Справа № 2325/11/2070
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2011-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

23 серпня 2011 р. №2а-2325/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.

при секретарі судового засідання - Макогон Н.О.

за участю сторін: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м.Харкова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "АСС" - про визнання дій щодо проведення документальної невиїзної перевірки неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватне підприємство "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м. Харкова, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "АСС", в якому просив суд, з урахуванням уточнень, визнати неправомірними дії щодо проведення документальної невиїзної перевірки ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ", з питань перевірки відомостей, отриманих від ТОВ "АСС", яке мало відносини з позивачем за червень 2010 року, результати якої оформлені довідкою від 16.08.2010 року №699/15-409.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем проведена документальна невиїзна перевірка ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" з питань перевірки відомостей, отриманих від ТОВ "АСС", яке мало відносини з ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" за червень 2010 року. Позивач вважав дії по проведенню перевірки незаконними, а результати самої перевірки необґрунтованими як нормативно, так і документально з наступних підстав: податковим органом обрано спосіб та порядок проведення документальної перевірки, не передбачені нормами діючого законодавства, оскільки жодний первинний документ контролюючим органом не перевірявся, тому за своїм правовим характером проведена ДПІ перевірка документальною вважатися не може. Висновки, зроблені за результатами перевірки, проведеної у спосіб, що не передбачений нормами діючого законодавства, не можуть мати жодної юридичної сили, а отже підлягають скасуванню. Відповідачем не досліджено вимог правомірності правочинів, поза увагою податкового органу залишилось те, що у відповідності до положень ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу є лише підставою для недійсності правочину. Тобто в даному випадку, як зазначає позивач, законодавець вимагає визнання недійсним правочину при наявності відповідних обставин у встановленому законодавством порядку. При цьому відповідачем взагалі не досліджені обставини на недотримання вимог ч.1 ст.203 ЦК України в момент вчинення правочинів, які суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача ОСОБА_3 до суду надійшли заперечення на адміністративний позов, в яких відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" в повному обсязі, посилаючись на результати автоматичного співставлення податкової звітності на рівні ДПА України щодо розбіжностей на суму ПДВ 1040818,58 грн. по взаємовідносинам з контрагентом ТОВ "АСС". Також, представник відповідача вважав правомірними висновки, зроблені в ході проведення документальної невиїзної перевірки ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ", з питань перевірки відомостей, отриманих від ТОВ "АСС", яке мало відносини з позивачем за червень 2010 року, результати якої оформлені довідкою від 16.08.2010 року №699/15-409.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ "АСС" підтримала позовні вимоги, від представника третьої особи ТОВ "АСС" ОСОБА_4 до суду надійшла відповідна заява щодо підтримання позовних вимог ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ", з проханням слухати справу за його відсутністю.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Представник відповідача - ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що документальна невиїзна перевірка ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ", результати якої оформлені довідкою від 16.08.2010 року №699/15-409, проведена на підставі ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу»в рамках здійснення контролю за сплатою податків, результати перевірки викладені в аналітичній довідці від 16.08.2010 року №699/15-409. Крім того, представник відповідача зазначила, що ДПІ фактично було проведено аналіз діяльності підприємства, а довідка, якою оформлено результати, є внутрішнім документом ДПІ.

Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" зареєстроване виконавчим комітетом Харківської міської ради 27.04.2007 року (а.с.47), перебуває на обліку у ДПІ Комінтернівського району м.Харкова з 28.04.2007 року №576, є платником податку на додану вартість на підставі свідоцтва №100268490 від 09.02.2010 року (а.с.48). Видами діяльності за КВЕД ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" - виробництво гофрованого картону, паперової та картонної тари, виробництво плит, штаби, труб та профілів з пластмас, виробництво тари з пластмас, оптова торгівля папером, картоном, книгами, журналами та канцелярським приладдям, інші види оптової торгівлі.

Державною податковою інспекцією Комінтернівського району м.Харкова проведена документальна невиїзна перевірка ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ", з питань перевірки відомостей, отриманих від ТОВ "АСС", яке мало відносини з позивачем за червень 2010 року.

Як встановлено з копії довідки (а.с. 10-13), результати перевірки оформлені довідкою про неможливість проведення перевірки контрагента ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ»з питань підтвердження отриманих від платника податків відомостей за червень 2010 року за №699/15-409від 16.08.2010 року.

При цьому у розділі «висновок»довідки №699/15-409 від 16.08.2010 року зазначено, що, враховуючи те, що у ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ»відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємство не знаходиться за юридичною адресою згідно частини 1, 5 ст. 203, п. 1, 2 ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України, зазначені угоди мають ознаки нікчемності.

З пояснень представників відповідача, наданих у судовому засіданні, встановлено, що зазначена довідка позивачу не направлялася, про проведення цієї перевірки позивач не повідомлявся.

На підставі висновків про нікчемність правочинів, укладених ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ»з контрагентами, викладеними у довідці ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова від 16.08.2010 року, ДПІ у Московському районі м. Харкова складено акт від 20.08.2010 року № 8215/18/28914837 про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ «АСС»з питань правомірності формування податкового кредиту у травні, червні 2010 року по взаємовідносинам з ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ». У висновках акту ДПІ у Московському районі м. Харкова зазначено, що перевіркою встановлено порушення ТОВ «АСС»Закону України «Про податок на додану вартість»в частині віднесення до складу податкового кредиту сум, які виникли від виконання угод, що визнані нікчемними та в силу ст.. 216 ЦК не створюють юридичних наслідків.

На підставі акту перевірки ТОВ «АСС»від 20.08.2010 року № 8215/18/28914837 ДПІ у Московському районі м. Харкова винесено податкові повідомлення-рішення про визначення ТОВ «АСС» сум податкових зобовязань та застосування штрафних санкцій.

Генеральний директор ТОВ «АСС»ОСОБА_6 звернувся до директора ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ»ОСОБА_7 з листом-претензією від 18.01.2011 року, в якому зазначив, що наслідки перевірки органами ДПС ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ»негативно відобразилися на господарській діяльності ТОВ «АСС», через що ТОВ «АСС»буде вимушене відмовитися від взаємовідносин з ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ».

04.02.2011 року ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ»звернулося до ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова (а.с. 86) про надання копії довідки від 16.08.2010 року.

02.03.2011 року ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова надало копію довідки від 16.08.2011 року № 699/15-409 (а.с. 88-89).

Оскільки з зазначеним позовом про визнання неправомірними дій ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова щодо проведення перевірки ПП «МИР ІНВЕСТИЦІЙ»звернулося до суду 15.03.2011 року, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України, суд зазначає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду. Таким чином, відсутні підстави для розгляду клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

З довідки ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова від 16.08.2011 року № 699/15-409 вбачається, що в результаті перевірки встановлено наступне: остання податкова звітність ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ": декларація з ПДВ за червень 2010 (вх. № 40308 від 27.07.10). Згідно бази даних, декларація з ПДВ за червень 2010 р. має статус до відома. Наявність основних виробничих фондів: за даними декларацій з податку на прибуток виручка від реалізації товарів (робіт, послуг) за 1 кв. 2010 рік склала 0,0 грн. Основні засоби у ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" - відсутні. До декларацій з податку на прибуток за 1 кв. 2010 додаток К1/1 не надавався. Значення в рядках 4.10 "Витрати на поліпшення основних фондів" та 07 "Сума амортизаційних відрахувань" декларацій відсутні. Чисельність працюючих: відповідно до довідки по формі 1 ДФ кількість працюючих на підприємстві у 1 кварталі 2010 року складала 0 осіб. Наявність за юридичною адресою: підприємство знаходиться за юридичною адресою. В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг). Оскільки на ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" відсутні трудові ресурси, складські приміщення, виробничі потужності для здійснення будь-якого виду діяльності, вбачається проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобовязання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту, не мають реального товарного характеру.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Підставою для проведення перевірки в довідці від 16.08.2010 року визначено п.1 ст.11 Закону України Про державну податкову службу в Україні від 04 грудня 1990 року №509-XII.

Право на здійснення органами ДПІ перевірок, зокрема, документальних невиїзних, було передбачено станом на час проведення перевірки п.1 ст.11 Закону України Про державну податкову службу в Україні (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Вказаною нормою було передбачено, що органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Таким чином, конкретні випадки, в яких у податкового органу виникає право на проведення невиїзних та виїзних перевірок повинні бути встановлені в законі.

Як зазначено в довідці ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова від 16.08.2010 року, вид перевірки позивача визначено ДПІ у Київському районі м. Харкова як "невиїзна документальна (камеральна) перевірка" з питань перевірки відомостей, отриманих від ТОВ "АСС" за червень 2010 року.

Визначення "документальної невиїзної перевірки" міститься в п.1 ч.1 ст.11 Закону України Про державну податкову службу в Україні, відповідно до якого документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі.

Одночасно пунктом 5 ч.6 ст.11-1 Закону України Про державну податкову службу в Україні було передбачено, що у разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту, органи ДПІ мають право на проведення позапланової виїзної перевірки, а не камеральної перевірки.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про державну податкову службу в Україні, органи податкової служби є органами виконавчої влади, отже зобов'язані діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів Закону України Про державну податкову службу в Україні право податкової інспекції на проведення перевірок підлягає законодавчим обмеженням та реалізується виключно з дотриманням порядку, встановленого законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні визначені діючим законодавством підстави для проведення документальної невиїзної перевірки ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ".

Крім того, порядок проведення податковими органами документальних невиїзних перевірок діяльності платників податків на час проведення перевірки було врегульовано, зокрема, Порядком оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, який затверджено наказом ДПА України від 10.08.2005р. №327, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за №925/11205 (далі за текстом Порядок №327), наказом ДПА України від 18.04.2008 р. №266 Про організацію взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів, яким затверджені Методичні рекомендації щодо організації взаємодії органів державної податкової служби при проведенні перевірок податкових декларацій з податку на додану вартість з урахуванням інформації розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів (далі за текстом Методичні рекомендації).

Відповідачем на сторінці 1 довідки перевірки зазначено, що документальну невиїзну перевірку ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" проведено з питань перевірки відомостей, отриманих від ТОВ АСС, які мали відносини із ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" за червень 2010 р., при цьому, необхідно зазначити, що у відповідності до приписів п.5 ч.6 ст.11 Закону України Про державну податкову службу в Україніу разі виникнення потреби у перевірці відомостей, отриманих від особи, яка мала правові відносини з платником податків проводиться позапланова виїзна перевірка своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів).

Суд зауважує, що відповідно до п.п.4.2 Методичних рекомендацій під час проведення документальної невиїзної перевірки працівники підрозділів оподаткування юридичних, фізичних осіб мають право: одержувати від платників податків (посадових осіб платників податків) пояснення з питань, що виникають під час перевірок та стосуються реалізації повноважень органів державної податкової служби; запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) такими платниками податків; вимагати від платників податків, діяльність яких перевіряється, усунення виявлених порушень податкового законодавства.

Підпунктом 4.5 Методичних рекомендацій передбачено, що у разі неотримання пояснень, передбачених пунктом 4.2 Методичних рекомендацій, протягом десяти робочих днів з дня отримання запиту платником ПДВ (отримувачем) працівник підрозділу оподаткування юридичних, фізичних осіб передає перелік таких платників до підрозділу податкової міліції з наданням інформації про вжиті заходи (телефонний дзвінок, направлений запит тощо) для здійснення заходів, передбачених пунктом 6.2 розділу VI Методичних рекомендацій.

