Справа № 2а-7873/11/1470
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ К/9991/78560/12

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головуючого Бившевої Л.І.,

суддів: Ланченко Л.В., Лосєва А.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби

на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2012 року

та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року

у справі № 2а-7873/11/1470

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Алтана»

до Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Алтана» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 12 жовтня 2011 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2012 року позов був задоволений частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби № від 12 жовтня 2011 року в частині 170,00 грн. Присуджено на користь ТОВ «Компанія «Алтана» судові витрати у розмірі 1,70 грн. з Державного бюджету України.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2012 року було скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби № від 12 жовтня 2011 року про стягнення штрафних санкцій в розмірі 340,00 грн.

В касаційній скарзі ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 травня 2012 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва провела камеральну перевірку ТОВ «Компанія «Алтана» щодо неподання податкової звітності з податку на додану вартість за травень, червень 2010 року, за результатами якої був складений акт № 3594/152-14/36880478 від 27 вересня 2011 року.

За висновками акта перевірки позивачем були порушені вимоги підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49, пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України, а саме: не було подано у встановлений законом строк податкові декларації з податку на додану вартість за травень 2010 року (граничний термін подання 21 червня 2010 року) та за червень 2010 року (граничний термін подання 20 липня 2010 року).

12 жовтня 2010 року ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва на підставі вказаного акту перевірки прийняла податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54, абзацом 2 пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України збільшила ТОВ компанія «Алтана» суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 340,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податкова декларація за червень 2010 року була надіслана позивачем в електронному вигляді у строки визначені законодавством. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з того, що податкова декларація травень 2010 року була надіслана в електронному вигляді з порушенням строків подання податкової декларації.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що податкові декларації за травень, червень 2010 року були надіслані позивачем у електронному вигляді у строк, визначений підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», що підтверджується квитанціями № 2 про прийняття звітності на районному рівні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

Підпунктом «а» підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), - протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року № 233 була затверджена Інструкція з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

За визначеннями, наведеними у пункті 1 розділу 1 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року № 233, квитанція про одержання податкового документа в електронному вигляді (далі - перша квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт і час одержання податкового документа в електронному вигляді; квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - це електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС.

Відповідно до пункту 7.4 розділу 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року № 233, перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним.

Згідно з пунктом 7.5 розділу 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року № 233, підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність,та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Пунктом 7.6 розділу 2 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом ДПА України від 10 квітня 2008 року № 233, передбачено, що якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, 15 травня 2008 року між ТОВ «Компанія «Алтана» (платником податків) та ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва (органом державної податкової служби) був укладений договір про визнання електронних документів № 1655, яким передбачено визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу державної податкової служби засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу (арк. справи 9-10).

Факт надіслання позивачем до податкового органу податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2010 року в електронному вигляді, яка була доставлена 17 червня 2010 року в 10:29:37 та прийнята відповідачем, а також за червень 2010 року, яка була доставлена 20 липня 2010 року в 13:16:19 та прийнята відповідачем, підтверджується квитанціями № 2 (арк. справи 11, 12).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що податкові декларації за травень та червень 2010 року були подані позивачем у строк, визначений Законом України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про неправомірність оспорюваного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга ДПІ у Заводському районі м. Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби підлягає залишенню без задоволення, а постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Заводському районі міста Миколаєва Миколаївської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: _____________________ Л.І. Бившева

Судді: _____________________ Л.В. Ланченко

_____________________ А.М. Лосєв