Справа № 2а-8640/11/2670
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 листопада 2015 року № 2а-8640/11/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Іщука І.О., розглянувши адміністративну справу та додані до неї матеріали в письмовому провадженні

за позовомСуб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві.
провизнання протиправним та скасування рішення та акту.
ВСТАНОВИВ:

16 червня 2011 р. до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1.в якому, з урахуванням уточнень, позивач просив визнати недійсними п.2.8 акту перевірки від 15.04.2011 та прийняте на підставі цього акту рішення від 08.06.2011 № /23847 про застосування державним податковим органом до нього суми штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 139 762,58 грн. за порушення вимог Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

Постановою Окружного адміністративного суду України від 26.07.2011 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано оспорюване рішення від 08.06.2011 № /23847, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Київським апеляційним адміністративним судом постановою від 03.04.2012 судове рішення першої інстанції скасоване, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 4 червня 2015 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2012 у справі № 2а-8640/11/2670 скасовано. Також рішенням суду касаційної інстанції постанову Окружного адміністративного суду України від 26.07.2011 в частині задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення від 08.06.2011 № /23847 скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення суду касаційної інстанції містить вказівки про дослідження фактичних обставин справи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема, обставини ведення позивачем обліку запасів за допомогою програмного забезпечення.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, суд встановив наступне.

ДПІ у Дарницькому районі м. Києва проведено виїзну планову перевірку суб'єкта господарювання - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 22 липня 2009 року по 31 грудня 2010 року, за результатами якої було складено Акт від 15 квітня 2011 року № 1816/17/4/НОМЕР_1.

В ході перевірки було встановлено порушення, зокрема п. 12. ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", що мало вираз в тому, що Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 у період з 22 липня 2009 року по 31 грудня 2010 року не вів облік товарних запасів на складах та/або за місцем реалізації, здійснював продаж товарів, які не відображені в такому обліку, на загальну суму 569 881, 29 грн.

Зазначений висновок був зроблений податковим органом на підставі листа Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 14 квітня 2011 року (вх. № 10281/П) на ім'я Начальника ДПІ у Дарницькому районі м. Києва, згідно якого Книгу обліку доходів і витрат він не вів та не реєстрував, а також з посиланням на ст. 6, п. 12 ст. 3, п. 6 ст. 19 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", п. 1, п. 3, п. 5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1269, Інструкцію про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 21 квітня 1993 року № 12, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 червня 1993 року за № 64, п. 17 Порядку провадження торговельної діяльності та правила торговельного обслуговування на ринку споживачів товарів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 2006 року № 833, та лист ДПА України від 05 листопада 1997 року № 17-0117/10-8886.

08 червня 2011 року ДПІ у Дарницькому районі м. Києва на підставі вказаного Акта перевірки прийняла податкове повідомлення - рішення № /23847, яким за порушення п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" згідно зі ст. 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" застосувала до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 суму штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 139 762,58 грн. (569 881,29 грн. х 5).

Суд не погоджується з такими підставами застосування з штрафних санкцій з огляду на таке.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі при продажу товарів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані: вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг); до суб'єктів підприємницької діяльності, що не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідальність фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР встановлена ст. 21 зазначеного Закону, якою обумовлено, що фінансова санкція застосовується до суб'єктів підприємницької діяльності, які не ведуть або ведуть з порушенням встановленого порядку облік товарів за місцем реалізації та зберігання.

В свою чергу на законодавчому рівні порядок обліку товарних запасів встановлено виключно для юридичних осіб, оскільки відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Фізичні ж особи - суб'єкти підприємницької діяльності ведуть Книгу обліку доходів і витрат, форма якої визначена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12, а порядок ведення - у листі ДПАУ від 05.11.1997 № 17-0117/10-8886 - через відсутність у зазначеній Інструкції положень стосовно правил заповнення Книги, та Порядком ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269 відповідно до ст. 9 Закону № 265/95-ВР.

Разом з тим слід зазначити, що лист податкової інспекції носить лише роз'яснювальний, інформаційний характер та не має сили нормативно - правого акта.

За приписами пунктів 1, 5 Порядку ведення книги обліку доходів і витрат, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1269 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), книга обліку доходів і витрат ведеться суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва (у тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку), а також особами, які мають пільговий торговий патент для продажу товарів (крім підакцизних) (надання послуг) відповідно до законодавства з питань патентування деяких видів підприємницької діяльності, якщо такі особи не є платниками податку на додану вартість згідно із законодавством (далі - суб'єкти підприємницької діяльності). При цьому до Книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису; дата здійснення операції, пов'язаної з проведенням витрат і/або отриманим доходом; суми витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника; сума вартості товарів, отриманих для їх продажу (надання послуг); сума виручки від продажу товарів (надання послуг) - з підсумком за день. Також, у Порядку № 1269 не визначено: які витрати повинні бути відображені в книзі обліку доходів та витрат, чи повинні понесені витрати підтверджуватися первинними документами, всі витрати повинні бути відображені або тільки ті, які безпосередньо пов'язані з отриманням цих доходів.

А книга обліку доходів і витрат, форма якої визначена Інструкцією про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю, затвердженою наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 № 12, містить наступні розділи: 1 - період обліку; 2 - кількість виготовленої продукції (наданих послуг); 3 - витрати на виробництво продукції, придбання товару; 4 - кількість проданої продукції (наданих послуг); 5 - ціна продажу продукції (послуг); 6 - сума виручки (доходу); 7 - чистий доход. Крім того, відповідно до п. 13 Інструкції № 12 сукупний чистий дохід це загальний оподатковуваний дохід, різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку № 6 до цієї Інструкції.

Таким чином, книга обліку доходів і витрат призначена виключно для обліку доходів та витрат суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб, оподаткування доходів яких здійснюється згідно із законодавством з питань оподаткування суб'єктів малого підприємництва, та не передбачає обліку товарних запасів.

З зазначеним висновком суду першої інстанції погодився Вищий адміністративний суд України, про що прямо зазначено в тексті узвали від 04.06.2015р. по даній справі.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що фізичні особи - підприємці, які перебували на загальній системі оподаткування, відповідно до вимог п. 12 ст. 3 та ст. 6 Закону №265/95-ВР зобов'язані вести облік товарних запасів у порядку, визначеному чинним законодавством. При цьому, незважаючи на те, що для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності законодавчо чітко не визначено порядку ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, мати первинні документи на товар такі підприємці повинні. Виключення становить лише для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування відповідно до Указу Президента України від 03.07.1998 №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Водночас, покладений на господарюючого суб'єкта обов'язок ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації не включає в себе ведення та зберігання документів обліку, за якими такі товари придбавались, саме в місці реалізації товарів. До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні, податкові накладні та товарно-транспортні накладні.

До матеріалів справи залучені Копії книг обліку придбання та продажу за 2009 та 2010 рік, копії звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій, звіти про дебетні та кредитні операції та податкові накладні, виписані позивачу.

З зазначених матеріалів вбачається ведення позивачем обліку отриманих товарів.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вищезазначений розподіл обов'язку доведення встановлює презумпцію правомірності дій позивача та наявність протиправності в діях суб'єкта владних повноважень, яка має бути спростована відповідачем певними засобами доказування. Отже, для доведення правомірності своїх дій, відповідачем мало бути надано докази реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, оскільки саме такою є диспозиція статті 20 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

При цьому відповідачем не було надано жодного доказі такої реалізації, натомість сума штрафних санкцій розрахована з загального обсягу реалізації товарів позивачем.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. ст. 69 - 71, ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі міста Києва від 08 червня 2011 року № /23847.

3. Судові витрати в сумі 3,40 грн. присудити на користь суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 за рахунок асигнувань ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови особою, яка оскаржує постанову, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Іщук