Справа № 2а-10953/11/1370
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"18" листопада 2015 р. м. Київ К/9991/68941/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Сороки М.О.,
Смоковича М.І.,
Чумаченко Т.А.,

провівши попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Державного агентства земельних ресурсів України, третя особа - Державне підприємство геодезії, картографії та кадастру в західному регіоні «Західгеодезкарторгафія» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Державного агентства земельних ресурсів України на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

визнати протиправними дії Державного агентства земельних ресурсів України щодо повернення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для укладання договору оренди землі для обслуговування ставків ОСОБА_4 за межами населених пунктів Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області на підставі листа № 10159/23/11-11 від 06.07.2011;

зобов'язати Державне агентство земельних ресурсів України прийняти до розгляду та здійснити державну експертизу проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_4 земельної ділянки для укладання договору оренди землі для обслуговування ставків

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 5 березня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі Державне агентство земельних ресурсів України, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи в межах, передбачених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що розпорядженням голови Радехівської районної державної адміністрації Львівської області № 628 від 13.08.2007 «Про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 30 га в зв'язку з переведенням її із нерекультивованих земель в землі водного фонду в урочищі «Дібрилівка» Сморжівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

15.12.2008 управлінням Держкомзему у Радехівському районі підготовлено технічне завдання № 71 на проведення робіт із землеустрою.

Виконання робіт з виготовлення проекту відведення земельної ділянки для надання в оренду позивачем замовлено в Державному підприємстві геодезії, картографії та кадастру в Західному регіоні «Західгеодезкартографії» згідно договору № ЗГК- 226/33/2009 від 25.06.2009.

Технічна документація щодо проекту погоджена у Сморжівській сільській раді, управлінні Держкомзему у Радехівському районі, відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства при Радехівській районній державній адміністрації Львівської області, природоохоронному органі, санітарно-епідеміологічному органі, органі охорони культурної спадщини при Радехівській районній державній адміністрації Львівської області.

ДП «Західгеодезкартографії» звернулось з виготовленим на замовлення позивача проектом землеустрою у Державний комітет України із земельних ресурсів для проведення державної експертизи.

30.09.2009 Державним комітетом України із земельних ресурсів складено висновок державної експертизи землевпорядної організації № 952-09, у якому зазначено, що проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам законодавства України, встановленим нормам і правилам, а тому підлягає поверненню на доопрацювання.

Розробником землевпорядної документації усунуто виявленні недоліки і зауваження та повторно направлено проект землеустрою відповідачу для проведення державної експертизи з урахуванням доопрацьованої частини. Проте, відповідачем не повністю враховано доопрацьовану частину проекту та повернуто проект землеустрою розробнику землевпорядної документації, про що зазначено у листі від 08.02.2010.

Розробник землевпорядної документації неодноразово звертався до відповідача з відповідним проектом землеустрою, про що отримував відмову у розгляді виправлених помилок та усунутих недоліків проекту.

11.07.2011 ДП «Західгеодезкартографія» отримало лист відповідача № 10159/23/11-11 від 06.07.2011 про повернення проекту землеустрою як такого, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, в зв'язку із закінченням строку дії пункту 3 розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву».

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

При касаційному перегляді судових рішень у справі колегія суддів Вищого адміністративного суду України виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Аналогічні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом України, висновки якого викладені у постанові від 24 лютого 2015 року (справа № 21-34а15).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

За таких обставин, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

За змістом частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з частиною 1 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі з підстав, встановлених статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 157, 220, 220-1, 223, 228, 230, 231 КАС України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного агентства земельних ресурсів України задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 5 березня 2012 року і постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 жовтня 2012 року - скасувати.

Закрити провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_4 до Державного агентства земельних ресурсів України, третя особа - Державне підприємство геодезії, картографії та кадастру в західному регіоні «Західгеодезкарторгафія» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: