Справа № 2а-6058/11/1270
Суддя: Д.О. Яковлев
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія №10.2.4
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 листопада 2011 року Справа № 2а-6058/11/1270

< Текст >

< Текст >

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

судді: Яковлева Д.О.,

при секретарі: Житній Ю.С.,

в присутності сторін: від позивача не зявився,

від відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луганську справу за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Рубіжне Луганської області про встановлення порушення законодавства та скасування вимоги від 27.04.2011 № ф-510, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2011 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Рубіжне Луганської області про встановлення порушення законодавства при складенні вимоги від 27 квітня 2011 року № Ф-510, визнання незаконною, безпідставною та скасування вимоги від 27 квітня 2011 року № Ф-510 про сплату недоїмки у сумі 1566,00 грн.

08 серпня 2011 року від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 16 серпня 2011 року клопотання позивача було задоволено частково було зобовязано УПФУ в м. Рубіжне повідомити суд, чи надавала ОСОБА_2 до УПФУ в м. Рубіжне Луганської області заяву про доплату до мінімального страхового внеску, якщо так, то надати суду зазначену заяву. Крім того, було зупинено провадження по справі.

Ухвалою від 04 листопада 2011 року провадження по справі було поновлено.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначив таке. Начальником управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області ОСОБА_3, виконавцем функцій виконавчої дирекції Пенсійного фонду та його територіальних управлінь, відповідно до абзацу 1 пункту 12 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування складено вимогу про сплату боргу від 27 квітня 2011 року № Ф-510 з порушенням законодавства.

З 01 січня 2011 року змінилось пенсійне законодавство України, яким відповідно до абзацу 6 пункту 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, з 01 січня 2011 року втратили чинність пункти 1-9 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і відповідно у управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області відсутні повноваження щодо складання вимоги та рішення про застосування штрафних санкцій.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі і тому, вступивши в силу, з 01 січня 2011 року абзац 6 пункту 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування не має зворотної дії у часі.

Тому, Пенсійний фонд України, саме як державний орган України з 01 січня 2011 року немає у своїх повноваженнях норм пунктів 1-9 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, за якими би він міг складати вимоги та рішення про стягнення штрафних санкцій.

Позивачем була оскаржена вимога від 27 квітня 2011 року № Ф-510 про сплату боргу у досудовому порядку. Рішенням управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області № 3 про результати розгляду скарги від 05 травня 2011 року № 1804/01-08 залишено без задоволення заяву про узгодження вимоги про сплату недоїмки від 27 квітня 2011 року. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 01 червня 2011 року № 3986/03-10 про результати розгляду скарги залишено без задоволення скаргу на рішення про результати розгляду скарги від 05 травня 2011 року № 3 та вимогу про сплату недоїмки від 27 квітня 2011 року № Ф-510, а вимогу - без змін. Рішенням Пенсійного фонду України про результати розгляду скарги від 09 червня 2011 року рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 01 червня 2011 року № 3986/03-10 про результати розгляду скарги та рішення № 3 про результати розгляду скарги від 05 травня 2011 року № 1804/01-08 в межах процедури узгодження вимоги про сплату боргу від 27 квітня 2011 року № Ф-510. залишено без змін, а скаргу від 09 червня 2011 року без задоволення.

У звязку з викладеним, позивач просив встановити порушення законодавства при складенні вимоги від 27 квітня 2011 року № Ф-510, визнання незаконною, безпідставною та скасування вимоги від 27 квітня 2011 року № Ф-510 про сплату недоїмки у сумі 1566,00 грн.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 86). Позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі за наявними у справі матеріалами.

Управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області адміністративний позов не визнало, про що подало суду заперечення проти позову (а.с. 60-63). В запереченнях проти адміністративного позову відповідач у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю з таких підстав.

Згідно з підпунктом 4 пункту 8 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування(в редаціїї Закону України від 08 липня 2010 року № 2461-VІ Про внесення змін до Законів України Про Державний бюджет України на 2010 рікта Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. З огляду на розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, мінімальний страховий внесок для даної категорії осіб становить в липні-вересні по 294,82 грн., жовтні-листопаді по 301,12 грн. і у грудні - 306,10 грн. щомісяця.

