Справа № 813/903/15
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 876/8460/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів Хітчака В.Л., Кеча Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Львові апеляційні скарги Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_5, про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - ОСОБА_5, в якому з врахуванням заяв про доповнення, зміну та уточнення позовних вимог просила:

- визнати протиправними дії Старосамбірської райдержадміністрації щодо письмового попередження (лист № 01-25/2620 від 28.11.2014 року) позивача про наступне звільнення з роботи за п. 6 ст. 40 КЗпП України з 26.12.2014 року та щодо направлення листа до департаменту соціального захисту населення Львівської облдержадміністрації на погодження звільнення позивача з 26.12.2014 року;

- визнати незаконними та скасувати розпорядження Старосамбірської районної державної адміністрації за № 214/07-01 К-1 від 23.12.2014 року ,,Про звільнення ОСОБА_1" та розпорядження Старосамбірської районної державної адміністрації за № 78/07-01 К-1 від 24.06.2015 року ,,Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації ,,Про звільнення ОСОБА_1" від 23.12.2014 року № 214/07-01 К-1";

- поновити позивача на роботі на посаді начальника управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації з 26.12.2014 року;

- стягнути з Старосамбірської районної державної адміністрації на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи з середньоденного заробітку в розмірі 101,8 грн.;

- зобов'язати Старосамбірську районну державну адміністрацію призначити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік у розмірі не менше середньомісячного заробітку;

- зобов'язати управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації забезпечити розгляд питання щодо призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності серії АГД 053300 та щодо здійснення заходів по забезпеченню його оплати;

- зобов'язати управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації забезпечити розгляд питання щодо призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності серії АГЛ 561646 та щодо здійснення заходів по забезпеченню його оплати;

- стягнути з Старосамбірської районної державної адміністрації на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (з 26.12.2014 року по 22.01.2015 року) у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки з вини Старосамбірської районної державної адміністрації;

- стягнути з Старосамбірської районної державної адміністрації на користь позивача заподіяну моральну шкоду в розмірі 4000 грн.;

- стягнути з управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації на користь позивача заподіяну моральну шкоду в розмірі 500 грн..

Постановою від 08 липня 2015 року Львівський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправними та скасував розпорядження Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області № 214/07-01 К-1 від 23.12.2014 року про звільнення ОСОБА_1 та № 78/07-01 К-1 від 24.06.2015 року про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації ,,Про звільнення ОСОБА_1" від 23.12.2014 року № 214/07-01 К-1. Поновив ОСОБА_1 на посаді начальника управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області з 27.12.2014 року. Стягнув з Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4784 (чотири тисячі сімсот вісімдесят чотири грн.) 60 коп.

Також суд зобов'язав управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності згідно з листами непрацездатності серії АГД № 053300 та серії АГЛ № 561646.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Постанову в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення на її користь середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 2188 (дві тисячі сто вісімдесят вісім грн.) 80 коп. суд звернув до негайного виконання.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Старосамбірська РДА та управління соціального захисту населення Старосамбірської РДА подали апеляційні скарги, оскільки вважають, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційних скаргах відповідачі зазначають, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на ті обставини, що ч.2 ст.40 Кодексу законів про працю України не містить норми, яка б передбачала процедуру пропонування вакантної посади в обов'язковій письмовій формі.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно відхилив клопотання відповідачів допитати в якості свідка ОСОБА_6, який на час звільнення позивача працював головою Старосамбірської РДА та міг підтвердити факт пропонування позивачу вакантних посад, від яких вона відмовилась.

За таких обставин відповідачі вважають звільнення позивача правомірним, а тому просять скасувати постанову суду першої інстанції в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

Представники відповідачів в судовому засіданні апеляційного суду підтримали вимоги апеляційних скарг та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач та її представник в судовому засіданні заперечили вимоги апеляційної скарги та просять залишити скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 14.10.2005 року ОСОБА_1 склала присягу державного службовця та того ж дня їй присвоєно 11 ранг державного службовця.

Розпорядженням голови Старосамбірської РДА від 17.01.2011 року № 5-о/с/01-07 ОСОБА_1 призначена за конкурсом на посаду начальника управління праці та соціального захисту населення Старосамбірської райдержадміністрації, що підтверджується записами у трудовій книжці та не заперечується сторонами (т.1 а.с. 13).

Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації відповідно до розпорядження від 31.10.2012 року № 84-о/с/01-07 перейменоване в управління соціального захисту населення райдержадміністрації.

Розпорядженням першого заступника голови Старосамбірської РДА від 23.12.2014 року № 214/07-01 К-1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 40, ст. 44 Кодексу законів про працю України та на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2014 року № 813/7707/13-а і постанови про відкриття виконавчого провадження відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області № 42783255 від 02.04.2014 року, ОСОБА_1 звільнена з посади начальника управління соціального захисту населення райдержадміністрації 26.12.2014 року у зв'язку з поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу (т.1 а.с.15).

Розпорядженням голови Старосамбірської РДА від 24.06.2015 року за № 78/07-01 К-1, відповідно до ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України та у зв'язку із встановленням факту тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 з 23.12.2014 року по 22.01.2015 року, в п. 1 розпорядження ,,Про звільнення ОСОБА_1" від 23.12.2014 року № 214/07-01 К-1 дату звільнення 26.12.2014 року змінено на 26.01.2015 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача проведене з порушенням вимог трудового законодавства.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та є вірними.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю (КЗпП) України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 6) поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Згідно з ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що звільнення ОСОБА_1 в порядку приписів п.6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України було можливе лише у випадку її відмови від запропонованих вакантних посад, наявних на час її звільнення.

Суд першої інстанції належним чином дослідив надані сторонами докази та встановив, що на час звільнення ОСОБА_1 в Старосамбірській РДА були наявні такі вакансії: посади першого заступника голови, завідувача сектору взаємодії з правоохоронними органами, забезпечення оборонної та мобілізаційної роботи, запобігання та виявлення корупції, начальника відділу економічного розвитку, діловода, водія (т. 1 а.с.136-139).

Відповідач - Старосамбірська РДА, на яку в силу приписів ч.2 ст. 71 КАС України покладено тягар доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, не надала суду жодного належного та допустимого доказу факту пропонування позивачці вакантної посади в райдержадміністрації та її відмови від запропонованих посад.

Позивач категорично заперечила факт пропозиції їй вакантних посад адміністрацією Старосамбірської РДА. Покази свідка ОСОБА_6, який на час звільнення позивача працював головою Старосамбірської РДА, не можуть розцінюватись як об'єктивні, оскільки він є зацікавленою особою у вирішенні справи.

Крім того, такі покази є рівнозначними показам позивача, яка заперечує факт пропозиції вакантних посад. Тому суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання про допит в якості свідка ОСОБА_6, оскільки відповідач повинен надати суду беззаперечні докази правомірності свого рішення, а покази зазначеного свідка не можуть бути такими доказами, виходячи із наведених вище обставин.

Таким чином, колегія суддів визнає вірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, оскільки звільнення позивача проведене з порушенням вимог ч.2 ст. 40 КЗпП України.

Доводи апеляційних скарг не містять доказів на спростування висновків суду першої інстанції, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для їх задоволення.

Статтею 159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області, управління соціального захисту населення Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2015 року у справі № 813/903/15 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складенні ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 16 листопада 2015 року.