Справа № 2а-27/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"04" липня 2011 р. Справа № 2а-27/11

номер рядка статистичного звіту 5.8.3

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1,

з участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 міської ради

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 ОСОБА_4 міської ради на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "15" квітня 2011 р. у справі № 2а-27/11 за позовом Прокурора м. Житомира до ОСОБА_3 ОСОБА_4 міської ради про визнання рішень неправомірними та їх скасування

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просив визнати неправомірними дії виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради щодо відхилення протесту прокурора м. Житомира від 25 листопада 2009 року №16/296 на рішення виконкому ОСОБА_4 міської ради від 12 листопада 2009 року №763 та подання прокурора м. Житомира від 2 жовтня 2009 року №18/261 про усунення порушень законодавства при формуванні, встановленні, затвердженні і погодженні тарифів на житлово-комунальні послуги.

Окрім того, позивач просив визнати неправомірними та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 22 жовтня 2008року №753; 25 квітня 2008 р. №318; 12 лютого 2009 року №92; 29 січня 2009 року №60; 29 січня 2009 р№59; 29 січня 2009 р. №61; 29 січня 2009 р. №56; 26 лютого 2009 р. №128; 26 лютого 2009 р. №130; 26 лютого 2009 р/ №127; 26 березня 2009 р. №195; 26 березня 2009 №194; 28 травня 2009 р. №355; 28 травня 2009 р. №358; 14 травня 2009 року №332; 23 квітня 2009 р. №275; 14 травня 2009 р. №333.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що за дорученням прокуратури м. Житомира спеціалістами Державної інспекції з контролю за цінами була проведена перевірка дотримання вимог законодавства при формуванні та затверджені відповідачем тарифів на житлово-комунальні послуги. Перевіркою було встановлено, що виконком ОСОБА_4 міської ради прийняв рішення, якими були затверджені (погоджені) тарифи на житлово - комунальні послуги, з порушенням вимог Закону України «Про житлово - комунальні послуги» та постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №560 "Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при-будинкових територій". Зокрема, тарифи, затверджені (погоджені) вказаними рішеннями виконкому, не є економічно обґрунтованими. Окрім того, на думку позивача, питання регулювання тарифів на житлово-комунальні послуги не віднесено до компетенції органів місцевого самоврядування.

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2011 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради щодо відхилення протесту прокурора м. Житомира від 25 листопада 2009 року №16/296 на рішення виконкому ОСОБА_4 міської ради від 12 листопада 2009 року №763 та подання прокурора м. Житомира від 2 жовтня 2009 року №18/261 про усунення порушень законодавства при формуванні, встановленні, затвердженні і погодженні тарифів на житлово-комунальні послуги.

Визнано неправомірними та скасовано рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 22 жовтня 2008 року №753; 25 квітня 2008 р. №318; 12 лютого 2009 року №92; 29 січня 2009 року №60; 29 січня 2009 р№59; 29 січня 2009 р. №61; 29 січня 2009 р. №56; 26 лютого 2009 р. №128; 26 лютого 2009 р. №130; 26 лютого 2009 р/ №127; 26 березня 2009 р. №195; 26 березня 2009 №194; 28 травня 2009 р. №355; 28 травня 2009 р. №358; 14 травня 2009 року №332; 23 квітня 2009 р. №275; 14 травня 2009 р. №333.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач ОСОБА_3 ОСОБА_4 міської ради подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушення норм матеріального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою для звернення з апеляційною скаргою зазначають те, що судом першої інстанції було визнано незаконними та скасовано рішення виконавчого комітету міської ради від 26 лютого 2009 р. №128; 26 лютого 2009 р. №130; 26 лютого 2009 р. №127, які були скасовані самим виконкомом рішенням № 763 від 12.11.2009 року.

Крім того інші рішення виконкому, які оскаржуються, прийняті відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №560 "Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при-будинкових територій", так як на час прийняття оскаржуваних рішень виконкому діяла саме зазначена постанова, яка не вимагала проведення громадських слухань при прийняті рішень про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій. Апелянт вважає, що відповідно до вимог ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги» на них не покладається обов'язок отримувати висновок органу державної інспекції з контролю за цінами. Крім того постановою КМУ № 1819 від 13 грудня 2000 року не передбачено отримання висновків Держінспекції по цінам при встановлені плати за послуги з утримання будинків, споруд та при будинкових територій.