Суми страхових внесків своєчасно не сплачені страхувальниками у строки, передбачені Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування вважаються недоїмкою.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Заборгованість позивача перед управлінням Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області є заборгованістю зі страхових внесків, нарахованих за 2010 рік.

Тому, на думку відповідача, у даному випадку управління Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області правомірно застосувало положення статті 106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування щодо складання та надіслання фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 вимоги від 27 квітня № Ф-510 про сплату боргу.

Посилання позивача на Закон України Про систему оподаткування, Указ Президента України від 03 липня 1998 року № 727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва є неприпустимими, тому як даний закон та указ не регулюють відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Отже, обовязок сплачувати страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не зумовлюється статусом платника податку як субєкта підприємницької діяльності, дана позиція також міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 27 січня 2011 року у справі № К-24394/10.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню повністю, з таких підстав.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 відповідно до статей 14, 15 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року) є платником страхових внесків (страхувальником) на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області, про що свідчить заява про реєстрацію від 29 травня 1995 року (а.с. 74).

Згідно із пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року) фізична особа-підприємець ОСОБА_2 повинна нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, яким запроваджено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування як консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування, та визначені правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 6 пункту 7 розділу VIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування передбачено, що на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 12 статті 20 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року) страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. У разі наявності у платника страхових внесків одночасно із зобовязаннями зі сплати страхових внесків зобовязань із сплати податків, інших обовязкових платежів, передбачених законом, або зобовязань перед іншими кредиторами зобовязання із сплати страхових внесків виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобовязаннями, крім зобовязань щодо виплати заробітної плати (доходу).

Частиною 6 статті 20 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року) передбачено, що страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом для фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є квартал.

Відповідно до статті 106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року):

- суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій;

- територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату;

- протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобовязаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій;

- страхувальник у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує її з органами Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги із органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку;

- у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки;

- строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

Згідно з підпунктом 4 пункту 8 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону України від 08 липня 2010 року № 2461-VІ Про внесення змін до Законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування) фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески. З огляду на розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, мінімальний страховий внесок для даної категорії осіб становить в липні-вересні по 294,82 грн., жовтні-листопаді по 301,12 грн. і у грудні - 306,10 грн. щомісяця.

Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно повідомлень-розрахунків за 3-4 квартали 2010 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, яка обрала особливий спосіб оподаткування, не сплачено доплату до мінімального страхового внеску за липень-грудень 2010 року у сумі 1566,00 грн. відповідно до змін, внесених до підпункту 4 пункту 8 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції Закону України від 08 липня 2010 року № 2461-VІ Про внесення змін до Законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування) (а.с.64,65 24, 43-44).

Нарахована сума внесків відповідачем в установлені законом терміни повністю не сплачена, внаслідок чого за відповідачем утворилась прострочена заборгованість по сплаті страхових внесків за 2010 рік у розмірі 1566,00 грн.

Відповідно до вимог частини 3 статті 106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування управлінням Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області позивачу були надіслані вимога від 27 квітня 2011 року № Ф-510 про сплату боргу на суму 1566,00 грн. та повідомлення-розрахунки за 3-4 квартали 2010 року, які згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримані відповідачем 30 квітня 2011 року (арк. справи 12, 64, 65, 66).

Враховуючи, що заборгованість позивача перед управлінням Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області є заборгованістю зі страхових внесків, нарахованих за 2010 рік, суд вважає, що у даному випадку управлінням Пенсійного фонду України в м. Рубіжному Луганської області діяло в рамках законодавства України, правомірно застосовані положення статті 106 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування (в редакції, що діяла до 01 січня 2011 року) щодо складання та надіслання фізичній особі підприємцю ОСОБА_2 вимоги про сплату боргу від 27 квітня 2011 року № Ф-510.

Відповідач як субєкт владних повноважень, на якого частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, довів суду правомірність свого рішення, що є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 15 листопада 2011 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено до 21 листопада 2011 року, про що згідно вимог частини 2 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 10, 11, 17, 18, 69-72, 87, 94, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Рубіжне Луганської області про встановлення порушення законодавства та скасування вимоги від 27.04.2011 № ф-510 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову складено та підписано у повному обсязі 21 листопада 2011 року.

< Текст >

Суддя ОСОБА_4