиявлені обставини, на які Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі посилається як на підставу перегляду судового рішення, а саме на те, що довідкою ТОДПІ від 11.04.2012 року №3881/17-430 підтверджується те, що СПД - ФОП ОСОБА_1 з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року підприємницькою діяльністю - не займалась, і відповідно, згідно даних таблиці, фіксованого чи єдиного податку у період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року - не сплачувала, - суд приходить до висновку, що вказані докази свідчать про неодержання відповідачем у 3-4 кварталах будь-яких доходів та виручки, які б можна було визнати об'єктом нарахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розумінні ст. 19 Закону №1058-ІУ.

При цьому, здійснення Управлінням Пенсійного фонду України в М.Тернополі помилкового донарахування страхового внеску у сумі, заявленій до стягнення у даній справі, на основі помилкових даних, - в жодному разі не може бути підставою для покладення на відповідача визначеного ч. 6 ст. 20 Закону №1058-ІУ обов'язку по сплаті такої суми безпідставно нарахованих внесків за відповідні базові звітні періоди.

Згідно з ч.І ст.69 та ч. 1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України - доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними - є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1ст. 253 КАС України визначено, що суд може скасувати постанову чи ухвалу у справі і прийняти нову постанову чи ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінюючи наявні письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, в їх сукупності, а також враховуючи те, що про відсутність правових підстав для стягнення в судовому порядку з відповідача - СПД - ФОП ОСОБА_1 заявленої у даній справи суми страхових внесків (1288,80 грн.) - не було відомо ані позивачу на момент звернення до суду із позовною заявою, ані Тернопільському окружному адміністративному суду на час прийняття постанови від 10 квітня 2012 року однак, обставини, що підтверджують нездійснення відповідачем підприємницької діяльності у період з 01 липня 2010 року по 31 грудня 2010 року та безпідставність заявления до відповідача позовних вимог про стягнення за цей період суми страхових внесків, - є істотними для вирішення даного спору, і дані обставини є нововиявленими в розумінні пункту 1 ч.2. ст. 245 КАС України, і їх неврахування при вирішенні даного спору призведе до порушення прав та законних інтересів відповідача, - суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення заяви Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - шляхом скасування постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у справі 2-а-1970/1448/12 та прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 12, 41, 69-71, 94, 128, 158-163, 245-253 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про перегляд за

нововиявленими обставинами постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у справі 2-а/1970/1448/12 - задовольнити.

2. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2012 року у даній адміністративній справі №2-а-1970/1448/12 - скасувати.

3. В задоволенні адміністративного позову Управління Пенсійного фонду України в

М.Тернополі до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків - відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили за правилами статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Хрущ В. Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В. Л.