Справа № 807/4099/14
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2015 рокум. Ужгород№ 807/4099/14

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Штефанюк Н.І.

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача 1: Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області - Петрової Ольги Миколаївни;

представника відповідача 2: Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області - Тягур Іллі Ілліча,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за зміненою позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 03 листопада 2015 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено 09 листопада 2015 року.

23 грудня 2014 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовною заявою Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області, якою, з урахуванням заяви про внесення змін, уточнень та зменшення позовних вимог, остаточно просив суд: 1. Стягнути з Держаного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. П. Мирного, 2а) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2, ПАТ "ВіЕсБанк", МФО 325213) - заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість в сумі 3861050,79 грн.; 2. Стягнути з Державного (місцевого) бюджету (м. Ужгород) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) - судовий збір у сумі 4872 грн..

Змінені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Державною податковою інспекцією в Іршавському районі головного управління Міндоходів у Закарпатській області було проведено камеральну перевірку з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування по податку на додану вартість за червень-липень та жовтень-листопад 2012 року, про що складено акт перевірки від 20 серпня 2013 року № 28/1700/НОМЕР_1. За наслідками перевірки ДПІ в Іршавському районі прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21 серпня 2013 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 1067946 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 533973 грн. Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, у серпні 2013 року позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в Іршавському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № від 21 серпня 2013 року. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року скасовано податкове повідомлення-рішення Іршавської ДПІ № від 21 серпня 2013 року. 27 лютого 2014 року Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду дана постанова залишена в силі. На підставі акта перевірки від 03 грудня 2010 року податковий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № /0 від 07 грудня 2010 року, яким позивачу було зменшено бюджетне відшкодування податку на додану вартість на суму 1732033 грн.. У червні 2013 року позивач звернувся з позовом до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Закарпатської області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 07 грудня 2010 року, яким зменшено бюджетне відшкодування податку на додану вартість на суму 1732033 грн.. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року позивачеві у задоволенні позову відмовлено. 12 червня 2014 року Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду дана постанова суду першої інстанції від 24 вересня 2013 року скасована і прийнято нову постанову, якою позов задоволено та визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /0 від 07 грудня 2010 року. На підставі акта перевірки від 20 листопада 2013 року, складеного за результатами документальної виїзної перевірки правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок з серпня 2011 року по жовтень 2012 року, ДПІ в Іршавському районі прийнято податкові повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року № про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за основним платежем на 1130737 грн. і штрафними (фінансовими) санкціями на 565368,50 грн. та № про збільшення суми грошового зобов'язання за податком на додану вартість на 99442,50 грн., з яких 66295 грн. за основним платежем та 33147,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними податкові повідомлення-рішення ДПІ в Іршавському районі від 20 листопада 2013 року № та № . Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року вказаний позов задоволено. 10 липня 2014 року Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду постанова суду першої інстанції від 10 лютого 2014 року залишена без змін. На підставі акта перевірки від 18 квітня 2011 року № 216/17-50/НОМЕР_1, складеного за результатами документальної виїзної перевірки, Державною податковою інспекцією в Іршавському районі Закарпатської області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: № від 10 травня 2011 року, яким визначено грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності в розмірі 605873,25 грн. за основним платежем; № від 10 травня 2011 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 202631 грн. за основним платежем та 5685 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 10 травня 2011 року, яким визначено грошове зобов'язання по податку на додану вартість в розмірі 76137 грн. за основним платежем та 19034,25 грн. за штрафними санкціями; № від 10 травня 2011 року, яким визначено грошове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб на дивіденди в розмірі 167197,65 грн. за основним платежем. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними податкові повідомлення-рішення ДПІ в Іршавському районі від 10 травня 2011 року № , № , № , № . Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року вказаний позов частково задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ в Іршавському районі від 10 травня 2011 року № в частині донарахування позивачу грошового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності і незалежної професійної діяльності в розмірі 527873,25 за основним платежем, № в частині зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 151320,13 грн. за основним платежем та 5685 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, № та №. 04 вересня 2014 року Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду дана постанова суду першої інстанції від 27 вересня 2012 року залишена без змін. На підставі акта перевірки від 28 лютого 2014 року № 131/1700/НОМЕР_1, складеного за результатами документальної виїзної перевірки, Державною податковою інспекцією в Іршавському районі Закарпатської області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення: № від 18 березня 2014 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість в розмірі 522505,50 грн., в тому числі 348337 грн. за основним платежем та 174168,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 18 березня 2014 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування (в тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 53096 грн., у тому числі 26548 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; № від 18 березня 2014 року, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 88185 грн.. Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області, в якому просив визнати протиправними податкові повідомлення-рішення ДПІ в Іршавському районі від 18 березня 2014 року № , № та № . Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2014 року вказаний позов задоволено. 03 листопада 2014 року Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду дана постанова суду першої інстанції від 04 серпня 2014 року залишена без змін. У зв'язку з вищенаведеним просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача 1: ДПІ в Іршавському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області надав суду заперечення проти позову (Т.1 а.с.а.с. 97-100), відповідно до якого останній не погоджується із вимогами адміністративного позову, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зауважив, що позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь з Державного бюджету суму 151320,13 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, яка була зменшена згідно податкового повідомлення-рішення від 10 травня 2011 року № . При цьому згідно вищевказаного податкового повідомлення-рішення зменшено суму бюджетного відшкодування на загальну суму 202631 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 5685 грн. в зв'язку з тим, що на момент перевірки платнику вже було відшкодовано 22740 грн.. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року податкове повідомлення-рішення від 10 травня 2011 року № скасовано в частині зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 151320,13 грн. за основним платежем та 5685 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. А отже, позивачем заявлено вимогу про повторне стягнення на його користь вже відшкодованої йому суми податку на додану вартість (22740 грн.). Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Як вбачається із матеріалів адміністративної справи: - податкове повідомлення-рішення № від 21 серпня 2013 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 1067946 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 533973 грн. скасовано постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2013 року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2014 року дану постанову залишено в силі; - податкове повідомлення-рішення № /0 від 07 грудня 2010 року, яким позивачу було зменшено бюджетне відшкодування податку на додану вартість на суму 1732033 грн. скасоване постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2014 року. Таким чином, позивач від дня набрання судовим рішенням законної сили (27 лютого 2014 року та 12 червня 2014 року) дізнався про порушення його права на бюджетне відшкодування та мав право подати адміністративний позов до суду у шестимісячний строк від вказаних дат. Однак позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість 23 грудня 2014 року, тобто з порушенням строку на оскарження передбаченого статтею 99 КАС України. Враховуючи зазначене, ДПІ в Іршавському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області просить залишити без розгляду адміністративний позов в частині вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми 2799979 грн. та відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в іншій частині.

