Справа № 2а/2115/11/1270
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Київ К/9991/41853/11

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Бившевої Л.І.

Ланченко Л.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Комунального підприємства «Лисичанський Шляхрембуд»

на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.04.2011

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.06.2011

у справі № 2а-2115/11/1270

за позовом Державної податкової інспекції в м. Лисичанську Луганської області

до Комунального підприємства «Лисичанський Шляхрембуд»

про стягнення коштів з рахунків підприємства в сумі 805689,79 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 06.04.2011, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.06.2011, позов задоволено повністю. Стягнуто з КП «Лисичанський Шляхрембуд» на користь Державного бюджету України податковий борг в сумі 805689,79 грн.

КП «Лисичанський Шляхрембуд» подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права: ч. 3 ст. 96 Податкового кодексу України, Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ, Закону України «Про систему оподаткування» від 25.06.1991 № 1251-ХІІ.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, дослідивши доводи касаційної скарги, матеріали справи, судові рішення, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що податковий борг з податку на додану вартість в загальній сумі 805689,79 грн., вимоги про стягнення якого є предметом позову, утворився у зв'язку з несплатою відповідачем:

- самостійно узгоджених податкових зобов'язань з податку на додану вартість:

в сумі 34675 грн. за податковою декларацією за вересень 2008 року, поданою 20.10.2008;

в сумі 8593 грн. за податковою декларацією за жовтень 2008 року, поданою 19.11.2008;

в сумі 10827 грн. за податковою декларацією за листопад 2008 року, поданою 19.12.2008;

в сумі 29371 грн. за податковою декларацією за грудень 2008 року, поданою 19.01.2009;

в сумі 4729 грн. за податковою декларацією за січень 2009 року, поданою 18.02.2009;

в сумі 256 грн. за податковою декларацією за лютий 2009 року, поданою 19.03.2009;

в сумі 4256 грн. за податковою декларацією за березень 2009 року, поданою 17.04.2009;

в сумі 14340 грн. за податковою декларацією за квітень 2009 року, поданою 19.05.2009;

в сумі 43012 грн. за податковою декларацією за травень 2009 року, поданою 18.06.2009;

в сумі 12165 грн. за податковою декларацією за червень 2009 року, поданою 20.07.2009;

в сумі 26524 грн. за податковою декларацією за липень 2009 року, поданою 19.08.2009;

в сумі 19968 грн. за податковою декларацією за серпень 2009 року, поданою 17.09.2009;

в сумі 15492 грн. за податковою декларацією за вересень 2009 року, поданою 19.10.2009;

в сумі 2449 грн. за податковою декларацією за жовтень 2009 року, поданою 18.11.2009;

в сумі 27380 грн. за податковою декларацією за листопад 2009 року, поданою 16.12.2009;

в сумі 21302 грн. за податковою декларацією за грудень 2009 року, поданою 19.01.2010;

в сумі 18768 грн. за податковою декларацією за січень 2010 року, поданою 18.02.2010;

в сумі 14483 грн. за податковою декларацією за лютий 2010 року, поданою 22.03.2010;

в сумі 23215 грн. за податковою декларацією за березень 2010 року, поданою 20.04.2010;

в сумі 27598 грн. за податковою декларацією за квітень 2010 року, поданою 19.05.2010;

в сумі 261 грн. за податковою декларацією за травень 2010 року, поданою 21.06.2010;

в сумі 77307 грн. за податковою декларацією за червень 2010 року, поданою 20.07.2010;

в сумі 54812 грн. за податковою декларацією за липень 2010 року, поданою 20.08.2010;

в сумі 38941 грн. за податковою декларацією за серпень 2010 року, поданою 16.09.2010;

в сумі 8023 грн. за податковою декларацією за вересень 2010 року, поданою 19.10.2010;

в сумі 96 грн. за уточнюючим розрахунком до податкової декларації за вересень 2010 року, поданим 19.11.2010;

в сумі 74138 грн. за податковою декларацією за жовтень 2010 року, поданою 19.11.2010;

в сумі 23375 грн. за податковою декларацією за листопад 2010 року, поданою 20.12.2010;

в сумі 48465 грн. за податковою декларацією за грудень 2010 року, поданою 20.01.2011;

- нарахованих податковим органом податкових зобов'язань з податку на додану вартість:

в сумі 25182,51 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 28.10.2008 № /0, яке отримано відповідачем 28.10.2008;

в сумі 8137,51 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 18.11.2009 № /0, яке отримано відповідачем 20.11.2009;

в сумі 3006,51 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 10.03.2010 № /0, яке отримано відповідачем 10.03.2010;

в сумі 4519,5 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 26.04.2010 № /0, яке отримано відповідачем 26.04.2010;

в сумі 36581,53 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 07.09.2010 № /0, яке отримано позивачем 07.09.2010;

в сумі 10920 грн. за податковим повідомленням-рішенням від 21.12.2010 № /0, яке отримано відповідачем 21.12.2010;

- нарахованої податковим органом пені в сумі 48625,63 грн.

Позивачем на адресу відповідача надіслано першу податкову вимогу від 08.10.2011 року № 1/73 та другу податкову вимогу від 10.12.2011 № 2/158.

Обставини щодо несплати суми податкового боргу, правомірності нарахування пені на суму податкового боргу відповідачем не заперечуються.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що узгоджена сума зобов'язань не була сплачена у встановлений законом строк та стала податковим боргом відповідача, який не погашений.

При перевірці правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки встановлених судами обставин суд касаційної інстанції виходить з такого.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (далі - Закону № 2181-ІІІ) податковим боргом (недоїмкою) є податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 5.4.1. п. 5.4. ст. 5 Закону № 2181-ІІІ сумою податкового боргу визнається узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.п. 5.2.1. п. 5.2 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Узгодження платником податків податкових зобов'язань свідчить про виникнення в нього безумовного обов'язку сплатити такі зобов'язання у встановлений законом строк. За закінченням такого строку узгоджені податкові зобов'язання стають податковим боргом, процедура стягнення якого визначена Законом № 2181-ІІІ.

Відповідно до п.п. 6.2.1. п. 6.2 ст. 6 Закону № 2181-ІІІ у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Враховуючи те, що після узгодження податкових зобов'язань у відповідача виник обов'язок їх сплатити у встановлені законом строки і за закінченням таких строків узгоджені податкові зобов'язання стали податковим боргом, зважаючи на факт несплати відповідачем податкового боргу, надіслання позивачем першої та другої податкових вимог відповідачеві, позов про стягнення такого боргу задоволено обґрунтовано.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Лисичанський Шляхрембуд» залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 06.04.2011 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.06.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою, поданою безпосередньо до Верховного Суду України у порядку, встановленому статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Н.Г. Пилипчук

Судді Л.І. Бившева

Л.В. Ланченко