Справа № 2а-0770/670/12
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 р. Справа № 876/8416/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Кудєрової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Чопської митниці Міндоходів на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» до Чопської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень та карток відмови і стягнення надміру сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

29 лютого 2012 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» (далі - ТзОВ «Голден Фрутс») звернулося в суд з позовом до Чопської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області ( далі - ГУ ДКСУ в Закарпатській області), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Чопської митниці про визначення митної вартості товарів № 305000006/2011/10063/2 від 14.09.2011 року, № 30500000/2011/100064/2 від 14.09.2011 року та картки відмовив прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України № 3050000/1/000164/2 від 14.09.2011 року і № 305000015/00165 від 14.09.2011 року; стягнути з державного бюджету України надмірно сплачену за вантажними митними деклараціями: ВМД №305000015/2011/015059 від 14.09.2011 року, ВМД №305000015/2011/015090 від 15.09.2011 року, ВМД №305000015/2011/015483 від 21.09.2011 року, ВМД №305000015/2011/015484 від 21.09.2011 року, ВМД №305000015/2011/015950 від 28.09.2011 року, ВМД №3-5000015/2011/015952 від 28.09.2011 року, ВМД №305000015/2011/019516 від 18.11.2011 року, ВМД №305000015/2011/019549 від 18.11.2011 року, ВМД №305000015/2011/019677 від 21.11.2011 року, ВМД №305000015/2011/020063 від 26.11.2011 року, ВМД №305000015/2011/020177 від 28.11.2011 року та ВМД №305000015/2011/020303 від 30.11.2011 року суму податку на додану вартість у розмірі 216 776,64 грн. (двісті шістнадцять тисяч дев»ятсот сорок шість гривень 89 копійок).

Позовну заяву мотивовано тим, що декларування митної вартості товарів, які переміщувались через митний кордон України для ТзОВ «Голден Фрутс» на підставі контракту щодо поставок цитрусових, здійснювалося ним за наполяганням посадових осіб Чопської митниці за ціною, яка значно перевищувала фактурну ціну придбаних ним товарів. На підставі задекларованої ціни підприємством було сплачено податок на додану вартість товар у розмірі, що на 216 776,64 грн. перевищував той, який мав би бути сплачений, згідно дійсної митної вартості.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано Рішення про визначення митної вартості товару №305000006/22011/100063/2 від 14.09.2011 року, Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №3050000/15/1/00164 від 14.09.2011 року, Рішення про визначення митної вартості товару №305000006/2011/1000/64/3 від 14.09.2011 року, Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №305000015/1/00165 від 14.09.2011 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, Чопська митниця Міндоходів оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що у зв»язку із відмовою декларанта у поданні додаткових документів, які підтверджують митну вартість митний орган змушений був самостійно визначити митну вартість. Також обставини справи вказують на правомірність Карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, оскільки відсутність підстав для визнання її протиправною та скасування слідує із правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, що позивач - ТзОВ «Голден Фрутс» є юридичною особою та здійснює господарську діяльність. Відповідно до контракту від 28.09.2009 року № 01/имп. здійснював купівлю та поставку в Україну фруктів. При ввезенні фруктів на митну територію України, позивач самостійно декларував у митних деклараціях митну вартість товарів і відповідно до цієї вартості здійснювалося митне оформлення вантажу.

Про те, що митна вартість товару визначалася та декларувалася ТзОВ «Голден Фрутс» самостійно, позивачем не заперечується.

Як зазначено в матеріалах справи, при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено (за даними ПІК «Цінова інформація при визначенні митної вартості» ЄАІС ДМСУ) виявлено відхилення у рівні митної вартості товару, митна вартість якого перевірялась, в порівнянні із загальним рівнем цін на подібні товари.

Розглядувані правовідносини регулюються приписами МК України (в редакції, чинній на момент виникнення цих відносин), відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 361 якого передбачено, що управління ризиками - це робота органів доходів і зборів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Органи доходів і зборів застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Наказом Міністерства фінансів України № 597 від 24.05.2012р. затверджено Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками в митній службі України, відповідно до п.1.5 якого аналіз, виявлення та оцінка ризиків, розроблення і реалізація практичних заходів з управління ризиками, аналіз результатів та коригування вжитих заходів здійснюються митними органами та їх структурними підрозділами в межах компетенції, зокрема підрозділами, які здійснюють або організують, координують здійснення: митного контролю та виконання митних формальностей; перевірки правильності класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД; перевірки правильності визначення країни походження товарів; перевірки правильності визначення митної вартості товарів.

Згідно з п. 7.1 цього Порядку за результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням СУР, що здійснюється відповідно до статті 337 Митного кодексу України, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю.

У розглядуваному випадку митний контроль полягав у вжитті заходів щодо перевірки заявленої митної вартості товарів.

Згідно із ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов»язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об»єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. У разі якщо документи, подані декларантом, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов»язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов»язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов»язаних із виконанням умов договору (контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов»язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має, зокрема, право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно зі ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); д) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише в разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 64 цього Кодексу (тобто з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).)

