Справа № 2а-5265/11/1370
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 р. № 876/9256/15
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань: Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі за адміністративним ОСОБА_3 до Львівської митниці, Державної митної служби України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановив:

постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17.11.2011 (а.с. 44-48 Т.2), яка набрала законної сили на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України 25.03.2014 (а.с. 153-159 Т.2), задоволено позов ОСОБА_3: визнано протиправним та скасовано наказ ДМС України від 18.04.2011 № 798-к в частині припинення перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_3 та поновлено її з 18.04.2011 на посаді старшого інспектора сектору контролю за правильністю визначення митної вартості відділу контролю митної вартості та класифікації товарів Львівської митниці; стягнуто з Львівської митниці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23074,43 грн; стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача 3,40 грн судового збору. Постанову суду першої інстанції в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Вказана вище постанова в частині стягнення середнього заробітку за один місяць виконана згідно постанови головного державного виконавця ППВР ВДВС Головного управління юстиції у Львівській області від 27.12.2011 ВП № 30405482 про закінчення виконавчого провадження (а.с. 104-107 Т.2).

21.02.2014 представнику позивача видано виконавчий лист щодо стягнення решти суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с. 162 Т.2).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2014 (а.с. 1-2 Т.3), яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2014 (а.с. 79-81 Т.3), здійснено заміну сторони виконавчого провадження - боржника Львівську митницю на Львівську митницю Міністерства доходів і зборів.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.07.2014 (а.с. 192-194 Т.2), яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015, поновлено позивачу строк пред'явлення виконавчого листа до виконання.

31.03.2015 ОСОБА_3 звернулася із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - Львівську митницю Міндоходів на Львівську митницю ДФС та про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Вказана заява обгрунтована тим, що листом ГУ ДКС України у Львівській області від 31.12.2014 № 15-08/16162 йому повернуто виконавчий лист без виконання з посиланням на абз. 1 пп. 1 п. 1 та п. 24 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845), оскільки Львівська митниця Міністерства доходів і зборів не перебуває на розрахунково-касовому обслуговування в органах Казначейства. Як вказує позивач, Львівська митниця Міндоходів реорганізована у Львівську митницю ДФС на підставі постанов КМ України від 21.05.2014 № 236 та від 06.08.2014 № 311.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 17.08.2015 вказану заяву задоволено повністю.

Із цією ухвалою не погодилась Львівська митниця ДФС та оскаржила її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить її скасувати та прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви позивача відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що виходячи з положень ст.ст. 1-3, 17, 25 Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку № 845, особа, якій видано виконавчий лист на виконання рішення суду про стягнення з державного органу коштів, самостійно обирає чи пред'являти його до виконання в ДВС, чи звертатись з таким до органу казначейства. Однак, як вказує апелянт, на даний час виконавче провадження не відкрито, що на його думку, виключає можливість заміни сторони виконавчого провадження у порядку ст. 264 КАС України.

Усі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про його дату, час та місце, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність заміни сторони виконавчого провадження, оскільки як встановлено із матеріалів справи, Львівська митниця Міндоходів ліквідована 16.04.2015, натомість 01.10.2014 створена Львівська митниця ДФС, яка є правонаступником першої. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність поновлення позивачу строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий позивачем пропущено з незалежних від нього причин.

З такими висновками судді першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 264 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Частина 5 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за згодою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутись до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ним органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 06.08.2014 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 1 та реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2.

Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Львівська митниця Міндоходів ліквідована 16.04.2015, а Львівська митниця ДФС створена 01.10.2014.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Львівська митниця ДФС є правонаступником Львівської митниці Міндоходів, що у відповідності до ст. 264 КАС України є підставою для заміни ліквідованої сторони на її правонаступника.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність відкритого виконавчого провадження та те, що позивач має право обирати до якого органу звертати виконавчий лист до виконання, ДВС чи ДКС, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим КМ України.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою КМ України № 845 від 03.08.2011, яка визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Отже, чинним законодавством передбачено окремий порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, при цьому підставами для такого виконання зазначені виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України «Про виконавче провадження». При цьому, виконавчі провадження за такими виконавчими листами не відкриваються.

Оскільки приписами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанови КМ України № 845 від 03.08.2011 не передбачено будь-яких особливостей щодо видачі та оформлення виконавчих документів, тому в цій частині застосовуються норми процесуального закону, якими регламентується порядок видачі виконавчих документів, виправлення помилок в них, заміни сторони виконавчого провадження тощо.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість застосування у розглядуваному випадку приписів ст. 264 КАС України та щодо наявності обставин для проведення заміни сторони виконавчого провадження.

Аналогічного висновку у цій же справі дійшов Львівський апеляційний адміністративний суду в ухвалі від 12.11.2014 № 876/6944/14, з якими погодився і Вищий адміністративний суд України, який своєю ухвалою від 20.07.2014 відмовив у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки згідно ст. 261 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Судом встановлено, що Львівським окружним адміністративним судом 12.05.2014 ОСОБА_3 видано виконавчий лист № 2а-5265/11/1370, а строк пред'явлення до виконання якого закінчився 25.03.2015.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач пропустив вказаний строк у зв'язку з реорганізацією боржника, тобто з причин, які не залежали від волі позивача.

Закріплений у статті 8 КАС України принцип верховенства права полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найбільшими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні. Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року (справа «Жовнер проти України») Суд відзначив, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

У пунктах 48-49 рішення Європейського Суду з прав людини справа «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Заява № 40450/04) Суд зазначив, що заявникові не можна було дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. На таких самих підставах Суд визнав, що такий стан справ породжував питання про відповідальність держави за виконання судового рішення від 29 липня 2003 року і що у зв'язку з його невиконанням заявник може претендувати на статус жертви від порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заяву позивача про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування оскарженої ухвали, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2015 року про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання у справі № 2а-5265/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня складення її у повному обсязі, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.М. Гінда

Судді: В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та підписана 20.11.2015.