Справа № 2а-6950/10/0470
Суддя: Коблова Ольга Дмитрівна
Дата ухвалення: 2011-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2011 р. Справа № 2а-6950/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участю:
представника позивача ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4 представника відповідача ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Дочірнього підприємства обласного Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" - "Верхньодніпровськтеплоенерго" до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції про визнання податкового повідомлення-рішення нечинним, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство обласного Комунального підприємства "Дніпротеплоенерго"-"Верхньодніпровськтеплоенерго" звернулося до суду із адміністративним позовом до Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції з проханням: визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № /1 від 26.04.2010р.; зобов'язати Верхньодніпровську об'єднану державну податкову інспекцію Дніпропетровської області внести зміни до особового рахунку відповідно до призначень платежу платіжних доручень № 128 від 01.03.2010 p., № 141 від 09.03.2010 p., № 148 від 12.03.2010 p., № 168 від 19.03.2010 p., № 178 від 23.03.2010 p., № 156 від 12.03.2010 р.; визнати протиправними дії Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області з вилучення готівки з каси.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що з винесеним податковим рішенням не погоджується, оскільки, податкове рішення винесено без врахування певних обставин та вимог чинного законодавства.

Представники відповідача проти позову заперечували, зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню. Також, представниками відповідача було зазначено, що дії податкової є такими, що вчинені в межах наданих повноважень та відповідають діючому законодавству.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає необхідним задовольнити позов з наступних підстав.

Встановлено, що 25 березня 2010 р. Верхньодніпровською об'єднаною державною податковою інспекцією Дніпропетровської області (далі - Відповідач) було проведено невиїзду документальну перевірку своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету Дочірнім підприємством обласного комунального підприємства "Дніпротеплоенерго"-"Верхньодніпровськтеплоенерго "далі - Позивач), за результатами якої складено Акт перевірки № 107/150.

Проведеною перевіркою встановлено порушення п. 7.7 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість (далі - ЗУ «Про ПДВ») та п.п. 5.3.1 п.5.3 ст. 5 та п.п.17.1.7 п.17.1 ст.17 ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»(далі - Закон 2181).

На підставі складеного акту перевірки № 107/150 від 25.03.2010 р. Відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № /0 на суму 41 280,97 грн.

08 квітня 2010 р. Позивачем було подано первинну скаргу № 131 до Відповідача, в якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.03.2010 р.

26 квітня 2010 р. Відповідачем було прийнято рішення № 7603/10/15-044, яким Позивачу у задоволенні скарги було відмовлено та винесено нове податкове повідомлення-

рішення № /1 від 26.04.2010 р. на суму 41 280,97 грн.

Згідно абз. 4 п.п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5 Закону 2181, рішення вищого (центрального) органу контролюючого органу за заявою платника податків не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене у судовому порядку.

Зазначеним податковим повідомленням-рішенням визначено штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань з ПДВ за 2005 - 2006 p.p.

Відповідно до п.п.17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону 2181, у разі коли платник податків сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання із затримкою більше 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 50% погашеної суми податкового боргу.

В акті перевірки № 107/150 від 25.03.2010 р. Відповідачем було зазначено, що Позивачем були здійснені платежі в рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 82 561,83 грн.

Але суд зазначає, що це не відповідає дійсності, оскільки Відповідачем було самостійно здійснено зарахування поточних платежів в рахунок погашення податкового боргу шляхом:

- зміни призначення платежу в платіжних дорученнях на загальну суму 120 508,00 грн. зі сплати поточних податкових зобов'язань з ПДВ за лютий 2010 р.;

- зміни призначення платежу в платіжних дорученнях на суму 2 788,92 грн. з орендної плати від ЗАТ «ОСОБА_6ЕС.ЕМ.»за лютий 2009 року та виручка за металолом ДП «Верхньодніпровськтеплоенерго»до держказначейства України;

- вилучення готівки з каси підприємства Позивача в сумі 3 030,00 грн.

З цих сум (126 326,92 грн.) - 82 561,83 грн. зараховано в рахунок погашення податкового боргу, а 43 735,09 грн. - в рахунок погашення пені, що була нарахована Відповідачем, та 30,00 грн. було сплачено Відповідачем за розрахунково-касове обслуговування банку.

Однак, такі дії Відповідача є неправомірним та безпідставними з урахуванням наступного:

Слід зазначити, що 18 березня 2010 р. Позивачем було подано податкову декларацію з податку на додану вартість, згідно якої Позивачем було самостійно визначені податкові зобов'язання в сумі 127 296,00 грн.

Згідно п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону 2181, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього Закону для подання податкової декларації.

