Справа № 274/3545/15-а
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року Житомир справа № 274/3545/15-а

категорія 10.3.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Капинос О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання відмови протиправною,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування наказу Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги №07/1 від 24.07.2015 року та зобов'язання директора Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги надати позивачу вторинну правову допомогу. В обґрунтування позову позивач посилається на порушення відповідачем конституційних прав, які передбачені ст. 59 Конституції України, а саме: вважає, що Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги спірним наказом позбавив заявника права на безоплатну правову допомогу.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача до суду прибув, згідно письмового заперечення просить в позові відмовити та розгляд справи провести в порядку письмового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Встановлено, що 15 липня 2015 року у відповідності до п.1 ч.1 ст. 14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги звернувся ОСОБА_1 із зверненням надати безоплатну правову допомогу, що передбачає "внесення поправки в ст. 102 Конституції України, яка суперечить ст. 6", та надав пенсійне посвідчення ІІ групи інваліда армії (а.с. 50).

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" відповідачем був виданий наказ №07/1 від 24.07.2015 року про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що вимога особи про зобов'язання внесення змін до Конституції України є неправомірною, оскільки відповідно до ст. 154 Конституції України законопроект про внесення змін до Конституції України може бути поданий до Верховної Ради України Президентом України або не менше як третиною народних депутатів України від конституційного складу Верховної Ради України (а.с. 2).

В позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем конституційних прав, які передбачені ст. 59 Конституції України, а саме: вважає, що Бердичівський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги позбавив заявника права на безоплатну правову допомогу

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, значених Конституцією та Законами України, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права.

Правова допомога може знаходити свій вираз у наданні консультацій та роз'яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок щодо законодавства; складанні заяв, скарг та інших документів правового характеру; посвідченні копій відповідних документів; здійсненні представництва в суді, інших державних органах перед громадянами та юридичними особами; виконанні обов'язків відповідно до кримінально-процесуального та цивільно-процесуального законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, які перебувають під юрисдикцією України, якщо середньомісячний сукупний дохід їхньої сім'ї нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення, інваліди, які отримують пенсію або допомогу, що призначається замість пенсії, у розмірі менше двох прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Статтею 15 цього Закону визначено, що суб'єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги та адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

Міністерство юстиції України утворює регіональні, обласні, міські та місцеві центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист, здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, складення документів процесуального характеру (ст. 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу").

З матеріалів справи вбачається, що позивач у своєму зверненні до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги не зазначив який саме вид правової допомоги він хоче отримати від центру, а лише висловив свою думку щодо суперечливих положень Конституції України.

Так, працівниками центру було надано роз'яснення стосовно розбіжностей між первинною та вторинною правовою допомогою, але заявник наполягав на своєму зверненні та самостійно, власноручно написав звернення. Зокрема, на відміну від первинної безоплатної правової допомоги, безоплатна вторинна правова допомога полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Таким чином, безоплатна вторинна правова допомога спрямована на забезпечення реалізації гарантованого Конституцією права кожного громадянина на захист прав і свобод судом (ст. 55 Конституції України). Зокрема, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як передбачено ч. 2 ст. 59 Конституції України, для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. Саме тому зазначені види правових послуг в рамках надання вторинної правової допомоги надають саме адвокати. Адвокати залучаються центром для надання вторинної правової допомоги, але виходячи з норм чинного законодавства, Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" діяльність адвоката жодним чином не пов'язана з внесенням поправок або змін до Конституції України.

Оскільки одним із призначенням права є врегулювання суспільних відносин (правовідносин), а також у звязку з тим, що правовідносини на відміну від інших суспільних відносин охороняються державою, то особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги у випадку, якщо вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" встановлено, що особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги оскільки її вимоги про захист або відновлення її прав є неправомірними.

Зважаючи на порушене позивачем питання у зверненні про надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо внесення змін до Конституції України, та враховуючи обмежене коло суб'єктів конституційної ініціативи з питань внесення змін до Конституції України, обґрунтованими є висновки центру про неправомірність вимог позивача.

Таким чином, в розумінні ст. 59 Конституції Україні, ОСОБА_1 було надано доступ до отримання правової допомоги, прийнято письмове звернення, надано консультацію щодо категорій осіб яким надається безоплатна правова допомога, зареєстровано в реєстраційній картці клієнта та надано висновок про неможливість надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з аналізу положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування наказу № 07/1 від 24.07.2015 року та про зобов"язання відповідача вчинити дії, а тому відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Бердичівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про визнання відмови протиправною та зобов"язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос