Справа № 22-а-14729/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Київської області у складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Таргонія Д.О.. ОСОБА_1,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за

апеляційною скаргою управління Пенсійного Фонду у місті Ірпінь Київської області на

постанову Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2009 року в справі за

позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду у місті Ірпінь

Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги, -

встановила:

У квітні 2009 року ОСОБА_2Г, звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати

відмову управління Пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області щодо виплати

йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком -

протиправною. Зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги

у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2006-2008 роки в

сумі 3891 грн. 90 коп.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2009 року позов

задоволено частково. Визнано протиправною дії управління Пенсійного Фонду у місті Ірпінь

Київської області щодо невиплати ОСОБА_2, як особі яка має статус дитини війни, з

22 травня 2008 року щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за

віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано

відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну надбавку до пенсії у розмірі

30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з

урахуванням вже проведених виплат. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області

просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою відмовити у задоволенні

позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та

процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів

апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що

апеляційна скарга піддягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до

чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді

рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, "

посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон

установлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за

змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна

допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за

віком.

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій,

передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду

України у м. Ірпінь Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни і

відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну

соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Проте, така надбавка йому виплачувалась у значно меншому розмірі, оскільки підпунктом

2 пункту 41 розділу її "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України

"Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів

: України", яким текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" був

викладений в новій редакції, були звужені гарантовані Конституцією України та Законом

України "Про соціальний захист дітей війни" права позивача на державну соціальну підтримку

дітей війни у вигляді підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008

року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними)

положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-

34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких

законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України

"Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів

України".

,

Згідно пункту 5 зазначеного Рішення положення Закону України "Про державний бюджет на

2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані

неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього

Рішення.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад

пріоритетності законів над підзаконяими актами та прийшов до правильного висновку про те,

що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсійна

доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про

соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення

вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних

коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до

уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього

обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи,

постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав

для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Ірпінь Київської області

відхилити, постанову Ірпінського міського суду Київської області від 17 червня 2009 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді