Справа № 826/21425/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

12 листопада 2015 року 17:53 справа №826/21425/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О. та представників:

позивача: Симонова А.А.;

відповідача: Перепелюка О.В.

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хімтрейд"
доДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 12 листопада 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хімтрейд" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Солом'янському районі), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 14 травня 2015 року № та №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 вересня 2015 року відкрито провадження у справі №826/21425/15, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 12 листопада 2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 14 травня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 14.1.228 пункту 14 статті 14, пунктів 138.1, 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток на 2 861 264,00 грн., в тому числі за основним платежем - 1 907 509,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 953 755,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 14 травня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 3 179 182,50 грн., в тому числі за основним платежем - 2 119 455,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 059 727,50 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 26 березня 2015 року №1087/26-58-22-05/37982902 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "ТД "Хімтрейд" (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "СП "Сузір'я" (код за ) за період з 01.11.2014 по 30.11.2014." (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено порушення позивачем підпункту 14.1.228 пункту 14 статті 14, пунктів 138.1, 138.2, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 1 907 509,00 грн., у тому числі 2014 рік; пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 2 119 455,00 грн., у тому числі за листопад 2014 року.

Вказані в акті перевірки порушення мотивовані неправомірним включенням до складу витрат вартості товарів (робіт, послуг) по взаємовідносинам із ТОВ "СП "Сузір'я" та безпідставним включенням до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість, у зв'язку із наступним: за даними акта про неможливість зустрічної звірки ТОВ "СП "Сузір'я", складеного ДПІ у місті Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, встановлено неможливість проведення зустрічної звірик у зв'язку присвоєння підприємству стану "9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням"; , за аналізом інформації баз даних зроблено висновок про відсутність реального здійснення господарських операцій з продажу товарів по ланцюгу постачання ТОВ "СП "Сузір'я" - покупці через відсутність складських, офісних та будь-яких інших приміщень, незначну кількість трудових ресурсів, не підтвердження фактів отримання товарів (робіт, послуг) по ланцюгу постачання.

У зв'язку із наведеною інформацією відповідач дійшов висновку, що операції між ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" та ТОВ "СП "Сузір'я" не мають економічної суті, позивач отримав від останнього паперові носії за формою первинних документів, які складені на підставі нереальних господарських операцій та не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському та податковому обліку.

Позивач вважає протиправними податкові повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України та Вищого адміністративного суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції та установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" з його контрагентом - ТОВ "СП "Сузір'я"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що між ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" (замовник) та ТОВ "СП "Сузір'я" (виконавець) укладено договори про надання послуг від 26 червня 2014 року №26614, від 01 липня 2014 року №1714-4, від 01 липня 2014 року №1714-5, від 01 липня 2014 року №1714-3, від 01 липня 2014 року №1714-1, від 01 липня 2014 року №1714-2, від 01 липня 2014 року №1714-6, від 21 липня 2014 року №21714-1, від 21 липня 2014 року №21714-2, від 04 вересня 2014 року №4914, від 15 вересня 2014 року №15914 та від 22 вересня 2014 року №22914, за умовами яких виконавець зобов'язаний згідно заявок замовника виконувати послуги з охорони вантажів замовника, а саме:

- з анітроамофоскою NPK 5:16:36 при їх перевезеннях залізницею зі станції Баси Південної залізниці до станції Княжеве Одеської залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Придніпровської залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Одеської залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Південно-Західної залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Обарів Львівської залізниці до станції призначення на території України;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до станції призначення Донецької залізниці;

- з аміачною селітрою при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до інших станцій призначення Південної залізниці;

- з анітроамофоскою NPK 5:26:26 при їх перевезеннях залізницею зі станції Баси Південної залізниці до станцій призначення Південно-Західної, Придніпровської та Південної залізниць;

- з анітроамофоскою NPK 5:26:26 при їх перевезеннях залізницею зі станції Баси Південної залізниці до станцій призначення Одеської залізниці;

- з мінеральними добривами в асортименті - нітроамофоска NPK 8:19:29, NPK 16:16:16, амофос 10:46, Суперагро NP+S 12:24, добрива рідкі азотні марки КАС-32, сульфат амонію та інших додатково узгоджених видів мінеральних добрив при їх перевезеннях залізницею зі станції Баси Південної залізниці, Кочубеївка Південної залізниці, Купянськ-Сортувальний Південної залізниці та інших додатково узгоджених станцій відправлення до станцій призначення на території України;

- з аміаком рідким технічним при їх перевезеннях залізницею зі станції Обарів Львівської залізниці до станції Жмеринка Південно-Західної залізниці;

- з аміаком рідким технічним при їх перевезеннях залізницею зі станції Черкаси Одеської залізниці до інших станцій Жмеринка призначення Південно-Західної залізниці та Крижопіль Одеської залізниці.

Відповідно до пунктів розділу 1 вказаних договорів конкретні найменування товару, кількість, номери вагонів/цистерн, реквізити станцій призначення замовник зазначає в своїх усних або письмових заявках, які направляє виконавцеві; протягом перших 4-х місяців дії договорів виконавець надає звіти замовнику про виконані послуги за звітні період, які визначає самостійно; за результатами діяльності в кожному звітному періоді сторони підписують акти приймання-здавання виконаних послуг, в яких відображаються результати виконання послуг за період їх виконання. Акти в двох примірниках разом із доданими до них звітами по кожному звітному періоду виконавець повинен направити замовникові не пізніше 20 листопада 2014 року.

Відповідно до актів приймання-здавання виконаних послуг та звітах виконавця про виконання договору, складених у листопаді 2014 року та перелік яких наведено на стор. 15-17 акта перевірки, у різні періоди з червня 2014 року по листопад 2014 року ТОВ "СП "Сузір'я" надало обумовлені договорами послуги з охорони вантажів на загальну суму 12 716 727,06 грн.

При цьому в звітах виконавця зазначені найменування вантажів, та реквізити станцій відправлення у призначення, кількість та номери вагонів (цистерн), кількість охоронюваного товару, маршрути слідування, дати відправлення, вартість залізничного тарифу та послуг з охорони.

ТОВ "СП "Сузір'я" виписало позивачу протягом листопада 2014 року податкові накладні, перелік яких наведено на стор. 18-19 акта перевірки на загальну суму 12 716 727,06 грн., у тому числі податок на додану вартість - 2 119 455,00 грн.

Як встановлено в акті перевірки та підтверджується відповідними платіжними дорученнями та виписками банку, за надані послуги позивач перераховував на рахунок виконавця грошові кошти на повну сум вартості послуг.

Підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин) визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Відповідно до пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4 та 138.5 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг; інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Згідно з пунктом 138.6 статті 138 Податкового кодексу України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України встановлює, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Наведені правові норми вказують, що визначальною умовою правомірності формування витрат, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, є їх здійснення для провадження господарської діяльності платника податку, та підтвердження відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Суд встановив, що установив, що первинні документи, складені у межах спірних правовідносин (приймання-здавання виконаних послуг), відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", про відсутність первинних документів під час перевірки в акті перевірки не встановлено.

Висновок відповідача про те, що відносини позивача із ТОВ "СП "Сузір'я" оформлені паперовими носіями за формою первинних документів, в яких наведені відомості, що не відповідають обставинам справи, з посиланням на акт про неможливість зустрічної звірки ТОВ "СП "Сузір'я", складеного ДПІ у місті Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, суперечить принципам оподаткування та формування витрат, оскільки акт про неможливість проведення зустрічної звірки контрагента, в силу частини четвертої статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, не є доказом, який підтверджує будь-які обставини та не нівелює правовий статус первинних документів. Крім того, суд звертає увагу, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки за своєю суттю не повинен фіксувати порушення, допущені платником податків, а будь-які припущення щодо порушення постачальником норм податкового чи іншого законодавства не є підставою для притягнення до відповідальності добросовісного покупця.

Під час судового розгляду справи представником відповідача подано заяву в порядку 143 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить суд виключити з числа доказів копії угод ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" з ТОВ "СП "Сузір'я" від 26 червня 2014 року №26614, від 01 липня 2014 року №1714-1, від 01 липня 2014 року №1714-2, від 01 липня 2014 року №1714-3, від 01 липня 2014 року №1714-4, від 01 липня 2014 року №1714-5, від 01 липня 2014 року №1714-6, від 21 липня 2014 року №21714-1, від 21 липня 2014 року №21714-2, від 04 вересня 2014 року №4914, від 15 вересня 2014 року №15914 та від 22 вересня 2014 року №22914, оскільки наявні очевидні докази їх фальшування.

В обґрунтування своєї заяви представник відповідача зазначив, що в реквізитах усіх договорів, укладених між ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" та ТОВ "СП "Сузір'я", значиться номер рахунку останнього, відкритого в філії ПАТ "Ощадбанк" у місті Дніпропетровську за №5052, який, згідно відомостей АІС "Податковий блок" був відкритий лише 16 жовтня 2014 року. Зазначене, на думку представника відповідача, вказує, що перелічені вище договори, видаткові та податкові накладні, видані ТОВ "СП "Сузір'я" на адресу ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" заднім числом та не можуть бути враховані при веденні бухгалтерського та податкового обліку.

Відповідно до частини третьої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо доданий до справи або наданий суду особою, яка бере участь у справі, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності або є фальшивим, особа, яка бере участь у справі, може просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або вимагати проведення експертизи.

У той же час відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, особа, яка заявляє клопотання про фальшивість того чи іншого доказу, повинна довести це належними доказами.

Утім, суд звертає увагу, що відповідачем не доведено фальшивість договорів, укладених ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" з ТОВ "СП "Сузір'я", а саме від 26 червня 2014 року №26614, від 01 липня 2014 року №1714-1, від 01 липня 2014 року №1714-2, від 01 липня 2014 року №1714-3, від 01 липня 2014 року №1714-4, від 01 липня 2014 року №1714-5, від 01 липня 2014 року №1714-6, від 21 липня 2014 року №21714-1, від 21 липня 2014 року №21714-2, від 04 вересня 2014 року №4914, від 15 вересня 2014 року №15914 та від 22 вересня 2014 року №22914.

