Справа № 806/6696/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/58392/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Кошіля В.В.

Суддів Борисенко І.В.

Моторного О.А.

при секретарі Калініні О.С.

за участю представників сторін:

позивача - Поляка О.В.

відповідача - Омельченка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014

та постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03.04.2014

у справі № 806/6696/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська паливна група»

до Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська паливна група» звернулось до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області від 09.09.2013 № , № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 3 060 775 грн. та № .

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03.04.2014, яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014, позов задоволено; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення 09.09.2013 № , № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 3 060 775 грн. та № , з мотивів обґрунтованості позовних вимог.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій; прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Представником відповідача в судовому засіданні заявлено клопотання про заміну відповідача, у зв'язку із реорганізацією, із Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на правонаступника - Коростенську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

Суд касаційної інстанції, розглянувши заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, за результатами проведної планової виїзної документальної перевірки ТОВ «Українська паливна група» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2012, складено акт № 920/22-01/36863630 від 16.08.2013, в якому зафіксовано порушення: пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135, п. 138.1, пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2011 - 2012 роки на суму 889 558 грн., а саме: 2011 рік - на суму 615 332 грн., 2012 рік - на суму 274 226 грн., у тому числі: за І квартал 2012 року - на суму 596 555 грн., за І півріччя 2012 року - на суму 804 850 грн., за три квартали 2012 року - на суму 1 050 102 грн., за 2012 рік - на суму 274 226 грн. та зменшення збитків за 2012 рік на суму 3 538 242 грн.; п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за січень 2012 року на суму 205 000 грн.

На підставі результатів вказаної перевірки, 09.09.2013 відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 307 500 грн., в т.ч.: 205 000 грн. основного платежу та 102 500 грн. штрафних (фінансових) санкцій;

- № про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 3 538 242 грн.;

- № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 411 339 грн., в т.ч.: 274 226 грн. основного платежу та 137 113 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Позивач до суду оскаржує податкові повідомлення-рішення відповідача від 09.09.2013 № , № в частині зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток на 3 060 775 грн. та № .

Як встановлено актом перевірки, за даними головної книги за ІV квартал 2011 року прямі матеріальні витрати складають 290 219 656,71 грн. За даними р. 05.1.1 додатку СВ, який є додатком до Податкової декларації з податку на прибуток підприємства за ІІ-ІV роки прямі матеріальні витрати підприємства складають 552 792 757 грн., за ІІ-ІІІ квартали 2011 року - 260 890 335 грн. Згідно поданих додатків СВ до Податкової декларації з податку на прибуток сума прямих матеріальних витрат за ІV квартал 2011 року складає 291 902 422 (552 792 757 грн. - 260 890 335 грн.). Різниця у сумі 1 682 765 грн. є завищенням суми прямих матеріальних витрат за ІV квартал 2011 року. Тобто, на думку податкового органу, в порушення пп. 138.8.1 п. 138.8 ст. 138 Податкового Кодексу України позивачем завищено суму прямих матеріальних витрат у розмірі 1 682 765 грн. за ІV квартал 2011 року; витрати понесені підприємством в результаті здійснення операцій щодо придбання та реалізації паливно-мастильних матеріалів і половника перевищують дохід від такої реалізації за 2012 рік на суму 4 366 613 грн., що свідчить про відсутність ділової мети у діях платника податків; підтверджено економічну недоцільність ведення господарської діяльності підприємства, а саме: підприємством у складі ціни реалізації товару враховується незначний розмір націнки або реалізація ТМЦ нижче ціни придбання, який не перекриває всі інші витрати підприємства, пов'язані із веденням господарської діяльності підприємства; доходи від операційної діяльності за період з 01.01 по 31.12.2012 складають 197 102 048,19 грн., собівартість реалізованих ТМЦ - 196 504 182,35 грн. При цьому, сума торгівельної націнки складає 597 865,84 грн.; ТОВ «Українська паливна група» не надала в повному обсязі первинні бухгалтерські документи та інші документи, що підтверджують фінансово-господарську діяльність підприємства, у зв'язку з чим перевіряючими було складено акт № 96/22-01/36863630 від 06.08.2013 «Про ненадання ТОВ «Українська паливна група» оригіналів документів для проведення планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2011 по 31.12.2012»; перевірка проводилась на підставі видаткових та податкових накладних, банківських виписок, відомостей нарахування заробітної плати, відомостей нарахування амортизації та даних головної книги; ТОВ «Українська паливна група» під час перевірки не надано договори на реалізацію товарно-матеріальних цінностей, що унеможливлює зробити висновок про те, хто саме несе витрати по транспортуванню ТМЦ (ТОВ «Українська паливна група» чи підприємства-покупці); на порушення п. 185.1 ст .185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України позивачем занижено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість у розмірі 205 000 грн. за січень 2012 року., з огляду на те, що у січні 2012 року ТОВ «Українська паливна група» виписано розрахунки коригування до податкових накладних за липень 2011 року та серпень 2011 року на кінцевого споживача, тобто неплатника ПДВ, у зв'язку із коригуванням поставки неплатнику ПДВ, тобто, підприємством зменшено свої податкові зобов'язання за січень 2012 року на 205 000 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 09.09.2013 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, слід зазначити наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.1 ст. 138 цього Кодексу Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають, зокрема, собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку (пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК України).

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 зазначеного Закону встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з ч. ч. 3, 4, 5, 7 ст. 9 цього ж Закону інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Матеріалами справи встановлено, що факт завищення валових витрат в 4 кварталі 2011 року на суму 1 682 765 грн. - це факт повернення товару покупцем (неплатником ПДВ), внаслідок не виконання останнім своїх зобов'язань, щодо його оплати.

За висновками акту перевірки, дані вказані в таблиці, де співставляються показники р. 05.1.1 дод. до декларації з податку на прибуток та дані перевіряючих, за жовтень 2011 року в графі « 28/90 повернення товару», а саме - « 2 173 315,82 грн.» не відповідають фактичним показникам бухгалтерського обліку за жовтень 2011 року та не мають місце відображення в головній книзі за жовтень 2011 року. Показник завищений на 1 682 765 грн., внаслідок чого в акті зроблено висновок, щодо відхилення узагальнюючого показника собівартості на 1 682 765 грн., та зроблено висновок, щодо заниження прямих витрат (собівартості).

Суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо безпідставності таких висновків податкового органу, з огляду на наступне.

Згідно записів головної книги сума собівартості повернення товару в жовтні 2011 року згідно бухгалтерського обліку становить 118 507,02 грн. Тобто, фактично завищено суму прямих витрат (собівартість на суму 983 808,80 грн.). Даний показник також підтверджується даними, наведеними в таблиці акту перевірки.

По даним перевірки, коригування податкових зобов'язань підтверджені на рівні заявлених позивачем в деклараціях з податку на додану вартість, а саме даними 7 графи таблиці. Коригування податкових зобов'язань з ПДВ за жовтень 2011 року становить - 238 577 грн. ПДВ, обсяг постачання по повернутих товарах, згідно виписаних розрахунків коригування кількісних і вартісних показників склав 1191765,93 грн., а не як зазначено перевіряючими - 2173315,82 грн.

Перевіряючі, вказуючи різні дані в таблицях акту перевірки по поверненню товару за жовтень 2011 року, підтвердили їх в суді.

Щодо головної книги, яка оглянута в судовому засіданні суду першої інстанції, то показники головної книги за 4 квартали 2011 року співпадають з усіма показниками крім повернення, але бухгалтерський облік ведеться з врахуванням стандартів, а саме через подвійний запис всіх бухгалтерських проводок. Зміна показника при формуванні в одному рахунку тягне за собою зміну показників, як наслідок, щонайменше ще в одному.

В судовому порядку встановлено, що оборотно-сальдова відомість за 9-ть місяців 2011 року, на підставі якої зроблено співставлення з головною книгою за 4-й квартал 2011 року, та висновок щодо заниження суми ТМЦ на рахунку 28.1 в розмірі 992 591,69 грн. в ході судового засідання не знайшли свого підтвердження, оскільки в Додатку № 3 до акту перевірки, а саме в узагальненому переліку документів, які було використано при проведенні перевірки ця оборотно-сальдова відомість не зазначена.

Однак, в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» оборотно-сальдова відомість не є первинним бухгалтерським документом.

