Справа № 802/3775/15-а
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 листопада 2015 р. Справа № 802/3775/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Поліщук Ірини Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Волощук Анастасії Миколаївни

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: не з`явився

представника третьої особи: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4

про: скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції проведено державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за фізичною особою ОСОБА_4.

Позивач вважає, що відповідач не мав законних підстав для здійснення такої реєстрації, а тому звернувся до суду з вимогою її скасувати.

Ухвалою суду від 15.10.2015 року за вказаним позовом відкрито провадження у адміністративні справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_4, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його повноважний представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні не з`явився. 06.11.2015р. до суду надійшла заява від 06.11.2015 № 3.2-13/1213 (Вхід. № 33176) про розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі матеріалів. В попередньому судовому засіданні представник відповідача зазначив, що приймаючи рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4, Реєстраційна служба Гайсинського районного управління юстиції діяла згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях (Вхід. № 32115 від 28.10.2015р.), в яких зазначено, що Реєстраційна служба Гайсинського районного управління юстиції правомірно зареєструвала право власності ОСОБА_4 на виділене йому зборами членів Спілки від 29.04.2015 року в натурі майно, оскільки при такій реєстрації керувалась п. 9 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень, а також роз`ясненням Державної реєстраційної служби України № 9299/05-15-14 від 06.06.2014 року. При цьому зазначив, що вказане роз`яснення надано Державною реєстраційною служби України в зв`язку з втратою чинності наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 14.01.2001 року, яким було затверджено Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, та не прийняттям нового, який би регулював вказані правовідносини.

Також, в даних запереченнях зазначено, що позивач посилається на положення нормативно-правових актів, які або не мають відношення до справи (ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", або втратили свою чинність (Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 14.01.2001 року).

Крім того, в спростування тверджень позивача про те, що Спілка (об`єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб" не зареєстрована належним чином, а тому її збори не мали права виділяти ОСОБА_4 майно в натурі, в свої письмових заперечення представник третьої особи вказує на те, що з копії статуту Спілки видно, що остання легалізована шляхом повідомлення виконкому Кузьминецької сільської ради Гайсинського району Вінницької області, про що зазначено в п. 2 статуту.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення представників відповідача та третьої особи, оцінивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є членом Спілки (об`єднання) громадян - співвласників реорганізованого КСП "Хлібороб", що підтверджується Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ВІ - IV № 376 (а.с. 8).

Також, відповідно до Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ВІ - IV № 381 (а.с. 32), членом вказаної Спілки є третя особа - ОСОБА_4.

В матеріалах справи наявна копія статуту Спілки (об`єднання) громадян-співвласників реорганізованого КСП "Хлібороб" (а.с. 12-14). Зі змісту даного статуту слідує, що Спілка за своїм правовим статусом є громадською організацією з місцевим статусом, що створена відповідно до законодавства України громадянами України і діє на основі добровільного самоуправління, законності, гласності, рівноправності членів Спілки з метою задоволення і захисту своїх законних спільних економічних інтересів, пов`язаних з розпорядженням спільним майном і передачею в оренду землі, отриманими в результаті реструктуризації КСП "Хлібороб".

Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ВІ - IV № 376, частка майнового паю ОСОБА_1 в КСП "Хлібороб" визначена в розмірі 13,37 відсотків.

В той же час, частка майнового паю ОСОБА_4 в КСП "Хлібороб" визначена в розмірі 11,64 відсотків, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ВІ - IV № 381.

Згідно протоколу № 1 від 29.04.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 64), збори членів Спілки громадян - співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб" вирішили задовольнити заяву ОСОБА_4 про виділення майна в натурі та виділити йому в натурі майно, зокрема, нежитловий будинок - адміністративну будівлю, що знаходиться по вул. Леніна, 11 в с. Кузьминці Гайсинського району Вінницької області.

При цьому, 29.04.2015 року, Спілка громадян - співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб", в особі голови Спілки ОСОБА_5 та співвласник майна реорганізованого КСП "Хлібороб" ОСОБА_4 підписали Акт приймання-передачі нерухомого та рухомого майна (а.с. 66), згідно якого, Спілка передала, а Співвласник прийняв майно, зокрема, нежитловий будинок - адміністративну будівлю, що знаходиться по вул. Леніна, 11 в с. Кузьминці Гайсинського району Вінницької області.

Також, 29.04.2015 року у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ВІ - IV № 381 зроблено відмітку, засвідчену підписом голови Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб", про виділення ОСОБА_4 в натурі майна, зокрема, нежитлового будинок - адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

В подальшому, з метою державної реєстрації права власності на адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 звернувся із заявою (а.с. 57) до Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності).

При цьому, згідно картки прийому заяви № 21407707, ОСОБА_4 разом із заявою подано ряд документів, зокрема, акт приймання-передачі нерухомого та рухомого майна та Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ВІ - IV № 381, в якому зроблено відмітку, засвідчену підписом голови Спілки громадян-співвласників майна реорганізованого КСП "Хлібороб", про виділення ОСОБА_4 в натурі майно, зокрема, нежитлового будинок - адміністративної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

Розглянувши заяву ОСОБА_4 та документи подані для проведення державної реєстрації прав, 21 травня 2015 року державний реєстратор Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції, керуючись ч. 2 ст. Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 20 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, прийняв рішення № 21473440 про державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходив з наступного.

З огляду на суть спору предметом доказування в даній справі є правомірність прийняття Реєстраційною службою Гайсинського районного управління юстиції рішення про державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Згідно із ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В частині перші статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно; право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; інші речові права відповідно до закону; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Разом з тим, в силу вимог приписів п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Пунктом 2 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Статтею 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

В той же час, згідно із ч. 4 ст. 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

В свою чергу, в ч. 3 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначає позивач, в даному випадку єдиним нормативно-правовим актом, який регулював порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, був, затверджений наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62, Порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок).

Пункт 15 вказаного Порядку передбачав, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводиться підприємством - користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі.

При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (далі - Свідоцтво), що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Позивач, як на одну із підстав для скасування державної реєстрації права власності на адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4 посилається на те, що відмітка про виділення ОСОБА_4 в натурі майна, зроблена в Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ВІ - IV № 381, не засвідчена печаткою Спілки (об`єднання) громадян-співвласників реорганізованого КСП "Хлібороб".

Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.04.2013 № 253, наказ Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62 таким, що втратив чинність.

З моменту втрати чинності наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62 порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств перестав регулюватись будь-якими іншим нормативно-правовими актами.

Разом з тим, представник відповідача в своїх поясненнях зазначив, на даний час при здійсненні реєстрації виділеного в натурі майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств державні реєстратори України керуються листом Державної реєстраційної служби України від 06.06.2014 № 9299/05-15-14, яким надано роз`яснення щодо порядку оформлення прав власності на майно, виділене в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств.

Зі змісті даного роз`яснення слідує, що в зв`язку з втратою чинності Наказом та відсутності іншого спеціального нормативно-правового акту, направленого на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна, вважається, що свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі та акт приймання-передавання майна є підставою для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності.

При цьому, відмітка в свідоцтві, як того вимагали норми Наказу Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 року № 62, повинна засвідчуватись підписом керівника підприємства та печаткою, і лише таке свідоцтво та акт приймання-передавання майна є підставою для оформлення прав власності на зазначене майно в установлено порядку.

Як зазначив представника відповідача під час судового розгляду справи, на даний час, в зв`язку з відсутності іншого спеціального нормативно-правового акту, направленого на врегулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна, державні реєстратори керуються роз`ясненням Державної реєстраційної служби України, наданим листом від 06.06.2014 № 9299/05-15-14, хоча й останнє не має юридичної сили нормативно-правового акту.

Таким чином, на думку суду, представник відповідача фактично визнав те, що для проведення державної реєстрації права власності на виділене в натурі майна члену реорганізованого сільськогосподарського підприємства, його свідоцтво повинно містити відмітку про це, обов`язково засвідчену підписом керівника підприємства скріпленого печаткою.

В той же час, під час судового розгляду справи судом встановлено, що відмітка про виділення ОСОБА_4 в натурі майна, зроблена в Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) Серії ВІ - IV № 381, засвідчена підписом голови, однак, не скріплена печаткою Спілки (об`єднання) громадян-співвласників реорганізованого КСП "Хлібороб", що, в свою чергу, не заперечувалось представниками сторін та третьої особи.

Крім того, суд критично оцінює твердження представника третьої особи з приводу того, що Спілка (об`єднання) громадян-співвласників, з урахуванням визначень наданих в чинних нормативно-правових актах, не є підприємством, а тому на неї не поширюється вимога щодо засвідчення в Свідоцтві переліку виділеного в натурі майна підписом і печаткою керівника підприємства-правонаступника (користувача), оскільки в такому випадку відповідач не міг би керуватись роз`ясненням Державної реєстраційної служби України, наданим листом від 06.06.2014 № 9299/05-15-14, при вчиненні оскаржуваних дій.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у відповідача не було достатніх правових підстав для прийняття рішення № 21473440 про державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4, оскільки документи, поданні для такої реєстрації, не містили усіх необхідних реквізитів.

А тому, вказане рішення підлягає скасуванню.

В той же час, ст. 162 КАС України встановлено, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення.

З урахуванням вказаних норм КАС України, на переконання суду, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування рішення Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції № 21473440 від 21 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

З приводу висновку суду щодо частково задоволення позову варто зазначити наступне.

Так, в прохальній частині позовної заяви позивач просить скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В той же час, як зазначалось судом вище, в розумінні ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно включає в себе ряд дій, який вчиняє державний реєстратор, зокрема, прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

З урахуванням того, що, в даному випадку позивачем оскаржуються дії відповідача саме на стадії прийняття рішення про державну реєстрацію прав, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову шляхом прийняття постанови про визнання протиправним та скасування рішення Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції № 21473440 від 21 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

Разом з тим, слід зазначити, що приймаючи рішення по даній справі, суд не брав до уваги твердження позивача та заперечення представника третьої особи з приводу того, що Спілка (об`єднання) співвласників майнових паїв реорганізованого КСП "Хлібороб" не зареєстрована у встановленому чинним законодавством порядку, а тому її рішення є неправомочними, та те, що загальні збори Спілки (об`єднання) співвласників майнових паїв реорганізованого КСП "Хлібороб", які б могли прийняти рішення про виділ в натурі частки пайового фонду не скликались, з таких підстав.

Так, в ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В той же час, ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Тобто, в межах розгляду даної адміністративній справи, суд вправі надавати оцінку діям (бездіяльності) та рішенням суб`єкта владних повноважень

В свою чергу, спори щодо правомірності рішень Спілки (об`єднання) співвласників майнових паїв та її діяльності, взагалі не відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

А тому, в межах розгляду даної адміністративної справи, суд не вправі надавати оцінку діям та рішенням Спілки (об`єднання) співвласників майнових паїв реорганізованого КСП "Хлібороб", яка не є суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, відповідача і третьої особи, оцінивши досліджені у ході судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, ч. 3 даної статті встановлено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Що стосується клопотання представника третьої особи про стягнення з ОСОБА_1 на його користь витрат на правову допомогу, то воно задоволенню не підлягає, з наступних підстава.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Як вже зазначалось вище, суд присуджує всі здійснені документально підтверджені судові витрати саме стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

В той же час, в ст. 50 КАС України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

З урахуванням викладеного, на переконання суду відсутні підстави для стягнення судових витрат на користь ОСОБА_4, оскільки, в даному випадку, він не наділений процесуальним статусом сторони по справі

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції № 21473440 від 21 травня 2015 року про державну реєстрацію права власності на адміністративну будівлю, що розташованана за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_4.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Реєстраційної служби Гайсинського районного управління юстиції.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна