Справа № 820/1487/15
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/28094/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Харківського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби, третя особа - ОСОБА_5, про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, що переглядається за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся в Харківський окружний адміністративний суд з позовом до Харківського міського управління юстиції в особі Реєстраційної служби (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_5, в якому просив суд:

- визнати протиправним рішення від 23 січня 2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Федоренка Андрія Івановича №18817700 про відмову у скасуванні запису;

- скасувати рішення від 23 січня 2015 державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Федоренка Андрія Івановича №18817700 про відмову у скасуванні запису;

- зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції: перенести до Державного реєстру прав всі записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, в тому числі перенести наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотеки та/або Державного реєстру обтяжень рухомого майна щодо квартири 2-х кімнатної за адресою: АДРЕСА_1; внести запис до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав, перенесеного відповідно до запису № П-5-56383 в книзі №1 Реєстру прав власності на нерухоме майно, здійсненного на підставі рішення від 26 березня 2010 року про державну реєстрацію права власності, реєстраційний №29842530, згідно з якими право власності на квартиру 2-х кімнатну за адресою АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування від 4 березня 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тонкою М.О. 4 березня 2010 року та зареєстрований в реєстрі за № 448 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позову зазначав, що оскаржуване рішення прийнято без дотримання вимог діючого законодавства України, чим порушуються його права, свободи та інтереси.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року, в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, позивач просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, ухвалити нове судове рішення про задоволення адміністративного позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, суд зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, Державним реєстратором прав на нерухоме майно було проведено пошуки в Державному реєстрі прав, та встановлена відсутність запису про право власності ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна право власності на який заявлено до скасування - АДРЕСА_1.

Державним реєстратором прав на нерухоме майно встановлена наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів запису в актуальному стані - обтяження нерухомого майна, право власності на який заявлено до скасування - АДРЕСА_1 на підставі: №10648188 - арешт нерухомого майна, ухвала Московського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2010 року, власник - ОСОБА_5 та №12270827 - арешт нерухомого майна; заява про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, ухвала Московського районного суду від 7 березня 2010 року у справі №2/2027/2184/, суддя Задорожна А.М., власник - ОСОБА_8.

Порядок проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №868 від 17 жовтня 2013 року, Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 грудня 2011 року №3502/5, Порядком використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5 та іншими нормативно-правовими актами України.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, відповідно до частини сьомої статті 3 вищевказаного Закону, проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, встановлених абзацами другим і третім частини п'ятої цієї статті.

Відповідно до п. 13 Порядку, заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Заявник в процедурі державної реєстрації речових прав самостійно формує, передбачений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень пакет документів, складає та подає до органу державної реєстрації за місцем розташування такого майна заяву, встановленої форми.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених м Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 15 Порядку, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей і про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення І державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації (п. 20 Порядку).

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором на підставі підпункту 2.14.2 пункту 2.14. Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до абзацу четвертого статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про те, що обтяження речового права - права власності, та з огляду на п. 5 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є безумовною перешкодою у проведенні реєстраційних дій щодо заявленого до державної реєстрації нерухомого майна.

Враховуючи викладене, Вищий адміністративний суд України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 220, 223, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Судді: