Справа № 826/20094/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 листопада 2015 року № 826/20094/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., судді Федорчука А.Б., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Омега Банк» до Державної реєстраційної служби України та державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонської Ірини Володимирівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Омега Банк» з позовом до Державної реєстраційної служби України та державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонської Ірини Володимирівни, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Мощонської Ірини Володимирівни про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 15032692 від 08.08.2014;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Мощонську Ірину Володимирівну повторно розглянути заяву ПАТ «Омега Банк», від імені якого діє представник за довіреністю Пархомчук С.В., про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Великосолтанівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний реєстратор Мощонська І.В. прийняла протиправне рішення № 15032692 від 08.08.2014 року, яким ПАТ «Омега Банк» відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: Київська область, Васильківський район, Великосолтанівська сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2. На переконання позивача така відмова державного реєстратора не ґрунтується на підставах, визначених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки дане рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень не містить належного обґрунтування щодо наявних перешкод для державної реєстрації права власності (зокрема, посилання державного реєстратора на те, що подані для проведення державної реєстрації прав не відповідають вимогам закону, та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують спростовуються наступним. Норми Законів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та «Про Державний земельний кадастр» визнається право власності, зареєстроване раніше, до зміни порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і не передбачає необхідності перереєстрації права власності в зв'язку з виникненням поточних змін в законодавстві, та передбачає автоматичне перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про зареєстровані до 01.01.2013 року земельні ділянки в державному реєстрі земель. Таким чином, відповідач у відповідності до норм чинного законодавства був зобов'язаний та мав реальну можливість звернутися до органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру за інформацією про зареєстровану земельну ділянку (в тому числі про цільове призначення такої земельної ділянки).

В призначені судові засідання представники сторін не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

При цьому, позивач надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачем до канцелярії суду подані письмові заперечення проти позову, де зазначено про те, що оскаржуване рішення про відмову у державній реєстрації права власності прийняте у межах повноважень державного реєстратора та з дотриманням норм чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи в судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників обох сторін в судове засідання, суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Судом встановлено, що позивачем подано до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області заяву про державну реєстрацію права власності та їх обтяжень.

Заява зареєстрована у базі даних про реєстрацію заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01.08.2014 11:24:59 за реєстраційним номером 7620346 в підтвердження чого видано картку прийому заяви № 14856161.

До заяви було додано наступний перелік документів: паспорт Пархомчука Сергія Валерійовича (копія), серія та номер: НОМЕР_3, виданий 29.09.2006, видавник: Таращанське РВ ГУ МВС України в Київській обл.; ідентифікаційний номер (копія), серія та номер: виданий 21.12.2004, видавник: ДПА України; довіреність (копія), серія та номер: б/н, виданий 29.10.2013, видавник: Публічне акціонерне товариство "ОМЕГА БАНК"; рішення суду, серія та номер: 362/1868/13-ц, виданий 06.08.2013, видавник: Васильківський міськрайонний суд Київської області; рішення суду (копія), серія та номер: 362/1868/13-ц, виданий 06.08.2013, видавник: Васильківський міськрайонний суд Київської області; виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, серія та номер: ААВ № 721421, видана 31.05.2013, видавник: Оболонська районна в м. Києві Державна адміністрація; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, серія та номер: 18834405, виданий 13.06.2014, видавник: Відділ державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного правління юстиції у м. Києві; статут Публічного акціонерного товариства "ОМЕГА БАНК" (копія), серія та номер: 027941, виданий 02.09.2013, видавник: Відділ державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

08.08.2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Мощонською І.В., за наслідками розгляду заяви ПAT «Омега Банк» прийнято рішення про відмову у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, що розташована у Київській області, Васильківський район, сільська рада Великосолтанівська, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2.

Підставою для відмови, державний реєстратор зазначив те, що подані для проведення державної реєстрації прав документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. А саме як зазначено в тексті рішення державного реєстратора № 15032692 від 08.08.2014 року: «У ході розгляду заяви встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2013 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на земельну ділянку, з цільовим призначенням під розміщення об'єкту оптово-роздрібної торгівлі для обслуговування жителів територіальних громад, що не відповідає класифікації видів цільового призначення земель, затверджено Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 N548.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Таким чином, враховуючи викладене, подані документи не дають змоги внести до запису про нерухоме майно відомості необхідні для проведення державної реєстрації прав передбачені пунктом 20 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141».

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, що визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (надалі - Закон № 1952-IV).

Згідно із ч. 1 ст. 2 цього Закону «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно» (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

В силу норм ст. 5 Закону № 1952-IV у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-IV передбачено, що орган державної реєстрації прав, зокрема, проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

При цьому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав приймає держаний реєстратор (п. 2 ч. 2 ст. 9 цього Закон).

Одночасно відповідно до законодавчо визначених повноважень державний реєстратор має встановити відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав (п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону № 1952-IV).

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України (ч. 13 ст. 15 Закону № 1952-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 на виконання положень ст. 15 Закону № 1952-IV був затверджений Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - Порядок № 868), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та який набрав чинності 12.02.2014 року, тобто діяв станом на прийняття оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 08.08.2014 № 15032692).

Для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна (п. 8 Порядку № 868).

Окрім того, для проведення державної реєстрації прав заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору. Водночас подання заявником документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, не в повному обсязі не є підставою для відмови у прийнятті заяви (п. 13 Порядку № 868).

Положеннями п. 36 Порядку № 868 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 37 Порядку № 868 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є: державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону. Дані норми п. 37 Порядку № 868 кореспондуються із нормами п. 4 - 6 ч. 1 ст. 19 Закону № 1952-IV.

Документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність відомостей, які містяться у документах, поданих для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, несе заявник (п. 6 цього Порядку). Дана норма кореспондується з нормою ч. 3 ст. 17 Закону № 1952-IV.

За приписами положень п. 15 Порядку № 868, під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Між тим п. 16 цього Порядку передбачено, що у разі подання документів, необхідних для проведення державної реєстрації речових прав, не в повному обсязі державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви, яке містить рекомендації щодо усунення обставин, що були підставою для його прийняття.

Також, відповідно до п. 43 Порядку № 868 для проведення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, відсутні відомості про її кадастровий номер, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку.

Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, право власності на яку зареєстроване до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстроване у Державному реєстрі прав, проводиться у спеціальному розділі зазначеного Реєстру, крім випадків, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації (п. 20 Порядку № 868).

У випадку прийняття рішення про державну реєстрацію прав держаний реєстратор у відповідності до вимог п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» вносить до запису про нерухоме майно (земельної ділянки) наступні відомості: дата державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площа земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; місцезнаходження земельної ділянки; підстава для внесення запису про нерухоме майно: назва рішення; дата формування рішення; індексний номер рішення; прізвище, ім'я та по батькові державного реєстратора; найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу.

У разі коли на земельній ділянці розташований об'єкт нерухомого майна, право власності на який зареєстровано в установленому законодавством порядку, державний реєстратор додатково вносить відомості про реєстраційний номер такого об'єкта.

У випадку відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор відповідно до п. 28 Порядку № 868 приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

В свою чергу норми п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV встановлюють, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 52 - 56 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень (ч. 2 і 3 ст. 24 цього Закону).

Системний аналіз положень ст. 15 та 24 Закону № 1952-IV та п. 15 та 28 Порядку свідчить про їх узгодженість між собою та дає підстави стверджувати, що прийняттю рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію та документів, необхідних для її проведення, передують дії державного реєстратора по встановленню факту відсутності підстав для відмови в такій державній реєстрації прав та їх обтяжень шляхом перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутності суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав.

Зокрема, нормами ст. 28-1 Закону № 1952-IV закріплений механізм взаємодії органу державної реєстрації прав та органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру. Так, згідно ч. 2 цієї статті Закону орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації прав інформацію про: державну реєстрацію земельної ділянки (дату державної реєстрації, орган, що здійснив таку реєстрацію); кадастровий номер, площу, місце розташування земельної ділянки; кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки в електронній (цифровій) формі.

Орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, надає органу державної реєстрації право доступу до перегляду кадастрових карт (планів) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно.

Також, ч. 1 ст. 36 Закону України від 07.07.2011 року N 3613-VI "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру, зокрема, про межі земельних ділянок.

Таким чином, в разі, коли інформацію, яка відсутня у правовстановлюючому документі, державний реєстратор може дізнатися із загальнодоступних джерел або з інших документів, доданих до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, то відмова у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV (подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують), є протиправною (Аналогічна правова позиція наведена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України 18.09.2015 № 20 «Про огляд практики розгляду справ, які виникають зі спорів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме - картки прийому заяви № 14856161 позивачем до органу державної реєстраційної служби в якості підстави для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 подана копія рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2013 року по справі № 362/1868/13-ц за позовом ПАТ «Омега банк» до ОСОБА_4, за участі третьої особи - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 2709/0470/88-116-Z-2 від 29.12.2008 року (дане рішення суду набрало законної сили 27.08.2013 року, що не заперечується відповідачами). Цим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2709/0407/88-116 від 24.04.2007 року в розмірі 9 022 711,41 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору № 2709/0470/88-116-Z-2 від 29.12.2008 року шляхом визнання за ПАТ «Омега Банк» права власності на предмет іпотеки у вигляді земельної ділянки площею 4,02080 га, що розташована на території Великосолтанівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення - під розміщення об'єкту оптово-роздрібної торгівлі для обслуговування жителів територіальних громад, власником якої на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 07.02.2008 року є ОСОБА_4, загальною вартістю 5 010 155,06 грн.

Додатково на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивачем до суду подані копії іпотечного договору від 29.12.2008 року № 2709/0470/88-116-Z-2, предметом якого є зазначена вище земельна ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2, загальною площею 402080 га та з цільовим призначенням під розміщення об'єкту оптово-роздрібної торгівлі для обслуговування жителів територіальних громад, та витягу № НВ-013 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 4,0280 та з кадастровим номером НОМЕР_2, наданого на запит ОСОБА_6 26.07.2013 року. За даними цього Витягу в Державному земельному кадастрі наявні наступні відомості про зазначену земельну ділянку: кадастровий номер - НОМЕР_2; площа (га) - 4,0280; місце розташування - Київська область, Васильківський район, Великосолтанівська сільська рада; цільове призначення - 11.02; категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання земельної ділянки - під розміщення об'єкту оптово-роздрібної торгівлі для обслуговування жителів територіальних громад; дата державної реєстрації - 07.02.2008; власник - ОСОБА_4 (на праві приватної власності).

За даними публічна кадастрова карта Державного агентства земельних ресурсів України (http://map.land.gov.ua/kadastrova-karta), яка є загальнодоступним та загальновідомим ресурсом, містить інформацію про цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2, а саме "11.02 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості", що відповідає підрозділу11.02 розділу 11 "Землі промисловості (землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під'їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд)" секції J "Землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення" Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за № 1011/18306.

Окрім того, 09.04.2015 до канцелярії суду надійшов лист Головного управління Держземагентсва у Київській області, наданий у відповідь на судовий запит від 16.02.2015 № 826/20094/14/2147/15, з відомостями про земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2.

Тобто, з наявних у справі матеріалів вбачається наявність відомостей про земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 в Державному земельному кадастрі.

Наданий позивачем для реєстрації для вчинення реєстраційної дії документ - рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.08.2013 року по справі № 362/1868/13-ц містить інші відомості про розмір площі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 (а саме замість площі « 4,0280 га» в рішенні міськрайонного суду вказано « 4,0208 га», що підтверджується також текстом безпосередньо іпотечного договору від 29.12.2008 року № 2709/0470/88-116-Z-2) та цільове призначення такої земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що хоч державний реєстратор при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень не скористався можливістю отримати інформацію про цільове призначення земельної ділянки (в тому числі із загальнодоступних джерел та/або шляхом витребування додаткових документів від ПАТ «Омега Банк»), проте в даному в даному випадку це не вплинуло на правильність висновків про відсутність підстав для державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2 за ПАТ «Омега Банк» на підставі поданої заяви від 01.08.2014 № 7620346 та доданих до неї документів, а відтак позовні вимоги позивача про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора № 15032692 від 08.08.2014 задоволенню не підлягають.

Щодо решти заявлених позовних вимог, які полягають у зобов'язанні відповідача вчинити певні дії, то слід зазначити, що останні мають похідний характер від розглянутих вище позовних вимог щодо яких суд дійшов висновку про відмову у їхньому задоволенні, а, отже позовні вимоги і в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що відповідно не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 94 КАС України визначено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову публічного акціонерного товариства «Омега Банк» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Федорчук А.Б.

Суддя Шулежко В.П.