ОСОБА_3 ОСОБА_4 міської ради наголошено в апеляційній скарзі на тому, що Державною інспекцією з контролю за цінами було перевірено вісім рішень виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради, в супереч цьому протест прокурора внесено на 25 рішень, тобто на частину рішень перевірка щодо яких Державною інспекцією з контролю за цінами не проводилась.

Представник апелянта в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, які в ній зазначені і просить суд апеляційної інстанції задовольнити їх у повному обсязі.

Представник прокуратури м. Житомира в судове засідання не з'явився. Про день час та місце розгляду справи прокуратуру м. Житомира повідомлено у порядку визначеному законом. Про причини неявки представника прокуратури суд не повідомлено, клопотань про слухання справи з їх участю до суду не надходило, тому справу розглянуто без участі представника прокуратури.

Заслухавши представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 міської ради, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість винесеної судом першої інстанції постанови судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга відповідача по справі підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішеннями виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 22 жовтня 2008 року №753; 25 квітня 2008 р. №318; 12 лютого 2009 року №92; 29 січня 2009 року №60; 29 січня 2009 р№59; 29 січня 2009 р. №61; 29 січня 2009 р. №56; 26 лютого 2009 р. №128; 26 лютого 2009 р. №130; 26 лютого 2009 р/ №127; 26 березня 2009 р. №195; 26 березня 2009 №194; 28 травня 2009 р. №355; 28 травня 2009 р. №358; 14 травня 2009 року №332; 23 квітня 2009 р. №275; 14 травня 2009 р. №333 були погоджені та затверджені тарифи на житлово-комунальні послуги, а саме на утримання будинків, споруд та при будинкових територій.

Позивачем зазначено, що погодження тарифів на житлово-комунальні послуги було здійснене без попереднього отримання висновків державної інспекції з контролю за цінами в Житомирській області щодо економічної обґрунтованості.

З матеріалів вибіркової перевірки дотримання законодавства при встановленні, формуванні та застосуванні тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та при будинкових територій, яка була проведена Державною інспекцією з контролю за цінами в Житомирській області за період з 1 листопада 2008 року по 8 грудня 2009 року вбачається, що за розрахунковими матеріалами неможливо перевірити економічну обґрунтованість тарифів. Окремі розрахункові матеріали свідчать про економічну необґрунтованість тарифів.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавці (виробники) здійснюють розрахунки економічно - обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування у встановленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно - обґрунтованих витрат на їх виробництво. У разі затвердження цін (тарифів) на житлово-комунальні послуги нижчими від розміру економічно - обґрунтованих витрат на їх виробництво орган, що їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям (виробникам) різницю між затвердженим розміром цін (тарифів) та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження Порядку формування тарифів з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій» передбачено, що виконавець доводить розрахунок тарифів до відома власників житлових будинків та квартир та інших споживачів послуг шляхом проведення щодо кожного будинку громадських слухань.

Пунктом З Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій» передбачено, що під час встановлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. м. загальної площі житла та нежитлового приміщення у житловому будинку. Аналогічна вимога міститься також у п. З Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №560 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій», яка була чинною до 9червня 2009 року.

Таким чином, тарифи повинні затверджуватись в розмірі економічно - обґрунтованих витрат на їх виробництво. В постанові суду першої інстанції зазначено, що отримання висновків щодо економічної обґрунтованості при встановленні нових тарифів є обов'язковим елементом процедури встановлення тарифів.

Однак при розгляді справи судом першої інстанції було надано не правильну оцінку обставинам щодо отримання висновків Державної інспекції контролю за цінами щодо економічної обґрунтованості тарифів на житлово - комунальні послуги на підставі ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», так як зазначеною статтею не передбачено такого порядку погодження та затвердження тарифів, зазначеним Законом не покладено обов'язок на органи місцевого самоврядування щодо отримання висновку Державної інспекції з контролю за цінами при затвердженні тарифів. Крім того постановою КМУ № 1819 від 13 грудня 2000 року не передбачено отримання висновків Держінспекції по цінам при встановлені плати за послуги з утримання будинків, споруд та при будинкових територій. Зазначена постанова стосується встановлення тарифів на інші послуги.

Враховуючи положення вище зазначених постанов КМ України судова колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги при вирішені зазначеного спору положення постанови КМ України від 20 травня 2009 року №529 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій", так як на час розгляду питання про погодження та затвердження тарифів з утримання будинків, споруд та при будинкових територій та прийнятті рішень, щодо їх затвердження, які оскаржуються, зазначена постанова не діяла, а тому не могла бути застосована відповідачем.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №560 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій», яка була чинною до 9 червня 2009 року, калькулювання тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій проводилось плановим методом, виходячи з техніко - економічних розрахунків витрат підприємств на здійснення робіт (послуг) у плановому періоді в розрізі кожного житлового будинку з використанням технічних норм, нормативів та інших параметрів виробничого процесу, що фіксується технічною документацією, форм і системи плати праці, цін на ресурси, що передбачаються у плановому році, нормативів платежів, що визначаються законодавством та нормативними актами України. При цьому проводиться попередня оцінка та аналіз виконання планових показників попереднього періоду, результатів діяльності підприємства в цілому.

Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і в межах, визначених законодавством, тарифів щодо оплати побутових, комунальних, транспортних та інших послуг, які надаються підприємствами та організаціями комунальної власності відповідної територіальної громади, а також погодження в установленому порядку цих питань з підприємствами, установами та організаціями, які не належать до комунальної власності.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства до повноважень виконавчих органів місцевих рад віднесено виключно встановлення/затвердження тарифів виконавцям житлово-комунальних послуг комунальної форми власності та погодження тарифів на житлово-комунальні послуги виконавцям цих послуг інших форм власності, тому пояснення позивача з приводу того, що до компетенції органів місцевого самоврядування не віднесено питання регулювання тарифів, зокрема і порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій, є безпідставним. ОСОБА_3 ОСОБА_4 міської ради, в даному випадку, приймав рішення щодо погодження тарифів, які були розраховані підприємствами, що надають комунальні послуги, а не їх встановлення, в межах передбачених зазначеною вище статтею.

Рішенням від 12 листопада 2009 року № 763 ОСОБА_3 ОСОБА_4 міської ради було визнано не правомірними і скасовано рішення виконкому № 127, 128, 130 від 26 лютого 2009 року, що не було взято судом першої інстанції до уваги і винесено постанову стосовно неправомірності зазначених рішень.

Враховуючи вище наведене судова колегія прийшла до висновку, що підстави для задоволення протесту прокурора від 25 листопада 2009 року №16/296 на рішення виконкому ОСОБА_4 міської ради від 12 листопада 2009 року №763 та подання прокурора м. Житомира від 2 жовтня 2009 року №18/261 про усунення порушень законодавства при формуванні і погодженні тарифів на житлово-комунальні послуги, рішеннями Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради від 22 жовтня 2008року №753; 25 квітня 2008 р. №318; 12 лютого 2009 року №92; 29 січня 2009 року №60; 29 січня 2009 р№59; 29 січня 2009 р. №61; 29 січня 2009 р. №56; 26 березня 2009 р. №195; 26 березня 2009 №194; 28 травня 2009 р. №355; 28 травня 2009 р. №358; 14 травня 2009 року №332; 23 квітня 2009 р. №275; 14 травня 2009 р. №333, були відсутні, тому вважає дії відповідача правомірними.

Відповідно до ст. 202 КАС України слідує, що підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є також невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку судова колегія прийшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає до скасування із постановлянням нової постанови про відмову у задоволенні вимог прокурора.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету ОСОБА_4 міської ради задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 15 квітня 2011 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні вимог прокурора м. Житомира.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу Прокурор м.Житомира вул.Черняхівського,2,м.Житомир,10000

3- відповідачу ОСОБА_4 міська рада майдан ОСОБА_5, 4/2,м.Житомир,10014