Відповідно до положень п. 152.9 ст. 152 Податкового кодексу України для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому ведення податкового обліку здійснюється наростаючим підсумком із початку року. Перевіряючі роблять висновки, щодо завищення прямих матеріальних витрат за 4 квартали 2011 року на 1 682 765 грн., а не аналізують податковий період згідно Податкового кодексу України.

Крім того, за висновками акту перевірки, витрати понесені підприємством в результаті здійснення операцій щодо придбання та реалізації паливно-мастильних матеріалів і пиловника перевищують дохід від такої реалізації за 2012 рік на суму 436 663 грн., що свідчить про відсутність ділової мети у діях ТОВ «Українська паливна група».

Податковий облік підприємства базується на бухгалтерському обліку, що передбачено Податковим кодексом України.

В свою чергу підприємство при веденні бухгалтерського обліку керується Наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку» (далі по тексту - ПСБО).

ПСБО 16 «Витрати» п. 10 «Склад витрат» визначає, що собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку № 9 «Запаси». В сою чергу згідно ПСБО № 9 п. 9 первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка складається з таких фактичних витрат:

- суми, що сплачується згідно з договором постачальнику (продавцю), за вирахуванням непрямих податків;

- суми ввізного мита; суми непрямих податків у зв'язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству;

- транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів).

Пункт 8 ПСБО № 9 «Запаси» визначає, що придбані (отримані) або виготовлені запаси зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю.

Встановлено, що доходи операційної діяльності позивача складають 697 158,36 грн., собівартість включає один показник « 901/26» в сумі 409 332,57 грн., а всього собівартість реалізованих ТМЦ проставлено 4 093 332,57 грн. та сума торгівельної націнки розрахована «-3 396 174,21». Фактично 697 158,36 - 409 332,57 = 287 825,79 грн. зі знаком плюс.

Як встановлено в судовому порядку з підтвердженням матеріалів справи, висновки акту перевірки спростовані наданими доказами позивача.

Також, актом перевірки встановлено, що доходи від операційної діяльності за період з 01.01 по 31.12.2012 складають 197 102 048,19 грн., собівартість реалізованих ТМЦ - 196 504 182,35 грн. При цьому, сума торгівельної націнки складає 597 865,84 грн. Крім того, ТОВ «Українська паливна група» не надала в повному обсязі первинні бухгалтерські документи та інші документи, що підтверджують фінансово-господарську діяльність підприємства.

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ «Українська паливна група» (покупець) були укладені контракти № TG - 4/2011 від 16.05.2011 та № TD - 3/2011 від 16.05.2011 з Компанією «Trade Oil Alliance LTD», Великобританія (Продавець) разом з відповідними доповненнями до них щодо придбання бензину автомобільного АИ-92-10 екологічно очищеного і палива дизельного автомобільного марки ЕН-590 сорт F.

Підпунктом 2.1. пункту 2 Контрактів передбачено умови поставки - DAF. Товар вивозиться із Республіки Білорусь.

Поставка товару здійснювалась залізничним транспортом в вагонах-цистернах загального парка залізних доріг по відгрузочним реквізитам, які надаються Покупцем Продавцю в формі Відвантажувальної разнарядки. По узгодженню сторін товар може бути поставлений в орендованих вагонах-цистернах чи цистернах покупця; повернення таких вагонів-цистерн в Республіку Білорусь здійснюється покупцем за власний рахунок.

Зокрема, матеріали справи містять копії договорів, які підтверджують витрати позивача по транспортуванню ТМЦ.

Крім того, на підтвердження реалізації придбаних ТМЦ кінцевому споживачу позивачем були надані суду податкові накладні, розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної та прибуткові накладні.

Для проведення планової виїзної перевірки за період з 01.10.2011 по 31.12.2012, підприємство надало первинні бухгалтерські, податкові документи, регістри бухгалтерського та податкового обліку, головні книги та інші необхідні документи в повному обсязі, про що свідчить додаток № 3 до акта перевірки.

Перевіряючими проігноровано той факт, що під час проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження № 00000003 щодо службових осіб ТОВ «Українська паливна група», було вилучено ряд документів, а надання їх на момент проведення перевірки було неможливим. Разом з тим, під час проведення слідчих дій підприємство фактично було паралізоване, практично не проводило діяльність та зазнавало збитків.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що реальність господарської операції підтверджено рухом активів та зміною стану зобов'язань суб'єкта господарювання, а також наявністю інших юридичних фактів, що зумовлені результатами досягнення ділової мети у процесі здійснення законної підприємницької діяльності.