Статтею 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно; у разі, якщо митна вартість не може буди визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Крім того, згідно з Порядком роботи посадових осіб митного органу при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затвердженого наказом Державної митної служби України №602 від 24.06.2009 року, контроль за правильністю визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів здійснюється, зокрема, шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Крім того, згідно з п. 8 вказаного Порядку митний орган визначає митну вартість товарів на підставі наявних відомостей згідно із законодавством з оформленням рішення про визначення митної вартості товарів, зокрема, у випадках, якщо декларантом не подано додаткові документи, необхідні для підтвердження митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, Чопська митниця Міндоходів не довела в процесі розгляду справи нагальну необхідність витребування у позивача додаткових документів, і що саме ці документи дали б підставу для визначення митної вартості за першим методом визначення митної вартості.

Також, ціна на даний імпортований товар змінюється в залежності від стану продуктів рослинного походження, від специфіки умов їх зберігання, тощо, а отже, відповідач 1 безпідставно визначив несприятливі умови для позивача - у вигляді надання додаткових документів у встановлені строки. Оскільки поставки товару здійснювалися у максимально скорочені строки, зволікання із збиранням додаткових документів для позивача було рівнозначне значним фінансовим втратам та порушенням додаткових умов контракту перед контрагентом - імпортером, окрім того, товар, який поставлявся був таким, що міг швидко зіпсуватися.

Також, суд констатує, що дані цінової бази Державної митної служби України щодо рівня митної вартості ідентичних або подібних товарів з огляду на положення частини другої статті 266 МК України відповідно до яких перший метод визначення митної вартості є основним, за умови дотримання декларантом вимог щодо порядку декларування митної вартості товарів та документального підтвердження розміру митної вартості, визначеної за першим методом, не є достатніми та визначальними для висновку про недостовірність митної вартості товару. Даний висновок, також відображено в постанові ВАС України від 19 січня 2012 року у справі №К-4577/09.

Не було доведено Чопською митницею Міндоходів і дотримання нею порядку оформлення процедури витребування додаткових документів.

На підставі поданих до митного оформлення документів відповідачем застосовано для визначення митної вартості метод 6 (резервний метод), у зв»язку із неможливістю застосування попередніх методів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване митне законодавство України, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1947 року (ГААТ). Згідно статті VII ГААТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна бути заснована на дійсній вартості товару, під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Покликання позивача на митну вартість, яка значно відрізнялась від цінової інформації, що міститься в базі даних Державної митної служби України, вказує на ознаки відсутності визначеної Генеральною угодою з тарифів і торгівлі умови повної конкуренції, що вказує на необхідність додаткового обґрунтування заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 та ст. 64 МК України відповідачем був застосований метод 6 (резервний метод) у зв»язку із наявністю у митного органу цінової інформації (ЄАІС ДМСУ та у відповідності до результатів проведеної консультації з декларантом, про що зазначено на звороті декларації митної вартості), який застосований не правомірно.

Таким чином, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, де оскаржувані Рішення про визначення митної вартості товару від 14.09.2011 року за №305000006/2011/100063/2, за №305000006/2011/100064/2 та Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України від 14.09.2011 року за №305000015/1/00164, за №305000015/1/00165 є неправомірними і підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог Товариства про стягнення з державного бюджету України надмірно сплачену за вантажними митними деклараціями суму податку на додану вартість у розмірі 216 776,64 грн., то такі не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 264 Митного кодексу визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету.

У разі якщо після сплати декларантом податків і зборів (обов»язкових платежів) згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, буде прийнято рішення про застосування митної вартості, заявленої декларантом, сума надміру сплачених податків і зборів (обов»язкових платежів) повертається декларанту у порядку, передбаченому Порядком повернення (затверджений наказом Державної митної служби України від 20 липня 2007 року № 618 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364) та Порядком взаємодії (затверджений наказом Державної митної служби України Державного казначейства України від 20 липня 2007 року № 611/147 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1095/14362), на підставі його заяви та у місячний термін з дня прийняття висновку митного органу, що здійснював оформлення митної декларації, про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи.

При цьому за Порядком взаємодії основною умовою повернення коштів є обов»язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2014 року у справі № 21-21а14.

Крім того, у постанові від 7 вересня 2012 року (справа № 21-242а12) Верховний Суд України висловив таку правову позицію: аналіз статті 266 МК, а також положень Порядку здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 9 квітня 2008 року № 339, та Порядку декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2006 року № 1766, дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки, контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості. З урахуванням наведеного суд, постановляючи рішення про стягнення надмірно сплачених митних платежів, фактично визначає митну вартість ввезеного товару, чим підміняє митний орган.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення коштів задоволенню не підлягають.

В силу частини 3 статті 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватись перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що дії Чопської митниці Міндоходів у визначенні митної вартості товару та відмові у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України є неправомірними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів прийшла до переконання, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чопської митниці Міндоходів залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 липня 2015 року у справі № 2а-0770/670/12 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 11.11.2015 року.