В силу приписів п.6.2 Методичних рекомендацій працівник підрозділу податкової міліції після отримання інформації від підрозділів оподаткування юридичних, фізичних осіб про незнаходження платника ПДВ за вказаними в реєстраційних документах даними, переліку платників ПДВ, які не надали відповідні документи на запит органу ДПС (з наданням працівником підрозділів оподаткування юридичних, фізичних осіб інформації про вжиті заходи (телефонний дзвінок, направлений запит тощо)) зобов'язаний встановити місцезнаходження платника ПДВ, суб'єкта господарювання незареєстрованого платником ПДВ. У разі підтвердження відсутності платника ПДВ, суб'єкта господарювання, не зареєстрованого платником ПДВ, за його місцезнаходженням, встановити місцезнаходження його засновників, посадових осіб, провести їх опитування щодо здійснення господарських операцій (поставки товарів, послуг, відвантаження товарів, фактичного виконання робіт, транспортування, зберігання товарів по ланцюгу постачання товару до його споживача), виписки податкових накладних, виявлення активів платника ПДВ та ін. Проводиться перевірка згідно з вимогами ст. 97 Кримінально-процесуального кодексу України на предмет наявності ознак фіктивного підприємництва, ухилення від сплати податків, інших злочинів. У разі встановлення місцезнаходження платника ПДВ, суб'єкта господарювання, не зареєстрованого платником ПДВ, підрозділ податкової міліції надає таку інформацію підрозділу оподаткування фізичних осіб, податкового контролю з метою проведення позапланової перевірки. Про проведену роботу підрозділ податкової міліції зобов'язаний повідомити підрозділи оподаткування юридичних, фізичних осіб та податкового контролю в письмовому вигляді протягом п'яти днів з моменту отримання службової записки від вказаних підрозділів.

Дослідивши зібрані по справі документи, суд відмічає, що в ході розгляду справи відповідач не подав жодних доказів проведення підрозділом податкової міліції як органом дізнання за фактами діяльності ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" перевірки в порядку ст.97 КПК України.

Нормами п.4 ст.11 Закону України Про державну податкову службу в Українівід 4 грудня 1990 року N509-XII (із змінами та доповненнями) органам державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, надано право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів (обов'язкових платежів) такими платниками податків. Письмові повідомлення про такі запрошення направляються не пізніше ніж за десять робочих днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (посадова особа платника податків).

Відповідно до п. 1.11 розділу 1 Порядку №327 у разі неявки посадових осіб субєкта господарювання для проведення невиїзної перевірки протягом 10 днів після отримання письмового запрошення органу податкової служби податковим органом складається акт неявки.

Таким чином, лише по минуванню робочих 10 днів від дати отримання запрошення на участь у проведенні документальної невиїзної перевірки податковий орган мав право скласти акт неявки посадових осіб платника податків та провести документальну невиїзну перевірку, у той час як у спірних правовідносинах відповідачем було складено довідку щодо проведення перевірки без запрошення посадових осіб позивача для складання та підписання акту перевірки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірна документальна невиїзна перевірка діяльності ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" була проведена ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова передчасно, без встановлених законодавством вимог та визначеного строку.

Згідно п.1.2. Наказу ДПА України від 10 серпня 2005 року N327 Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства невиїзною документальною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні органу державної податкової служби на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів), незалежно від способу їх подачі. Отже, зазначений вид документальних перевірок обмежується лише обємом документів, на підставі яких така перевірка може проводитись, а саме: це документи, які пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів), вказані документи повинні бути подані до податкової інспекції безпосередньо платником податків.

Суд зазначає, що згідно сторінки 3 довідки від 16.08.2010 р. №699/15-409 перевірка проведена на підставі даних, зазначених у: інформація з наявних інспекції інформаційних баз (АРМ ТАХ, АРМ Звіт, АІС ОР, АІС РПП та Система автоматизованого співставлення податкових зобовязань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України) вибірковим методом.

Таким чином, податковим органом не дотримано зазначених обмежень, оскільки при проведенні невиїзної перевірки було використано лише бази даних, які взагалі не можуть використовуватись при проведенні даного виду перевірок, оскільки не мають статусу документів.

Враховуючи те, що жодний первинний документ контролюючим органом не перевірявся, то за своїм правовим характером проведена ДПІ перевірка документальною вважатися не може.

Також слід зазначити, що представник відповідача ОСОБА_2 в ході розгляду справи пояснила, що при проведені вказаної перевірки податковий орган керувався ст. 2 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" в рамках здійснення контролю за сплатою податків, що податковий орган має право проводити аналіз, вказана перевірка була аналізом та довідка від 16.08.2010 р. №699/15-409 є внутрішнім документ податкового органу. Допитана в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_5, якою складено довідку від 16.08.2010 р. №699/15-409 також зазначила, що нею було проведено камеральну аналітичну перевірку ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ", тобто аналіз діяльності, при проведенні якого не передбачено дослідження будь-яких первинних документів. При цьому свідок зазначила, що вона не може пояснити, яким нормативно-правовим актом надано право органам ДПС проводити аналіз діяльності платників податків.

Положеннями Наказу ДПА України від 10 серпня 2005 року N 327 Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, якими передбачається, що за кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно: висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; у разі виявлення розбіжностей чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період (місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в якому дане порушення здійснено, при цьому додати до акта письмові пояснення посадових осіб суб'єкта господарювання щодо встановлених порушень; зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання для перевірки первинних та інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити перелік цих документів. При цьому до акта перевірки додаються пояснення посадових осіб або інших працівників суб'єкта господарювання (у межах їх компетенції), що перевіряється, щодо відсутності первинних та інших документів; у разі відмови посадових осіб суб'єкта господарювання надати перевіряючим письмові пояснення щодо встановлених порушень та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, факти відмови відобразити в акті. Безумовне виконання зазначених вимог можливе лише за участю у перевірці платника податків.

Таким чином, висновки, зроблені за результатами перевірки, проведеної у спосіб, що не передбачений нормами діючого законодавства, не можуть мати юридичної сили, а отже підлягають скасуванню.

Крім того, статтею 13 Закону України Про державну податкову службу в Україні зазначається, що посадові особи органів державної податкової служби зобов'язані дотримувати Конституції і законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та повною мірою використовувати надані їм права.

Результати перевірки, проведеної ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова, оформлені довідкою №699/15-409 від 16.08.2010 р. про неможливість проведення перевірки контрагента ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" з питань підтвердження отриманих від платника податків відомостей за червень 2010 р.

Положеннями п.1.3. Наказу Державної податкової адміністрації України від 10 серпня 2005 року N327 Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за результатами проведення невиїзних документальних перевірок фінансово-господарської діяльності суб'єктів господарювання оформляється акт, а в разі відсутності порушень податкового, валютного та іншого законодавства - довідка.

Акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

Довідка - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено як форми довідки про неможливість проведення перевірки з питань підтвердження отриманих від платника податків відомостей, так і права податкового органу на складання такої довідки.

Також, у довідці від 16.08.2010 р. №699/15-409 на сторінці 1 зазначається про неможливість проведення перевірки контрагента ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" з питань підтвердження отриманих від платника податків відомостей за червень 2010 р., при цьому, сторінка 4 довідки містить висновок щодо нікчемності угод, укладених ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ". Отже, є незрозумілим те, яким чином податковим інспектором зроблено висновки за результатами перевірки, яку не було можливості провести.

З довідки від 16.08.2010 р. №699/15-409 є незрозумілим, на якій підставі відомості з інформаційних баз, названі податковим інспектором - матеріалами податкової звітності, реєстраційними документами, звітами та іншими документами та яке значення відомості з декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2010 р. мають до правовідносин, що мали місце протягом червня 2010 р. Довідка по формі 1 ДФ містить відомості про осіб, яким були виплачені доходи за відповідний звітний період, а не про кількість найманих працівників. При цьому, позивачем не надавалась вказана довідка за 1 квартал 2010 р. у звязку із відсутністю фактів виплати директору заробітної плати. Відповідачем при зазначенні фактів відсутності у позивача власних основних фондів, технічного персоналу, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів не було взято до уваги вид господарської діяльності позивача посередницька діяльність в торгівлі, при якій взагалі зазначені вище складові не є необхідними.

Не відповідає дійсності висновок податкового органу щодо відсутності позивача за місцезнаходженням, оскільки такі відомості у ЄДРПОУ відсутні. Крім того, встановити відсутність платника податків за місцезнаходженням способом невиїзної перевірки фізично неможливо. При цьому у «результатах перевірки»довідки зазначено, що підприємство знаходиться за юридичною адресою, а у висновках довідки про відсутність підприємства за юридичною адресою. При цьому свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона не може пояснити наявність записів у довідці, які суперечать один іншому та підстави для висновку про відсутність підприємства за юридичною адресою.

Документально та фактично необґрунтованим є висновок інспектора про те, що контрагенти ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" не виконують свої податкові зобовязання, а позивач проводить транзитні фінансові потоки, спрямовані на надання податкової вигоди. У довідці взагалі не зазначено реквізитів жодного такого контрагента та доказів в підтвердження викладеного.

Таким чином, відповідачем при проведенні перевірки позивача не додержано вимог наказу ДПАУ №327 від 10.08.2005 р. Про затвердження Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства.

Так, відповідно до п.1.7. Наказу факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

За кожним відображеним в акті фактом порушення податкового законодавства необхідно висвітлити показники, які відображаються суб'єктом господарювання у податковій та іншій звітності, та фактичні показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів податкового та бухгалтерського обліку суб'єкта господарювання у розрізі періодів у грошових одиницях, передбачених звітністю; зазначити первинний документ, на підставі якого вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку (навести кореспонденцію рахунків операцій), та інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення; (п.п.2.3.2. п.2.3. п.2. Наказу №327).

При цьому, згідно ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинний документ представляє собою документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Стаття 9 вказаного Закону передбачає наступні обовязкові реквізити первинних документів: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства (ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні).

Таким чином, дані первинних документів, які відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, фіксують факти здійснення господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а також дані розрахункових документів, котрі згідно з Законом України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні опосередковують рух коштів у безготівковій формі, податковим органом в ході проведення спірної документальної невиїзної перевірки не досліджувались.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірна документальна невиїзна перевірка діяльності ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" була проведена ДПІ у Комінтернівському районі міста Харкова безпідставно, не у відповідності до вимог чинного законодавства.

Отже, у спірних правовідносинах відповідач не забезпечив додержання вимог ч.2 ст.19 Конституції України, внаслідок чого спірна документальна невиїзна перевірка не може бути визнана правомірною.

Суд не погоджується з висновками, зазначеними в довідці від 16.08.2010 року №699/15-409, а також зазначає, що дії щодо проведення документальної невиїзної перевірки ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ", з питань перевірки відомостей, отриманих від ТОВ "АСС", які мали відносини з позивачем за червень 2010 року, оформлену довідкою від 16.08.2010 року №699/15-409 є неправомірними, виходячи з наступного.

За правилами п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України Про ПДВ датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

В силу приписів п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

З положень наведених норм закону слідує, що зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), які підлягають поставці, є обставиною, з наявністю якої законодавець повязує виникнення у платника податку обовязку визначити податкове зобовязання по ПДВ та валовий дохід.

Відтак, у разі, коли в діяльності платника податків наявний факт отримання у власність коштів у безготівковій формі на банківський рахунок, іншого способу дій такого платника податків ніж збільшення податкового зобовязання з ПДВ та валового доходу, закон не передбачає.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах відповідач без дослідження жодних документів про рух коштів у безготівковій формі зробив висновок про відсутність в діяльності ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" обєкту оподаткування податком на додану вартість, що суперечить закону.

Правовідносини щодо формування податкового кредиту по податку на додану вартість врегульовано Законом України Про податок на додану вартість, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно абз. 3 пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом.

Судом встановлено, що на підставі договору постачання №5 від 07.04.2009 року, укладеного між ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" як постачальником та покупцем ТОВ "АСС" (а.с.102-103), придбано ТМЦ. Позивачем надані первинні документи за червень 2010 р., а саме: податкові накладні, видаткові накладні, виписки по особовому рахунку (а.с.104-120) на суму ПДВ 437518,68 грн. Тобто, ТОВ "АСС" здійснив оплату поставленого йому позивачем товару на загальну суму 2628412,09 грн. (в т.ч. ПДВ - 437518,68 грн.), що підтверджується наявними в матеріалах справи первинними документами по вищевказаному договору.

Пунктом 1.7 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з законом про податок на додану вартість.

Вказаним Законом передбачений порядок формування податкового кредиту платника податку. Так, згідно з п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 даного закону, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою цим законом, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.7.5 ст.7 цього закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Також п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" передбачено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

На момент здійснення господарських операцій, та на момент перевірки контрагент позивача ТОВ "АСС" був платниками податку на додану вартість, зареєстрованим відповідно до ст.9 Закону України "Про податок на додану вартість". Статус контрагента та позивача підтверджується доданими до матеріалів справи доказами і не заперечувався відповідачем, ні в запереченні, ні в ході судового засідання.

Відповідач не заперечував та не спростував той факт, що податкові накладні, виписані контрагентами позивача, відповідають вимогам п.п. 7.2.1, п. 7.2. ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість та Порядку заповнення податкової накладної, затвердженому наказом ДПА України від 30 травня 1997 року №165 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037.

Відповідно до абз. 1 п.п. 7.2.6 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту. Як виняток з цього правила, підставою для нарахування податкового кредиту при поставці товарів (послуг) за готівку чи з розрахунками картками платіжних систем, банківськими або персональними чеками у межах граничної суми, встановленої Національним банком України для готівкових розрахунків, є належним чином оформлений товарний чек, інший платіжний чи розрахунковий документ, що підтверджує прийняття платежу постачальником від отримувача таких товарів (послуг), з визначенням загальної суми такого платежу, суми податку та податкового номера постачальника.

Відповідно до п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, платник податку зобов'язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: порядковий номер податкової накладної; дату виписування податкової накладної; повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм); повну або скорочену назву, зазначену у статутних документах отримувача; ціну поставки без врахування податку; ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Відповідно до абз. 1 п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надаються покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно п.п. 7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України Про податок на додану вартість, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Абзацами 1, 2 підпункту 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України Про податок на додану вартість визначено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами. Таким чином, право платника податку на податковий кредит повязано з виникненням визначеної законом події та наявністю належним чином оформленого документа, який засвідчує суму сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість по дійсній операції, повязаній з господарською діяльністю платника податку.

Судом встановлено, що позивач на момент здійснення перевірки мав належним чином оформлені первинні документи щодо господарських відносин між ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" та ТОВ "АСС", але вони відповідачем не були досліджені та навіть не були витребувані.

Аналіз норм Закону України Про податок на додану вартість дає підстави зробити висновок, що цим Законом передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме наявність у платника податку покупця належно оформленої податкової накладної.

Податкова накладна є документом, який підтверджує сплату покупцем податку на додану вартість у складі ціни товару. Для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару до податкового кредиту, в розумінні Закону України Про податок на додану вартість, не передбачається умова про сплату цих сум до бюджету.

Відповідно до пункту 1.8 статті 1 Закону України Про податок на додану вартість бюджетне відшкодування сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Зазначена правова позиція висловлена в п. 1 Довідки щодо правових позицій Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України з деяких проблемних питань застосування чинного законодавства у вирішенні спорів, що виникають з податкових відносин (за матеріалами перегляду за винятковими обставинами судових рішень Вищого адміністративного суду України у 2008 квітні 2009 року).

Крім того, судом враховано при розгляді справи, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2010 року по справі №2а-10788/10/2070 задоволено позовні вимоги ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" по справі за адміністративним позовом до ДПІ у Комінтернівського району м.Харкова про визнання незаконним та скасування рішення від 27.07.2010 року №13364/10/28-214 щодо невизнання податкової декларації з ПДВ за червень 2010 року податковою звітністю. Зазначена постанова суду набрала законної сили відповідно до ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2011 року. (а.с. 56-60).

Щодо висновку відповідача про ознаки нікчемності угод ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Конституційні права людини та громадянина, порушення яких є підставою нікчемності правочину, що порушує публічний порядок, закріплені в Основному Законі держави - Конституції України, яка в ст. 3 найвищою соціальною цінністю проголошує людину, її життя і здоров'я, честь та гідність, недоторканність і безпеку. Крім цього, у разі спрямованості правочину на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним, дії особи кваліфікуватимуться як злочини або адміністративні проступки, і, як наслідок, будуть порушувати Кримінальний кодекс України або Кодекс України про адміністративні правопорушення. Законодавець відокремив порушення публічного порядку від інших підстав нікчемності правочинів, керуючись тим, що публічний порядок держави порушується у разі порушення нормативних актів, у яких він закріплений, а саме: Конституції України, Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки ст. 228 ЦК України для правочину, що порушує публічний порядок, передбачає наявність умислу сторін (сторони) на незаконний результат, а також суперечність його публічно-правовим актам держави, то такий умисел повинен встановлюватись під час розслідування кримінальної справи і розгляду її в суді або в ході провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Можливість такого порядку встановлення умислу сторін також прямо витікає з висновку про те, що однією з ознак правочину, що порушує публічний порядок, є заборона його нормами кримінального чи адміністративного законодавства. Ці правочини порушують виключно публічно-правові норми, які одночасно становлять правопорушення у вигляді злочину чи адміністративно-правового делікту.

А відтак, під правочини, що порушують публічний порядок, підпадають правочини, спрямовані (вчинені з умислом) на порушення публічних нормативно-правових актів: Конституції України, валютного, митного, податкового, антимонопольного та іншого публічно-правового законодавства, у якому закріплені основи державного ладу, політичної системи, економічної безпеки держави, і у той же час є злочинами чи адміністративно-правовими деліктами. Це, зокрема, правочини, що спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини та громадянина; ухилення суб'єктами господарювання від сплати податків; незаконне відчуження або користування об'єктами права власності українського народу; правочини, спрямовані на незаконний обіг вилучених з вільного обігу предметів або предметів, обіг яких обмежено; правочини, вчинені з метою порушення антимонопольного законодавства та спрямовані на зайняття забороненими видами господарської діяльності, а також інші, спрямовані на порушення публічно-правових нормативних актів.

Таким чином, визначенню правочину як такого, що порушує публічний порядок, повинен передувати вирок суду про притягнення учасника (учасників) такого правочину до кримінальної відповідальності, який набрав чинності, чи постанова компетентного органу про притягнення зазначених осіб до адміністративної відповідальності.

Таких доказів щодо посадових осіб ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" відповідачем не надано.

Відповідачем не враховано припис акту цивільного законодавства України, який викладений в ч.1 ст. 204 ЦК України, згідно з яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про безпідставність висновків відповідача на наявність ознак нікчемності правочинів між ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" та ТОВ "АСС" в розумінні ч.1 ст.215 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 204 ЦК України, - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до частини 2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що дії ДПІ у Комінтернівському районі м. Харкова по проведенню документальної невиїзної перевірки ПП "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" з питань перевірки відомостей, отриманих від ТОВ "АСС", яке мало відносини з позивачем за червень 2010 року, результати якої оформлені довідкою від 16.08.2010 року №699/15-409, вчинені відповідачем необґрунтовано, не у відповідності до чинного законодавства, через що позовні вимоги про визнання таких дій неправомірними підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 71, 72, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м.Харкова, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "АСС" - про визнання дій щодо проведення документальної невиїзної перевірки неправомірними - задовольнити в повному обсязі.

Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі м.Харкова щодо проведення документальної невиїзної перевірки Приватного підприємства "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" з питань перевірки відомостей, отриманих від Товариства з обмеженою відповідальністю "АСС", яке мало відносини з Приватним підприємством "МИР ІНВЕСТИЦІЙ" за червень 2010 року, результати якої оформлені довідкою від 16.08.2010 року №699/15-409.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена у повному обсязі 29.08.2011 року.

Суддя Мар'єнко Л.М.