Підпунктом 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону 2181 визначено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (декларація з ПДВ) - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, граничним строком оплати податкової декларації за лютий місяць 2010 р. є 30 березня 2010 р.

Позивачем було здійснено платежі в рахунок оплати податкової декларації на загальну суму 120508,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 128 від 01.03.2010р., № 141 від 09.03.2010 р., № 148 від 12.03.2010 р., №168 від 19.03.2010 р., № 178 від 23.03.2010 р.

Крім того, Позивачем було перераховано до бюджету 2 788,92 грн. орендної плати від ЗАТ «ОСОБА_6ЕС.ЕМ.»за лютий 2009 року та виручки за металолом ДП «Верхньодніпровськтеплоенерго»до Держказначейства України, що підтверджується платіжним дорученням № 156 від 12.03.2010 р.

Відповідачем же було змінено призначення платежу сплачених до бюджету коштів, про що було повідомлення Позивача ОСОБА_7 від 15.03.2010 р. № 4376/10/24016.

Згідно п.п. 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону 2181, джерелами самостійної сплати податкових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна і немайнових цінностей, випуску цінних паперів, у тому числі корпоративних прав, отримані у позику (кредит), а також з інших джерел з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 7 ст. 7 ЗУ «Про Національний банк України»визначено, що до функцій банку зокрема належить визначення системи, порядку і форм платежів, у тому числі між банками.

Відповідно до п 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/89/76 (далі - Інструкція), кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі платіжних вимог стягувачів у разі примусового списання коштів згідно з главою 5 цієї Інструкції.

Згідно з п. 3.8 зазначеної Інструкції реквізит «Призначення платежу»платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Таким чином, право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику податків - власнику рахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом 2181, який є спеціальним законом з питань оподаткування і установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Отже, у разі недотримання платником податків порядку погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань, передбаченого п. 7.7 статті 7 Закону 2181, податковий орган не наділений правом чи обов'язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин суд зазначає, що самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок податкового боргу або тих податкових зобов'язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним.

У ОСОБА_8 адміністративного суду України від 17.03.2009 р. № 358/13/13-09 вказано, що судам щодо застосування податковими органами заходів відповідальності за порушення платником податків пункту 7.7 статті 7 Закону 2181, слід ураховувати, що з аналізу норм Закону 2181, які встановлюють відповідальність за порушення податкового законодавства, вбачається, що перелік таких порушень є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Серед зазначених порушень немає недотримання порядку погашення податкового боргу та податкових зобов'язань, встановленого пунктом 7.7 статті 7 Закону 2181.

Отже, чинним законодавством України не передбачено застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов'язань у порядку календарної черговості їх виникнення. У вказаних випадках до платника податків уживаються передбачені Законом 2181 заходи примусового стягнення податкового боргу, а також застосовуються штрафні санкції за порушення граничних строків сплати податкових зобов'язань.

Щодо вилучення готівки з каси підприємства Позивача, суд зазначає, що відповідачем в рахунок погашення податкового боргу було проведення вилучення готівки з каси підприємства Позивача з посиланням на ст. 10 Закону 2181.

Згідно абз. 3 п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону 2181, стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.1998 р. № 940 було затверджено Порядок вилучення готівки у платника податків, який має податкову заборгованість, відповідно до якої податковий орган був наділений правом примусового позбавлення юридичної особи, у разі відсутності коштів на її основному поточному рахунку можливості користуватися (розпоряджатися) наявною готівкою та вносити вилучену готівку на основний поточний рахунок суб'єкта підприємницької діяльності в установі банку або перераховувати на цей рахунок через підприємство зв'язку.

17 березня 2010 р. Відповідачем було вилучено готівку з каси Позивача в сумі 3 000,00 грн. в рахунок погашення податкового боргу за 2005 р. та 30,00 грн. в рахунок оплати послуг банку за розрахунково-касове обслуговування, про що було складено Акт № 35 про спрямування готівки у рахунок погашення боргу платника податків від 17.03.2010 р.

18 березня 2010 р. Відповідачем було самостійно від імені Позивача перераховано до бюджету вилучену 17.03.2010 р. готівку з призначенням платежу «податковий борг по ПДВ».

Встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2006 р. № 421 було затверджено перелік постанов, які втратили чинність, серед яких, зокрема, втратила чинність і Постанова КМУ від 22.06.1998 р. № 940.

Тобто, на момент вилучення готівки Відповідачем з каси та складання актів спрямування готівки у рахунок погашення податкового боргу, чинним законодавством не передбачений порядок застосування таких заходів.

Зворотна сила закону - це поширення дії закону на випадки, що мали місце до набуття ним чинності. Згідно із законодавством України закон, як правило, зворотної сили не має, тобто не поширюється на правовідносини, які виникли до його видання. До конкретного факту чи випадку необхідно застосовувати закон, який діяв у момент, коли трапився цей випадок або мав місце даний факт. Це правило відтворює сталість у відносинах між суб'єктами права, впевненість громадян у стабільності їх правового становища, в міцності правопорядку. Тільки як виняток законові іноді надається зворотна сила, що окремо застерігається у самому законі або в акті про введення його в дію.

Згідно абз. 2 п. 19.3.1 Закону 2181, списання коштів з рахунків платника податків здійснюється банками лише за дорученнями платника або за платіжними вимогами згідно з абзацом третім підпункту 10.1.1 статті 10 цього Закону, а також на підставі виконавчих документів та за визнаними платником претензіями, у тому числі у порядку досудового врегулювання спорів.

Отже, зворотної сили ані Постанова КМУ від 22.06.1998 р. № 940, ані Постанова КМУ від 05.04.2006 р. № 421 не має.

Згідно зі ст.19 Закону 2181 - Набрання чинності цим Законом та порядок введення його в дію, порядок вилучення готівки у платника податків, який має податкову заборгованість, з 05 квітня 2006 р. відсутній.

Також, слід зазначити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2002 р. № 538 було затверджено Порядок стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі (далі - Порядок № 538).

Порядком № 538 та додатком 2 (Акт спрямування готівки у рахунок погашення податкового боргу платника податків) передбачено спочатку проведення опису готівки та фіксування направлення цієї готівки в рахунок погашення податкового боргу.

Відповідачем же готівку, як зазначено в акті № 35 від 17.03.2010 р., було вилучено. Більш того. Відповідачем було вилучено готівки на загальну суму 3 030.00 грн.. а спрямовано на погашення податкового боргу лише 3 000,00 грн.

Також, слід зазначити, що відповідно до п. 10 Порядку № 538. готівка в національній валюті того ж дня (у разі проведення вилучення у вечірній час - не пізніше ніж наступного робочого дня) вноситься податковим органом, що склав акт, на погашення податкового боргу платника податків через підприємство зв'язку або установу банку.

З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що кошти в рахунок сплати податкового боргу вносилися Позивачем, хоча платіж здійснювався Відповідачем від імені Позивача, а не способом, передбаченим Порядком № 538, про що також свідчить відсутність підпису матеріально-відповідальної особи Позивача на квитанції № 29 від 18.03.2010р.

Крім того, як вже зазначалося вище, готівка на погашення податкового боргу вноситься того ж дня і лише у проведення вилучення у вечірній час - не пізніше ніж наступного робочого дня.

Акт вилучення готівки № 35 було складено та датовано 17 березня 2010 р., а внесено до бюджету на погашення податкового боргу 18 березня 2010 р.

Робочий день ДП ОКП «Дніпротеплоенерго»-«Верхньодніпровськтеплоенерго»починається о 8 годині ранку і закінчується о 17.00 годині, тобто, вилучення у вечірній час відбутися не могло, крім того, з акту також не вбачається, що вилучення відбулося саме у вечірній час, тому Відповідачем знову ж таки було порушено Порядок № 538.

Отже, Відповідачем було порушено передбачений чинним законодавством порядок спрямування готівки в рахунок погашення податкового боргу платника податку, починаючи з визначення самого податкового боргу та закінчуючи внесенням вилучених коштів до бюджету.

Таким чином, відповідачем було неправомірно змінено призначення платежу за поточні зобов'язання з ПДВ за лютий 2010 р., змінено призначення платежу зі сплати орендної плати контрагентами Позивача, а також вилучення готівки з каси підприємства Позивача та направлено зазначені кошти в рахунок погашення податкового боргу.

З урахуванням сукупності викладених обставин, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд доходить висновку про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158-163, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення № /1 від 26.04.2010р.; зобов'язати Верхньодніпровську об'єднану державну податкову інспекцію Дніпропетровської області внести зміни до особового рахунку відповідно до призначень платежу платіжних доручень № 128 від 01.03.2010 p., № 141 від 09.03.2010 p., № 148 від 12.03.2010 p., № 168 від 19.03.2010 p., № 178 від 23.03.2010 p., № 156 від 12.03.2010 р.. Визнати протиправними дії Верхньодніпровської об'єднаної державної податкової інспекції Дніпропетровської області з вилучення готівки з каси.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 24.01.11р.

Суддя ОСОБА_1