Справа № 823/5066/15
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року справа № 823/5066/15

м. Черкаси

17 год. 28 хв.

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді: Тимошенко В.П.,

за участю секретаря: Цаплі І.Ю.,

представника позивача - Черевичного Д.А. (за довіреністю),

представника відповідача - Литвиненка І.Д. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринопільський торговий дім» до Звенигородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

05 жовтня 2015 року до суду з позовною заявою звернулося товариства з обмеженою відповідальністю "Катеринопільський торговий дім" (далі - позивач), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.09.2015 №.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що оскаржуване рішення базується на акті камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість від 08.09.2015 №93/23-12-15-028/32316860, згідно якого встановлено несвоєчасність перерахування самостійно визначеного грошового зобов'язання ТОВ «Катеринопільський торговий дім» з податку на додану вартість в сумі 262064 грн, чим порушено терміни сплати самостійно визначено грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України. Позивач вважає висновки акту не правомірним, а тому податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, судом встановлено таке.

19.08.2015 ТОВ «Катеринопільський торговий дім» подало Звенигородської ОДПІ Головного управління ДФС у Черкаській області уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2015 року №, квітень 2015 року № і за травень 2015 року №. Подання вказаних уточнень пов'язане з тим, що у декларації за березень 2015 року виявлена помилка - не прописана сума податкового кредиту в розмірі 400589,00 грн у строчці «а» до податкової декларації з податку на додану вартість, тому підприємство не мало права скористатися даною сумою в наступних податкових періодах, що і призвело до заниження податкових зобов'язань за період березень - травень 2015 року на суму 262064,00 грн (березень - 137495, 00 грн, квітень - 71593,00 грн та травень - 52976, 00 грн).

20.08.2015 подано податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2015 року №, із зазначенням у строчці 23.1 «Зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» суми - 296 919,00 грн, яка включає в себе суму грошового зобов'язання - 262064,00 грн та штрафні санкції - 34855,00 грн (з них штраф у розмірі 3% - 7862,00 грн від суми грошового зобов'язання 262064,00 грн за самостійно виявлену помилку та 10% за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання - 26206,40 грн, а також 786,60 грн - пеня).

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що отримавши в телефонному режимі податкову консультацію щодо правильності відображення показників податкової декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року №, якою повідомлено про неправильність заповнення вказаної декларації, а саме в частині відображення показників строки 23.1 «Зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» - замість суми « 296 919,00 грн» потрібно було зазначити суму « 293 311,00 грн», щоб за підприємством не рахувалась переплата - 3608,00 грн. У з в'язку з чим 20.08.2015 подана нова звітна декларація з податку на додану вартість за липень 2015 року № із зазначенням у строчці 23.1 «Зараховується у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість» суми - 293311,00 грн, яка включає в себе суму грошового зобов'язання - 262 064,00 грн та штрафні санкції - 31247,00 грн (з них штраф у розмірі 3% - 7862,00 грн від суми грошового зобов'язання 262064,00 грн за самостійно виявлену помилку та 10% за несвоєчасну сплату грошового зобов'язання - 23385,00 грн).

08.09.2015 головним державним ревізором інспектором Звенигородської державної податкової інспекції (Катеринопільського відділення) проведено камеральну перевірку платника ТОВ «Катеринопільський торговий дім» з питань своєчасності сплати податку на додану вартість.

За результатами перевірки складений акт від 08.09.2015 № 93/23-12-15-028/32316860, згідно з висновками якого встановлено несвоєчасне перерахування самостійно визначеного грошового зобов'язання ТОВ «Катеринопільський торговий дім» з податку на додану вартість в сумі 262064 грн, чим порушено терміни сплати самостійно визначено грошового зобов'язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.50.1 ст. 50 Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки 08.09.2015 № 93/23-12-15-028/32316860 відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення від 17.09.2015 №.

При вирішенні спору по суті суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 16.1.3 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору (пункт 48.1. статті 48 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктами 49.1., 49.2. статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Позивачем сума недоплати і штрафу у розмірі 3-х відсотків відповідно до пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України сплачена за рахунок від'ємного значення сум податку на додану вартість у зменшення суми податкового боргу з податку на додану вартість лише 20.08.2015, таким чином платником порушено вимоги підпункту а пункту 50.1. статті 50 Податкового кодексу України щодо терміну сплати відповідних сум недоплати та штрафу.

Відповідно до пункту 126.1. статті 126 Податкового кодексу України 126.1. у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з підпунктом 129.1.2. пункту 129 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті (пункт 129.4. статті 129 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 129.3.1. нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Таким чином, при самостійному виявлені платником податків заниження суми податкового зобов'язання пеня розраховується виходячи з суми заниження та за весь період заниження.

Суд зазначає, що позивачем при поданні уточнюючих розрахунків та звітної декларації за липень 2015 року не врахував нарахування пені і помилково переконаний, що ним сплачено штрафну санкцію в розмірі 10 % від суми простроченого платежу.

Що стосується твердження позивача, що відповідно до статті 53 Податкового кодексу України платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації не може бути притягнуто до відповідальності, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова консультація - допомога контролюючого органу конкретному платнику податків стосовно практичного використання конкретної норми закону або нормативно-правового акта з питань адміністрування податків чи зборів, контроль за справлянням яких покладено на такий контролюючий орган.

Згідно пункту 52.1 статті 52 Податкового кодексу України контролюючі органи за зверненням платників податків надають безоплатно консультації з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 Податкового кодексу України).

За вибором платника податків консультація надається в усній, письмовій або електронній формі.

Згідно з пунктом 53.1 статті 53 Податкового кодексу України не може бути притягнуто до відповідальності платника податків, який діяв відповідно до податкової консультації, наданої йому у письмовій або електронній формі, а також узагальнюючої податкової консультації, зокрема, на підставі того, що у майбутньому така податкова консультація або узагальнююча податкова консультація була змінена або скасована.

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що представником позивача не доведений факт отримання податкової консультації в передбаченій законом формі.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Обов'язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття спірного рішення покладено на відповідача.

В даному випадку відповідач довів правомірність прийнятого ним податкового повідомлення - рішення.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення винесене на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 56, 58, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до вимог статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд у строки та порядку, передбачені статтями 185-187 цього Кодексу.

Суддя В.П. Тимошенко

Повний текст складений та підписаний 20 листопада 2015 року