Суд враховує, що у згаданих договорах є посилання на рахунок №5052, однак звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, які б достовірно підтверджували, що вказаний рахунок відкрито пізніше, ніж укладалась договори між позивачем та ТОВ "СП "Сузір'я", а наданий представником витяг з АІС "Податковий блок" не є доказом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки статус відомостей АІС "Податковий блок" законом не визначено, а походження внесеної до неї інформації не встановлено.

Крім того, суд звертає увагу, що наведені представником обставини, не були предметом перевірки та підставою для висновку про порушення позивачем норм Податкового кодексу України, а договори не відповідають ознакам первинних документів.

Тому, у будь-якому випадку, наявність або відсутність договору, чи недоліки в їх оформленні не впливають на результати бухгалтерського обліку та податкового обліку за наявності належним чином оформлених первинних документів.

У свою чергу, як встановлено вище, первинні документи, виписані ТОВ "СП "Сузір'я" на адресу ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд", оформлені належним чином, а будь-яких сумнівів у їх достовірності не може виникати, оскільки вони були складені протягом листопада 2014 року, тобто після дати 16 жовтня 2014 року, яку представник відповідача вважає датою відкриття рахунку №5052.

Таким чином, заява представника відповідача про виключення з числа доказів договорів, укладених ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" з ТОВ "СП "Сузір'я" документально не підтверджується та не підлягає задоволенню.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт та послуг з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд встановив, що основним видом діяльності ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" є оптова торгівля хімічними продуктами, для здійснення якої підприємство використовує наступні виробничі приміщення: офісне приміщення за адресою: м. Київ, пл. Соломянська, буд. 2, кв. 508, за договором оренди, укладеним із Українським державно-кооперативним проектно-вишукувальним і науково-дослідним об'єднанням "УкрНДІагропроект"; складське приміщення за адресою: м. Сєверодонецьк, вул. Богдана Лищини, 2-к, загальною площею 983,9 кв. м. за договором оренди, укладеним із ТОВ "Юни-свит".

Зібрані у справі докази підтверджують, що придбані у ТОВ "СП "Сузір'я" послуги з охорони вантажів при їх перевезеннях залізницею замовлялись позивачем з метою схоронності хімічних та мінеральних добрив, що поставлялись позивачем на адресу третіх осіб, та збереження товару, придбаного у постачальників, а саме в матеріалах справи містяться копії відповідних господарських договорів поставки, залізничних накладних, видаткових накладних.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного надання послуг, зокрема відомостей у залізничних накладних, вказує, що ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" здійснювало витрати на придбання ТОВ "СП "Сузір'я" послуги з охорони вантажів при їх перевезеннях залізницею для провадження своєї господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Так само відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ТОВ "СП "Сузір'я" не мало адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям або не вчиняло фактичних дій, спрямованих на виконання таких зобов'язань.

При вирішенні спору суд відхиляє доводи відповідача про отримання податкової інформації щодо присвоєння ТОВ "СП "Сузір'я" стану "9 - направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням" та відсутність складських, офісних та будь-яких інших приміщень, незначну кількість трудових ресурсів згідно аналізу податкової звітності, як такі, що не підтверджені жодними доказами, та звертає увагу, що ймовірні порушення постачальником вимог податкового або іншого законодавства чи присвоєння йому будь-якого стану не впливають на право покупця формувати витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування.

За таких підстав, суд вважає, що позивач правомірно формував витрати за перевірений період по взаємовідносинам з ТОВ "СП "Сузір'я", у зв'язку з придбанням послуг.

При вирішенні даного спору суд враховує вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців", яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ "СП "Сузір'я" було зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Враховуючи викладене, беручи до уваги наявність підтверджуючих розрахункових та інших документів, а також придбання робіт і послуг з метою провадження господарської діяльності, висновки акта перевірки про порушення Податкового кодексу України у цій частині є помилковими, а збільшення позивачу суми податкового зобов'язання з податку на прибуток - протиправним.

Оцінюючи правомірність висновків акта перевірки про безпідставне включення до складу податкового кредиту з податку на додану вартість відповідних сум податку по відносинах із постачальниками, суд керується наступним.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник. податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв'язку з таким придбанням.

Судом встановлено вище, що придбання позивачем у ТОВ "СП "Сузір'я" охоронних послуг безпосередньо пов'язано з його господарською діяльністю, а здійснені господарські операції є реальними та підтверджуються необхідними документами.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ "СП "Сузір'я", був зареєстрований як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мав право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку послуг; в свою чергу, податкові накладні, на підставі яких позивач формував податковий кредит, та копії яких знаходяться в матеріалах справи, відповідають вимогам, встановленим пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Порушень з приводу реєстрації податкових накладних, виписаних підприємствами-постачальниками, у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "СП "Сузір'я", тому висновки акта перевірки про заниження податку на додану вартість є помилковими, а збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення ДПІ у Солом'янському районі від 14 травня 2015 року № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Солом'янському районі не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій, прийняття спірних наказу та податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Торговий дім "Хімтрейд" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хімтрейд" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 14 травня 2015 року № та №.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хімтрейд" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко