Справа № 810/557/14-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2015 р. м. Київ К/800/30681/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого суддіБорисенко І.В.
суддів Кошіля В.В.
Моторного О.А.
за участю секретаряТитенко М.П.
та представників сторін: від позивача від відповідача не з'явився Борисов І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуБроварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області
на постанову та ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2014 Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014
у справі № 810/557/14-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Кам'яний вік плюс»
доБроварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області
провизнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кам'яний вік плюс» звернулось до суду з позовом до Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, вчинені під час перевірки та складання акту про неможливість проведення зустрічної звірки № 32/10-06-22-02/36107380 від 29.11.2013;

- скасувати акт про неможливість проведення зустрічної звірки № 32/10-06-22-02/36107380 від 29.11.2013.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2014, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014, позов задоволено частково, визнано протиправними дії Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Київській області, вчинені під час перевірки та складання Акту про неможливість проведення зустрічної звірки від 29.11.2013 №32/10-06-22-02/36107380, в частині позовних вимог про скасування акту про неможливість проведення зустрічної звірки № 32/10-06-22-02/36107380 від 29.11.2013 провадження у справі закрито.

Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати повністю, оскільки вважає, що рішення судів попередніх інстанції були прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позивачем подані заперечення на касаційну скаргу, в яких він проти доводів відповідача заперечує та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, як підставні та обґрунтовані.

У судовому засіданні суду касаційної інстанції представником відповідача заявлено клопотання про заміну відповідача (Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області) його правонаступником - Броварською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його обґрунтованість та необхідність його задоволення.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне:

- відповідачем на підставі ст.ст. 20, 73, 75, 79 Податкового кодексу України здійснено заходи з метою проведення зустрічної звірки ТОВ «Кам'яний вік плюс» щодо документального підтвердження господарських відносин із постачальником ФОП ОСОБА_6 за період липень 2013 року, за результатами яких складено акт про неможливість проведення зустрічної звірки № 32/10-06-22-02/36107380 від 29.11.2013;

- названим актом встановлено порушення позивачем п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України, в частині недодержання вимог зазначеної статті в момент вчинення правочинів з ФОП ОСОБА_6, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, при визначені об'єкту оподаткування операцій по отриманню товарно-матеріальних цінностей в липні 2013 року, та порушення ст.203, ст.215 Цивільного кодексу України, оскільки укладені договори, на думку відповідача, є нікчемними.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що відповідачем не було дотримано процедури проведення зустрічної звірки та, крім того, замість довідки був складений акт.

Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог про скасування акта про неможливість проведення зустрічної звірки № 32/10-06-22-02/36107380 від 29.11.2013, суд першої інстанції виходив з того, що вказаний акт не є рішенням у розумінні ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів касаційної інстанції, вважаючи обґрунтованими та правильними висновки судів попередніх інстанцій в частині закриття провадження у справі, не може погодитися з їх висновками щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, оскільки вважає такі висновки передчасними, як такими, що зроблені без всебічного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи, з огляду на таке.

Згідно пп.62.1.3 п.6.2.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин..

За змістом п.73.5 ст.73 Податкового кодексу України з метою отримання податкової інформації органи державної податкової служби мають право проводити зустрічні звірки даних суб'єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб'єкта господарювання, що здійснюється органами державної податкової служби з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з'ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків. Зустрічні звірки не є перевірками і проводяться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України відзначає, що, звертаючись до адміністративного суду з вимогами про визнання протиправними дій контролюючого органу, позивач скористався гарантованим Конституцією України правом на звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного суду України, в якій зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Крім того, відповідно до ст.2, п.1 ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Проте, ці рішення, дія або бездіяльність у будь-якому випадку повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин особи, яка звернулася за їх захистом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, розглядаючи справу по суті та задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій не встановили, які саме дії відповідача, вчинені під час звірки та складання акту про неможливість проведення зустрічної звірки № 32/10-06-22-02/36107380 від 29.11.2013, оскаржує позивач та вважає їх протиправними.

Судами попередніх інстанцій при розгляді даного спору не було враховано, що згідно чинного законодавства вчинення податковими органами дій по проведенню зустрічних звірок прямо передбачено у повноваженнях органів державної податкової служби. Тобто, дії по проведенню зустрічних звірок є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків.

Отже, саме результат реалізації повноваження податкового органу, а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по проведенню зустрічних звірок та складанню результуючого документу) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення зустрічної звірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення, прийнятого контролюючим органом за результатами вчинених дій, яке є обов'язковим для платника податків.

Зважаючи на предмет позову у справі, колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що питання про можливість задоволення позовних вимог позивача, спрямованих на відновлення його прав щодо вчинення відповідачем дій під час звірки та складання акту про неможливість проведення зустрічної звірки, має вирішуватися, виходячи із суті таких вимог та наявності спірних правовідносин.

Право на захист є самостійним суб'єктивним правом, яке з'являється у власника прав лише в момент їх порушення або оспорювання та реалізується в межах охоронюваних правовідносин, які при цьому виникли.

З огляду на те, що наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то при розгляді даного спору судами має бути встановлено, які саме дії відповідача, вчинені під час проведення звірки, оскаржує позивач та вважає їх протиправними, чи є відповідні дії відповідача такими, що породжують для позивача настання будь-яких юридичних наслідків і безпосередньо впливають на його права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, чи порушені права позивача (за захистом яких він звернувся до суду), та чи порушені вони саме вчиненням відповідачем оскаржуваних дій податкового органу.

Вищевказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, що, з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків судів попередніх інстанцій по суті спору в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Відповідно до ст.224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судами попередніх інстанцій не було досліджено та з'ясовано належним чином обставини справи щодо наявності чи відсутності факту порушених прав позивача (за захистом яких він звернувся до суду), у той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалені у справі судові рішення в частині задоволених позовних вимог підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції в цій частині. А в іншій частині - підстав для скасування оскаржуваних судових рішень відповідачем в касаційній скарзі не наведено та судовою колегією не вбачається.

Під час нового розгляду справи в частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, вчинених під час перевірки та складання акту про неможливість проведення зустрічної звірки № 32/10-06-22-02/36107380 від 29.11.2013, судам слід взяти до уваги вищевикладене, встановити повно і правильно фактичні обставини відповідно до заявлених позовних вимог та предмету доказування у справі та, в залежності від встановленого й у відповідності до норм матеріального та процесуального права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 160, 220, 221, 223, 224, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Допустити заміну відповідача (Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області) його правонаступником - Броварською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області.

2. Касаційну скаргу Броварської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області задовольнити частково.

3. Постанову Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 у даній справі в частині задоволення позову скасувати та справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. В іншій частині - постанову Київського окружного адміністративного суду від 21.02.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2014 залишити без змін.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль
О.А. Моторний