Справа № 823/4782/15
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/4782/15 Головуючий у 1-й інстанції: Каліновська А.В. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Петрика І.Й.,

Собківа Я.М.,

за участю секретаря Шевчук К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області до ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

Державна податкова інспекція у Черкаському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області звернулася в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь бюджету через державну податкову інспекцію у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області податковий борг у сумі 891 грн. 20 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем добровільно сплачено на рахунок обласного бюджету самостійно визначену в податковій декларації від 21.03.2014 № суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3845 грн. 24.03.2015, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати пені за несвоєчасну сплату податкових зобовязань у сумі 891 грн. 20 коп., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених вище.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції неповно та всебічно з'ясовано фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, не проведено належної оцінки взаємозв'язку доказів у їх сукупності, чим, на думку апелянта, порушено вимоги статей 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника особи, яка подала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21 березня 2014 року відповідач подав до державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління ДФС у Черкаській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, в якій визначив суму загального річного оподатковуваного доходу у розмірі 76900 грн., суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3845 грн.

Вказана сума самостійно розрахованих податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб відповідачем сплачена 24.12.2013 на рахунок міського бюджету, однак в установлені чинним законодавством терміни (до 01.04.2014) на належний рахунок обласного бюджету не сплачено, перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший здійснено 24.03.2015 згідно платіжного доручення №760.

Даючи оцінку обставинам справи, суд апеляційної інстанції зважає на таке.

Підпунктом 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно облікових карток платника податку на доходи фізичних осіб, відповідачу нарахована пеня у сумі 891 грн. 20 коп.

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Положеннями п. 59.1 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення (п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України).

У зв'язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання в установлені строки позивачем на адресу відповідача направлена податкова вимога форми «Ф» №107-25 від 10.03.2015.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, відповідач самостійно визначив суму податкового зобов'язання в розмірі 3845 грн., яку 25.12.2013 сплачено до місцевого бюджету, що підтверджується квитанцією №3037.833.1, однак у зв'язку зі зміною банківських реквізитів для зарахування податку на доходи фізичних осіб, вказані кошти були зараховані не до обласного, а до місцевого бюджету.

Пунктами 4-5 ст. 45 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Приписами ч. 5 ст. 45 БК України передбачено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Аналіз норм БК України дає підстави для висновку, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами бюджету. Податки і збори (обов'язкові платежі) визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття «єдиний казначейський рахунок» закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок», затвердженому Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 № 122 (далі - Положення № 122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 цього Положення встановлено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Зі змісту пунктів 2.2 і 2.3 Положення № 122 слідує, що всі сплачені податки і збори (обов'язкові платежі), не залежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податку на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Судом встановлено та копією квитанції №3037.833.1 підтверджується, що 24.12.2013 ОСОБА_3 сплатив визначену суми податку на доходи фізичних осіб у розмірі 3845 грн. до державного бюджету (а.с.22), тобто, у межах граничного терміну сплати податку на доходи фізичних осіб, передбаченого нормами ПК України. Також з копії квитанції вбачається, що платником у графі «призначення платежу» зазначено : « 101; НОМЕР_1; 11010500; Податок на доходи фіз. осіб, що сплачується фіз. особами за результатами річного дек..».

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, податковий орган зазначає, що сплата грошових коштів на реквізити місцевого бюджету міста Черкаси, а не до бюджету с. Руської Поляни Черкаського району не звільняє платника податків від відповідальності за несвоєчасне зарахування коштів до відповідно бюджету. При цьому апелянт звертає увагу, що відповідно до п.2.3 глави 2 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валют, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 за №22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Надаючи оцінку цим доводам податкового органу, колегією суддів взято до уваги правову позицію Верховного Суду України, яка у відповідності до положень ст.244-2 КАС України є обов'язковою для застосування.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 16.06.2015 № 21-377а15 зазначив, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України. Крім того, Верховний Суд України зазначив, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК України строк, а відтак і для застосування на підставі пункту 126.1 статті 126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій.

Отже, враховуючи правову позицію Верховного Суду України та обставини цієї справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки суми податкового зобов'язання зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то визначення відповідачем у платіжному документі рахунку обласного бюджету, визначеного для сплати податку на доходи фізичних осіб не є правовою підставою для висновку про несплату ним необхідної суми податку у визначений строк та, як наслідок, для нарахування пені, оскільки відповідач свій обов'язок щодо сплати податків виконав у встановлені законодавством строки.

У зв'язку з вищевикладеним суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставами для стягнення з ОСОБА_3 податкового боргу у сумі 891 грн. 20 коп., а тому задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що на думку колегії апеляційного адміністративного суду, дотримано судом першої інстанції.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 160,198,200, 205,206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Черкаському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області - залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.11.2015.

Головуючий суддя: В.Ю. Ключкович

Судді: І.Й. Петрик

Я.М. Собків

.

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Петрик І.Й.

Собків Я.М.