Справа № 761/382/14-а (2-а/761/82/14)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/60777/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Іваненко Я.Л., Ліпського Д.В., Мойсюка М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року, -

у с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року позивач звернулася із зазначеним позовом посилаючись на те, що є інвалідом 3 групи і особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, перебуває на обліку у відповідача та одержує державну та додаткову пенсії, у відповідності до статей 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ), а тому має право на нарахування і виплату пенсії згідно вимог вищевказаних правових норм, однак відповідач, починаючи з 23 липня 2011 року, здійснює виплату пенсії у розмірі, встановленому постановами Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - постанова КМУ № 1210) і № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі - постанова КМУ № 745), яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

В обґрунтування позову також зазначала, що вимоги Закону № 796-ХІІ щодо розміру пенсійних виплат не виконані, її звернення про здійснення спірного перерахунку пенсії, починаючи з 1 липня 2011 року залишено без задоволення, що призвело до порушення прав позивача, а тому ОСОБА_4 просила про задоволення позову.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить ухвалені ними судові рішення скасувати та задовольнити позов.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суди, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що відповідач, здійснюючи нарахування і виплату пенсії у спірний період згідно вищевказаних постанов Уряду, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, статтею 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, зокрема, інвалідам ІІІ групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком, а розмір державної пенсії, в усіх випадках для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими по II групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим, пунктом 7 частини першої Закону України від 14 червня 2011 року № 3491-VI «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі Закон № 3491-VI) Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким установлено, що у 2011 році норми і положення, зокрема, статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону № 3491-VI Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 745 «Про встановлення деяких виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету», яка набрала чинності 23 липня 2011 року, та по-іншому визначила розміри додаткової пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою.

Окрім цього, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 22 грудня 2011 року № 4282-VІ «Про Державний бюджет України на 2012 рік» встановлено, що у 2012 році норми і положення, зокрема, статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

З 1 січня 2012 року набрала чинності постанова КМУ № 1210, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок).

Відповідно до підпункту 2 пункту 13 Порядку щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зокрема, особам, що належать до категорії 2, з 1 липня 2012 року - 18 відсотків.

Вказані норми у період спірних правовідносин неконституційними не визнавались, змін до них не вносилось, а тому відповідач правомірно керувався ними та постановами Кабінету Міністрів України при обчисленні, нарахуванні та виплаті державної та додаткової пенсій позивачу, передбачених статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Таким чином, починаючи з 23 липня 2011 року застосуванню підлягали вищезазначені норми Законів про Державний бюджет України та постанови Кабінету Міністрів України.

Як правильно встановлено судами, у період з 1 по 22 липня 2011 року нарахування і виплата пенсії здійснювалась позивачу відповідно до вимог вищевказаних статей Закону № 796-ХІІ, а починаючи з 23 липня 2011 року і на момент звернення з даним позовом, з урахуванням постанов КМУ № 745 і № 1210.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, рішення судів відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування оскаржуваних судових рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 березня 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

Д.В. Ліпський

М.І. Мойсюк