Отже, податкове повідомлення-рішення № від 09.09.2013 про визначення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств винесене з порушенням вимог Закону та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 09.09.2013 про зменшення суми від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 3 060 775 грн, слід зазначити наступне.

Підставою для прийняття даного рішення стали викладені в п. 3.1.2 розділу 3 акту перевірки порушення в частині формування валових витрат ТОВ «Українська паливна група».

Однак, зважаючи на висновок про відсутність порушень закону при віднесенні сум до валових витрат, суд приходить до висновку про безпідставність зменшення від'ємного значення об'єкту оподаткування податком на прибуток, а тому дане податкове повідомлення-рішення також підлягає скасуванню в частині 3 060 775,00 грн..

Щодо визначення позивачу податкового зобов'язання з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення № від 09.09.2013, слід зазначити таке.

За висновками акту перевірки підприємством зменшено свої податкові зобов'язання з ПДВ за січень 2012 року на 205 000 грн., у зв'язку із коригуванням поставки неплатнику ПДВ.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів (супутніх послуг) на митну територію України в митному режимі імпорту або реімпорту (далі - імпорт); вивезення товарів (супутніх послуг) у митному режимі експорту або реекспорту (далі - експорт); з метою оподаткування цим податком до експорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг), які перебувають у вільному обігу на території України, до митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України; з метою оподаткування цим податком до імпорту також прирівнюється постачання товарів (супутніх послуг) з-під митного режиму магазину безмитної торгівлі, митного складу або спеціальної митної зони, створених згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного кодексу України, для їх подальшого вільного обігу на території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв'язку). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До бази оподаткування враховується вартість товарів/послуг, які постачаються за будь-які кошти (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платникові податку безпосередньо отримувачем товарів/послуг або будь-якою третьою особою як компенсація вартості товарів/послуг, поставлених таким платником податку (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Згідно з п. п. 192.1, 192.2 ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов'язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню. Зменшення суми податкових зобов'язань платника податку - постачальника в разі зміни суми компенсації вартості товарів/послуг, наданих особам, що не були платниками цього податку на дату такого постачання, дозволяється лише при поверненні раніше поставлених товарів у власність постачальника з наданням отримувачу повної грошової компенсації їх вартості, у тому числі при перегляді цін, пов'язаних з гарантійною заміною товарів або низькоякісних товарів відповідно до закону або договору.

Матеріалами спарви встановлено, що у січні 2012 року ТОВ «Українська паливна група» виписано розрахунок коригування до податкових накладних за липень 2011 року та серпень 2011 року на кінцевого споживача ОСОБА_4, тобто неплатника ПДВ, у зв'язку із коригуванням поставки неплатнику ПДВ.

Разом з цим, компенсація вартості повернутих товарів платником не здійснювалась, так як початково реалізація ПММ була проведена без проведення оплати, на умові відстрочки платежу, за згодою сторін, якщо покупець не сплачує товар до відповідного терміну, він підлягає поверненню.

Так як кінцевий споживач не сплатив за поставлену продукцію в термін визначений за домовленістю, товар був повернутий та оприбуткований підприємством на р. 28.1 - рахунок для подальшого продажу. Компенсація вартості повернутого товару покупцем не проводилась, так як початкової оплати від покупця постачальнику не було.

Таким чином, ТОВ «Українська паливна група» не проводила грошової компенсації при поверненні від кінцевого споживача, внаслідок того, що покупець не оплатив товар в установлений термін - оплата по даній операції була відсутня.

Оскільки, як встановлено судами попередніх інстанцій відповідачем не надано суду достатніх доказів у відповідності до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, то суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для скасування таких податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи викладене, відсутність порушень норм матеріального та процесуального права, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог є вірним, а касаційна скарга відповідача - необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Допустити заміну по даній справі відповідача - Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області її правонаступником - Коростенською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області.

Касаційну скаргу Коростенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 23.10.2014 та постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 03.04.2014 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України у випадках, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль
Судді І.В. Борисенко
О.А. Моторний