Справа № 802/2641/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 листопада 2015 р. Справа № 802/2641/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд в складі

Головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

суддів: Богоноса Михайла Богдановича

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: апеляційного суду Вінницької області

про: скасування рішень та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 з адміністративним позовом до апеляційного суду Вінницької області про скасування рішень та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до наказів голови апеляційного суду Вінницької області № 21/2-07к та № 22/2-07к від 14.04.2015 року позивачу протиправно здійснено перерахунок стажу роботи на посаді судді, внаслідок чого зменшено щомісячну доплату за вислугу років, передбачену Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Позивач вважає дані накази протиправними та просить їх скасувати, а також зобов'язати відповідача утриматись від здійснення перерахунку стажу на посаді судді, та виплатити заборгованість по заробітній платі, яка виникла внаслідок зменшення щомісячної доплати за вислугу років.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи без його участі. Окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на те, що відповідача повідомлено належним чином про судове засідання, його неявка за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи відсутність перешкод для розгляду справи, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді прокурора в прокуратурі Вінницької області з 01.12.1988 року по 25.08.1998 року (а.с. 20-21).

З 26.08.1998 року ОСОБА_2 призначений суддею Староміського районного суду м. Вінниці, а з 13.08.2002 року призначений суддею апеляційного суду Вінницької області, де і працює по теперішній час (а.с. 23-26).

Станом на момент обрання позивача суддею діяв Закон України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року. Згідно з положеннями вказаного Закону для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки зараховувався стаж на посадах слідчих, прокурорських працівників.

Відповідно до ст. 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI (чинний до 28.03.2015 року) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому п. 11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

28.03.2015 року вступив в дію Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIII, яким внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Норми даного Закону не передбачають зарахування до стажу судді стаж роботи на посадах слідчих прокурорських працівників.

Державною судовою адміністрацією України, у зв'язку із набранням чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", направлено лист від 26.03.2015 року № 8-5614/15 головам апеляційних спеціалізованих, місцевих спеціалізованих судів, начальникам територіальних управлінь Державної судової адміністрації України, яким повідомлено про можливу зміну істотних умов праці окремих суддів (системи та розміри оплати праці).

У зв'язку з цим, відповідачем 01.04.2015 року ОСОБА_2 повідомлено про можливі зміни істотних умов праці (систем та розмірів оплати праці) (а.с. 11).

Головою апеляційного суду Вінницької області 14.04.2015 року видано накази № 21/02-07к «Про здійснення підрахунку стажу суддів апеляційного суду Вінницької області» та № 22/2-07к «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років суддям Апеляційного суду Вінницької області» (а.с. 13, 15).

Наслідком прийняття зазначених наказів є зменшення стажу роботи позивача та відповідно зменшення розміру щомісячної доплати за вислугу років, передбачену Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Про прийняття вказаних наказів головою апеляційного суду Вінницької області було доведено до відома суддів під час зборів 16.04.2015 року (а.с. 41).

Радою суддів України 16.04.2015 року прийнято рішення № 42, яким визначено, що стаж роботи судді, нарахований відповідно до діючого законодавства на момент набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" перерахуванню не підлягає (а.с. 27). Вказане рішення мотивоване тим, що у відповідності до Конституції та законів України зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

На виконання даного рішення Державною судовою адміністрацією України відкликано лист від 26.03.2015 року № 8-5614/15 (а.с. 12).

Проте, головою апеляційного суду Вінницької області дані обставини до уваги не прийнято та накази № 21/02-07к «Про здійснення підрахунку стажу суддів апеляційного суду Вінницької області» та № 22/2-07к «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років суддям Апеляційного суду Вінницької області» не скасовано.

Позивач вважає вказані рішення відповідача протиправними та такими, що прийняті всупереч чинного законодавства та Конституції України, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ст. 58 Конституції України).

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України (ст. 126 Конституції України).

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року (чинний на момент обрання позивача суддею) гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим.

Офіційне тлумачення ч. 3 ст. 11 вказаного Закону наведено в рішенні Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005 року, п. 8 якого визначено, що частиною третьою статті 11 Закону України "Про статус суддів" (2862-12) передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Це положення кореспондується з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (3018-14), згідно з якою при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Зазначені положення узгоджуються з вимогами міжнародних актів про незалежність суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, які є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. За своїм конституційним змістом вони встановлюють принцип заборони скасування чи зниження досягнутого рівня змісту та обсягу гарантій незалежності суддів. Тому положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (2862-12) необхідно розглядати у контексті статті 126 Конституції України (254к/96-ВР) і в сув'язі з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (3018-14).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу щодо незалежності суддів, у Рішенні від 1 грудня 2004 року N 19-рп/2004 (v019p710-04) зазначив, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. Визначені Конституцією ( 254к/96-ВР) та законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначаються Конституцією України (254к/96-ВР) і законами, зокрема Законом України "Про статус суддів" (2862-12), що виключає в процесі його конкретизації та розвитку обмеження законодавчо встановлених гарантій статусу судді або зниження їх рівня. Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Отже, за змістом статті 126 Конституції України (254к/96-ВР) положення частини третьої статті 11 Закону України "Про статус суддів" (2862-12) у взаємозв'язку з частиною восьмою статті 14 Закону України "Про судоустрій України" (3018-14) треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

Як свідчать матеріали справи, оскаржувані накази прийнято головою апеляційного суду Вінницької області відповідно до ст.ст. 29, 133, 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIII). У зв'язку з чим, позивачу перераховано стаж роботи на посаді судді та, відповідно, зменшено надбавку за вислугу років.

Тобто, в порушення положень Конституції України та рішень Конституційного Суду України даними рішеннями допущено звуження існуючих гарантій незалежності позивача як судді при прийнятті нових законів, стосовно рівня його матеріального забезпечення.

Враховуючи викладене, накази № 21/02-07к «Про здійснення підрахунку стажу суддів апеляційного суду Вінницької області» та № 22/2-07к «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років суддям Апеляційного суду Вінницької області» підлягають скасуванню.

Крім того, про незаконність прийнятих наказів свідчить рішення Ради суддів України віл 16.04.2015 року № 42. Пунктом 2 вказаного рішення визначено, що стаж роботи судді нарахований відповідно до діючого законодавства на момент набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" перерахуванню не підлягає.

Згідно ч. 1, 6 ст. 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в період між зїздами суддів України вищим органом суддівського самоврядування є Рада суддів України, рішення якої є обовязковими для всіх органів суддівського самоврядування.

Вказане рішення прийнято вищим органом суддівського самоврядування з метою захисту незалежності досягнутого рівня матеріального забезпечення суддів, обраних до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" у відповідності до Конституції України, відтак повинно було взяте до уваги головою апеляційного суду Вінницької області.

Більше того, відповідно до ч. 3 ст. 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Дана норма кореспондується зі ст. 103 КЗпП України, згідно якої про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Згідно абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13, оскільки при зміні систем та розмірів оплати праці у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці (ч.3 ст.32 КЗпП), введенні нових або зміні діючих умов оплати праці у бік погіршення (ст.103 КЗпП) роботодавець повинен повідомити про це працівника не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження, порушення цього строку може бути підставою для задоволення вимог працівника про оплату праці згідно з попередніми умовами за період, на який було скорочено зазначений строк попередження.

Зі змісту оскаржуваних наказів слідує, що перерахунок стажу роботи позивача та встановлення розміру щомісячної доплати за вислугу років встановлено з 01.04.2015 року.

При цьому про зміну істотних умов праці щодо систем та розмірів оплати праці позивача особисто повідомлено 01.04.2015 року (а.с. 11).

Таким чином, відповідачем порушено порядок повідомлення працівника про зміну істотних умов праці, а саме: систем та розмірів оплати праці, які погіршують становище працівника.

Крім того, згідно протоколу зборів суддів від 16.04.2015 року, питаннями, які включені до порядку денного були:

розгляд заяв заступників голови суду про дострокове припинення повноважень;

про обрання заступників голови апеляційного суду Вінницької області;

інші питання, які виникають в діяльності суду.

В розрізі третього питання було повідомлено присутніх на зборах про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", на виконання яких головою суду видано відповідний наказ.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів того, що позивача під особистий підпис ознайомлено з даними наказами немає.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в порушення норм трудового законодавства, позивач, як працівник, істотні умови праці якого змінені у зв'язку із змінами в Законі України "Про судоустрій і статус суддів" за два місяці персонально попереджений не був та зі змістом спірних наказів персонально не ознайомлений.

Вказані обставини також підтверджують протиправність наказів № 21/02-07к «Про здійснення підрахунку стажу суддів апеляційного суду Вінницької області» та № 22/2-07к «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років суддям Апеляційного суду Вінницької області».

Щодо позовної вимоги зобов'язати відповідача утриматись від здійснення перерахунку стажу роботи судді Кривошеї А.І. у відповідності до Законів України "Про статус суддів", "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакції на час набуття суддею Кривошеєю А.І. такого права, до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, метою та завданням адміністративного судочинства, зокрема, є захист та поновлення порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась з відповідним позовом до суду. Тобто, лише порушене право підлягає захисту, а не ті права та інтереси, які, можливо, у майбутньому будуть порушені. Рішення суду не може бути прийнято на майбутнє, не може ґрунтуватися на обставинах, котрі на момент ухвалення рішення ще не відбулись, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Разом з тим, дана вимога стосується прав та інтересів позивача які, можливо, будуть порушені в майбутньому, отже, відсутні правові підстави для її задоволення.

Стосовно позовної вимоги виплатити заборгованість по заробітній платі, що утворилась внаслідок зменшення щомісячної доплати за вислугу років судді Кривошеї А.І. за період з 01.04.2015 року по день виконання рішення суду.

Заробітною платою вважається грошова винагорода, яку працедавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно, заборгованістю по заробітній платі є нарахована та не виплачена сума грошової винагороди. В даному випадку, нарахування суддівської винагороди з урахуванням необхідної вислуги років позивача відповідачем не здійснено. Тому стягнення відповідних сум недоотриманої винагороди є неможливим без здійснення відповідного перерахунку з урахуванням стажу відповідача згідно законодавства. При цьому, внаслідок скасування оскаржених у даній справі наказів залишаються чинними розрахунки вислуги років станом до прийняття Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Таким чином, визначаючись стосовно вказаної позовної вимоги з урахуванням підстав, зазначених позивачем у позові, та завданням адміністративного судочинства щодо захисту порушеного прав та інтересів позивача, що передбачено ст. 2 КАС України, суд вважає, що рішеннями відповідача такі права та інтереси позивача порушені, з огляду на попередній висновок суду щодо протиправності наказів голови апеляційного суду Вінницької області № 21/02-07к «Про здійснення підрахунку стажу суддів апеляційного суду Вінницької області» та № 22/2-07к та «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років суддям Апеляційного суду Вінницької області».

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення, про зобовязання відповідача вчинити певні дії, стягнення з відповідача коштів тощо. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Надавши правову оцінку всім обставинам справи, суд, з метою захисту прав та інтересів позивача, з урахуванням вимог ст. 162 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом зобовязання апеляційного суду Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману ним суддівську винагороду з урахуванням стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, норми чинного законодавства України та роз'яснення Конституційного Суду України, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем правомірність прийнятих рішень не доведена, у зв'язку з чим адміністративний позов слід задовольнити частково, шляхом визнання протиправними та скасування оскаржених наказів голови апеляційного суду Вінницької області від 14.04.2015 року № 21/02-07к «Про здійснення підрахунку стажу суддів апеляційного суду Вінницької області» та № 22/2-07к та «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років суддям Апеляційного суду Вінницької області» в частині, що стосуються ОСОБА_2 та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману суддівську винагороду, яка виникла у зв'язку із їх прийняттям.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати накази голови апеляційного суду Вінницької області від 14.04.2015 року № 21/02-07к «Про здійснення підрахунку стажу суддів апеляційного суду Вінницької області» та № 22/2-07к «Про встановлення щомісячної доплати за вислугу років суддям Апеляційного суду Вінницької області» в частині, що стосується ОСОБА_2.

Зобов'язати апеляційний суд Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману ним суддівську винагороду з урахуванням стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд", за період з 01.04.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Головуючий суддя ОСОБА_3

судді ОСОБА_4

ОСОБА_1