Представник відповідача 2: Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області надав суду заперечення проти позову (Т.2 а.с.а.с. 127-130), відповідно до якого останній не погоджується із вимогами адміністративного позову, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема представник вказав, що не була дотримана процедура бюджетного відшкодування, що визначена статтею 200 пунктами 200.12 та 200.13 Податкового кодексу України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, що наведені в позовній заяві.

Представники відповідачів просили суд залишити без розгляду адміністративний позов в частині вимоги про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми 2799979 грн. та відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в іншій частині з мотивів що наведені в письмових запереченнях.

Судовий розгляд неодноразово відкладався у зв'язку з об'єктивними причинами.

Під час судового розгляду даної справи представником відповідача 1 було надано суду довідку, відповідно до якої залишок суми з податку на додану вартість, що є невідшкодованою позивачеві становить 3732470,66 грн. (Т. 2 а.с. 177).

У зв'язку з цим позивач звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою про внесення змін, уточнень та зменшення позовних вимог (Т. 2 а.с.а.с. 184-188). Зокрема, позивач вказав, що погоджується із сумою невідшкодованого податку на додану вартість у розмірі 3732470,66 грн., що вказана у наданій відповідачем 1 довідці. Крім того, позивач наполягає на необхідності стягнення ще й 128580,13 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № від 10 травня 2011 року.

Також відповідачем 1 було надано суду розрахунок залишку суми з податку на додану вартість, що є невідшкодованою позивачеві та яка становить 3732470,66 грн. (Т. 3 а.с.а.с. 40-42). Із вказаним розрахунком також погодився й представник позивача.

Судом встановлено, що залишок суми невідшкодованого податку на додану вартість у розмірі 3732470,66 грн., який не заперечується сторонами, виник по: деклараціях від 20 червня 2008 року (звітній податковий період травень 2008 року), від 21 липня 2008 року (звітній податковий період червень 2008 року), від 20 жовтня 2008 року (звітній податковий період вересень 2008 року), від 19 січня 2009 року (звітній податковий період грудень 2008 року), від 20 серпня 2010 року (звітній податковий період липень 2010 року) (податкове повідомлення-рішення від 07 грудня 2010 року за № /0); декларації від 19 липня 2010 року (звітній податковий період червень 2010 року) (податкове повідомлення-рішення від 10 травня 2011 року за № ); деклараціях від 05 листопада 2013 року (звітній податковий період серпень 2011 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № ); від 05 листопада 2013 року (звітній податковий період вересень 2011 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 05 листопада 2013 року (звітній податковий період жовтень 2011 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 06 листопада 2013 року (звітній податковий період листопад 2011 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 06 листопада 2013 року (звітній податковий період грудень 2011 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 14 листопада 2013 року (звітній податковий період січень 2012 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 14 листопада 2013 року (звітній податковий період лютий 2012 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 14 листопада 2013 року (звітній податковий період березень 2012 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 14 листопада 2013 року (звітній податковий період квітень 2012 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 14 листопада 2013 року (звітній податковий період травень2012 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004741700); від 15 листопада 2013 року (звітній податковий період червень 2012 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); від 15 листопада 2013 року (звітній податковий період жовтень 2012 року) (податкове повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року за № 004731700); деклараціях від 20 серпня 2013 року (звітній податковий період липень та листопад 2012 року) (податкове повідомлення-рішення від 21 серпня 2013 року за № ).

Судом встановлено, що відповідачем у розрахунку залишку суми з податку на додану вартість, що є невідшкодованою позивачеві та яка становить 3732470,66 грн. (Т. 3 а.с.а.с. 40-42) допущено описку у зазначенні номеру податкового повідомлення-рішення від 20 листопада 2013 року, а саме помилково вказано № 004741700 замість .

Відповідно до ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2015 року, змінену позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ у частині 2572691,66 (двох мільйонів п'ятисот сімдесят двох тисяч шестисот дев'яносто однієї грн. 66 коп.) грн. - залишено без розгляду.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

10 травня 2011 року відповідачем 1 прийняте податкове повідомлення-рішення № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 202631 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 5685 грн. (Т.1 а.с. 58).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року позов ФОП ОСОБА_4 задоволено частково, визнано протиправним та скасовано, зокрема, № в частині зменшення позивачу суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 151320,13 грн. за основним платежем та 5685 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 вересня 2014 року апеляційну скаргу ДПІ в Іршавському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2012 року - без змін (Т.1 а.с.а.с. 61-66).

20 листопада 2013 року відповідачем 1 прийнято податкове повідомлення-рішення форми № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1130737 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 565368,50 грн. (Т.1 а.с. 48) та податкове повідомлення-рішення форми "Р" № , яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість у розмірі 66295 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 33147,5 грн. (Т.1 а.с. 47).

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року позов ФОП ОСОБА_4 задоволено, визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення №№ та від 20 листопада 2013 року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2014 року апеляційну скаргу ДПІ в Іршавському районі ГУ Міндоходів у Закарпатській області залишено без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2014 року - без змін (Т.1 а.с.а.с. 49-52).

Відповідно до статті 200 підпунктів 200.7, 200.8, 200.10, 200.11 Податкового кодексу України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки

Позивачем подавались відповідачеві 1 відповідні декларації та зави як це передбачено статтею 200 Податкового кодексу України. Про те що позивачем такі заяви були подані - представник відповідача 1 не заперечує (Т. 2 а.с.а.с. 190-230).

Відповідно до статті 200 пункту 200.15 Податкового кодексу України, після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до статті 56 пункту 56.18 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до статті 254 частин 1 та 3 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до статті 255 частини 1 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Після ухвалення Львівським апеляційним адміністративним судом рішень, про які суд зазначав вище, відповідачем 1 не подавав органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету (стаття 20 пункт 200.15 Податкового кодексу України).

Відповідно до статті 200 пункту 200.23 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до статті 71 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем 1 не доведено правомірності не надання висновку щодо бюджетного відшкодування ПДВ та правомірності допущеного порушення права позивача на таке відшкодування.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачами не спростовані, а відтак позовну заяву слід задовольнити шляхом стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1259317,13 грн..

Відповідно до статті 94 частин 1 та 3 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує постановлену ухвалу про залишення без розгляду позовної заяви в частині 2572691,66 грн..

На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 11, 70, 71, 86, 94, 160-163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про стягнення заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1259317,13 (одного мільйона двохсот п'ятдесяти дев'яти тисяч трьохсот сімнадцяти грн. 13 коп.) грн..

Присудити на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1589,05 грн., що сплачений відповідно до платіжного доручення № 632 від 22 грудня 2014 року через Закарпатське відділення № 5 ПАТ "ВіЕс Банк" за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції в Іршавському районі Головного управління Міндоходів у Закарпатській області.

У задоволенні позовної заяви в частині решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко