Справа № 803/1976/13-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 р. Справа № 876/14347/13

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2013 року у справі за позовом Державного комунального підприємства "Луцьктепло" до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА :

Державне комунальне підприємство "Луцьктепло" 23.09.2013року звернулось до Волинського окружного адміністративного суду із позовною заявою та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області від 16.08.2013 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та фінансових установ комунальної власності у розмірі 9981,00 грн., у тому числі за основним платежем 6654 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3327 грн., та № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 15 775,00 грн., у тому числі за основним платежем 11 522 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4253,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно виніс оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки виявлені в акті перевірки порушення не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам чинного законодавства.

Оскаржуваною постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2013 року позовну заяву - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує на правомірність висновків податкового органу, зроблених при проведенні перевірки, вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідно до вимог чинного законодавства, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Сторони по справі належним чином судом були повідомлені, однак з невідомих для суду причин не з'явилися в зал судового засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що докази підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій по придбанню товарів ТзОВ "Техногазкомплект", а отже податковий кредит та валові витрати за наслідками цих операцій позивачем сформовані правомірно. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставка товару відбулася і товар використано у господарській діяльності позивача.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що оскільки позивачем під час перевірки не було надано товарно-транспортних накладних, актів прийому-передачі товарів, документів складського обліку, які б засвідчували факт транспортування придбаного товару від постачальника та передачі позивачу, то взаємовідносини контрагентів здійснювалися поза межами правового поля та з метою мінімізації сплати ПДВ та податку на прибуток до бюджету, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Таким чином, відсутність у документообігу позивача товарно-транспортних накладних не впливає на стан конкретних активів та зобов'язань та не дає підстав вважати, що господарські операції не відбулися, оскільки їх здійснення за певний період підтверджується іншими документами бухгалтерського обліку, наявність яких згідно зі статтею 7 Закону України "Про податок на додану вартість " та статтею 198 Податкового кодексу України дає право на формування податкового кредиту.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі направлення від 25.07.2013 року № 001280 згідно із п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та відповідно до наказу Луцької ОДПІ від 18.07.2013 року № 196 службовими особами Луцької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку ДКП "Луцьктепло" з питань, що становлять предмет заперечення до акту "Про результати проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ДКП "Луцьктепло" з питань здійснення фінансово-господарських операцій з ТзОВ "Екзітос" за період з 01.04.2010 року по 31.03.2013 року, та ТзОВ "Техногазкомплект" за період з червня 2011 року по січень 2013 року ".

За результатами перевірки складено акт від 07.08.2013 року № 376/22.1/30391925, яким встановлено порушення: - п. 1.4 ст. 1, п.п. 7.3.1, п. 7.3, ст. 7, п.п. 7.2.6, п. 7.2, ст. 7 та п.п. 7.4.1, п. 7.4, ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість " та ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п.198.1, п. 198.6 ст. 198, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ДКП "Луцьктепло" занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету по взаємовідносинах з ТзОВ "Техногазкомплект" на загальну суму 11522 грн., в т.ч. за червень 2011 року - 3018 грн., за липень 2011 року - 1740 грн., за жовтень 2011 року - 350 грн., за листопад 2011 року - 1290 грн., за грудень 2011 року - 533 грн., за січень 2012 року - 1736 грн. та за березень 2012 року - 2855 грн.; - п. п. 134.1.1, п. 134.1, ст. 134, п.135.1., п.135.2, ст. 135 Податкового кодексу України, внаслідок чого ДКП "Луцьктепло" занижено податок на прибуток, що підлягав сплаті до бюджету на загальну суму 4821 грн., в тому числі за І квартал 2012 року у сумі 4821 грн. та завищено залишок від'ємного значення об'єкту оподаткування по податку на прибуток на загальну суму 7970 грн., в т. ч. за ІІ квартал 2011 року - 4520 грн., за ІІІ квартал 2011 року - 952 грн., за ІV квартал 2011 року - 2498 грн.

На підставі акту перевірки від 07.08.2013 року № 376/22.1/30391925 Луцькою ОДПІ винесено податкові повідомлення-рішення від 16.08.2013 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств та фінансових установ комунальної власності у розмірі 9981,00 грн., у тому числі за основним платежем 6654 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 3327 грн., та від 16.08.2013 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 15 775,00 грн., у тому числі за основним платежем 11 522 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 4253,00 грн.

Підставою для викладення висновків в акті перевірки від 07.08.2013 року № 376/22.1/30391925 стали відомості, отримані Луцькою ОДПІ від Основ'янської МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС. Згідно довідки від 05.10.2012 року № 3266/221/34862698 "Про результати документальної зустрічної звірки ТзОВ "Техногазкомплект" щодо документального підтвердження господарських відносин із платниками податків ПП "Баварія - Ф" їх реальності та повноти відображення в обліку за період червень - грудень 2011 року, ПП "РАІКОМ" їх реальності та повноти відображення в обліку за період січень-березень, травень 2012 року, ТзОВ "ІВІТЕК ТТК" їх реальності та повноти відображення в обліку за період березень-квітень 2012 року, ТзОВ "ПРАКСЕТ-ХАРКІВ" їх реальності та повноти відображення в обліку за період травень-червень 2012 року " встановлено порушення, в т. ч. і по взаємовідносинах з ДКП "Луцьктепло", а саме не підтверджено факт реального вчинення господарських операцій за період червень-грудень 2011 року, січень-червень 2012 року. Дані порушення виникли у зв'язку з тим, що до перевірки ТзОВ "Техногазкомплект" не надано документів, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей по ланцюгу від постачальника до покупця, а саме не надано товарно-транспортних накладних, які б засвідчували б факт отримання придбаного товару.

Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України "Про податок на додану вартість " (який діяв на момент вчинення правовідносин) поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Підпунктом 7.2.6 п.7.2 та підпунктом 7.4.1 п.7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість " передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8.1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 розділу V ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Отже, ПК України визначає, що обов'язковою умовою для правомірного формування платником податків податкового кредиту є податкова накладна, яка засвідчує факт придбання товарів (послуг) з метою їх подальшого використання в межах господарської діяльності.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року від 16.07.1999 року № 996-XIV (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату і місце складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, будь-які документи (у тому числі, договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до статті 134 ПК України об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу; дохід (прибуток) нерезидента, що підлягає оподаткуванню згідно зі статтею 160 цього Кодексу, з джерелом походження з України.

Так, згідно з пунктами 135.1, 135.2 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. Доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Як встановлено судом, передумовою для формування позивачем податкового кредиту та валових витрат за період, охоплений перевіркою, слугували правовідносини, що склалися у нього з ТзОВ "Техногазкомплект".

Як вбачається з матеріалів справи 23.01.2012 року між позивачем (покупець) та ТзОВ "Техногазкомплект" (постачальник) укладено договір поставки № 62/74, відповідно до умов якого, постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця прилади, а покупець зобов'язується прийняти продукцію від постачальника та оплатити її загальну вартість на умовах даного договору. Розрахунки між сторонами здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на підставі виставлених постачальником рахунків-фактур.

На виконання умов договору ТзОВ "Техногазкомплект" було поставлено ДКП "Луцьктепло" товарів на загальну суму 69129,60 грн., в т. ч. ПДВ - 11521,60 грн.

Факт поставки товарів підтверджується податковими накладними від 06.06.2011 року № 3, від 08.06.2011 року № 8, від 20.06.2011 року № 12, від 24.06.2011 року № 17, від 01.07.2011 року № 1, від 04.10.2011 року № 2, від 02.11.2011 року № 1, від 13.12.2011 року № 7, від 24.01.2012 року № 9, № 10 та видатковими накладними від 30.06.2011 року № РН- 0000127, від 23.06.2011 року № РН - 0000124, від 15.06.2011 року № РН - 0000119, від 12.03.2012 року № РН - 0000026, від 31.01.2012 року № РН - 0000010, від 21.12.2011 року № РН - 0000207, від 11.11.2011 року № РН - 0000188, від 10.10.2011 року № РН - 0000176, від 06.07.2011 року № РН - 0000132. Оплата за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями від 08.06.2011 року на суму 3 888,00 грн., від 06.06.2011 року на суму 8880,00 грн., від 20.06.2011 року на суму 5340,00 грн., від 24.06.2011 року на суму 5472,00 грн., від 01.07.2011 року на суму 4968,00 грн., від 04.10.2011 року на суму 2100,00 грн., від 02.11.2011 року на суму 7740,00 грн., від 13.12.2011 року на суму 3195,60 грн., від 24.01.2012 року на суму 10 416 грн. та 17130,00 грн.

Крім того, придбані позивачем у ТзОВ "Техногазкомплект" товари у подальшому були реалізовані у своїй господарській діяльності, що підтверджується актами приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 21.06.2013 року, від 14.12.2012 року, та актами введення в експлуатацію основних засобів від 15.02.2012 року № ВЭ-0000056, № ВЭ-0000039, від 20.06.2012 року № ВЭ-0000371, № В0000372, № ВЭ-0000373, № ВЭ-0000370, від 17.02.2012 року № ВЭ-0000082, від 14.02.2013 року № ВЭ-0000003.

Таким чином, досліджені у судовому засіданні докази підтверджують реальність здійснення позивачем господарських операцій по придбанню товарів ТзОВ "Техногазкомплект", а отже податковий кредит та валові витрати за наслідками цих операцій позивачем сформовані правомірно. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що поставка товару відбулася і товар використано у господарській діяльності позивача

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що оскільки позивачем під час перевірки не було надано товарно-транспортних накладних, актів прийому-передачі товарів, документів складського обліку, які б засвідчували факт транспортування придбаного товару від постачальника та передачі позивачу, то взаємовідносини контрагентів здійснювалися поза межами правового поля та з метою мінімізації сплати ПДВ та податку на прибуток до бюджету, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Таким чином, відсутність у документообігу позивача товарно-транспортних накладних не впливає на стан конкретних активів та зобов'язань та не дає підстав вважати, що господарські операції не відбулися, оскільки їх здійснення за певний період підтверджується іншими документами бухгалтерського обліку, наявність яких згідно зі статтею 7 Закону України "Про податок на додану вартість" та статтею 198 Податкового кодексу України дає право на формування податкового кредиту.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що встановлені під час розгляду справи обставини, які підтверджені належними доказами, спростовують висновки Луцької ОДПІ, констатовані в акті перевірки від 07.08.2013 року № 376/22.1/30391925, а тому податкові повідомлення-рішення Луцької об'єднаної державної податкової інспекції 16.08.2013 року № та № винесені на підставі зазначеного акту перевірки, підлягають скасуванню, як протиправні.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.11.2013 року у справі № 803/1976/13-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

В.Я. Качмар