Справа № 803/240/15-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 р. Справа № 876/3615/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Макарика В.Я., Гудим Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» 06.02.2015 року звернулося до суду з позовом до Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними дій щодо неприйняття податкових накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової звітності з податку на додану вартість в електронному вигляді, про зобов'язання відповідача забезпечити електронний документообіг позивача шляхом надання доступу до реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних та шляхом надання можливості подачі податкової звітності з податку на додану вартість в електронному вигляді, також уточнив другу позовну вимогу та просив суд визнати протиправними дії податкового органу щодо неприйняття податкових накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової звітності з податку на додану вартість у електронному вигляді з моменту розірвання договору про визнання електронних документів з 21 серпня 2014 року по 20 лютого 2015 року, а податкову звітність за цей період такою, що подана у день її фактичного отримання відповідачем.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправні дії Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області щодо неприйняття податкових накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової звітності з податку на додану вартість в електронному вигляді за період з 21 серпня 2014 року по 20 лютого 2015 року. Зобов'язано Луцьку об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» договір про визнання електронних документів. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області подала апеляційну скаргу. В якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

В судове засідання учасники процесу не з'явились, будучи належними чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч.4 ст.196 КАС України.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Луцькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» був укладений договір від 08 травня 2014 року № 1 про визнання електронних документів.

Листом від 21 серпня 2014 року № 12297/10/03-18-18-01 податковий орган повідомив позивача про розірвання договору про визнання електронних документів у зв'язку з порушенням його істотних умов, а саме не встановлення місцезнаходження підприємства за адресою реєстрації.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі №803/1886/14, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2015 року, визнано протиправними дії Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Волинській області щодо розірвання договору про визнання електронних документів від 08 травня 2014 року № 1, про що викладено у листі від 21 серпня 2014 року № 12297/10/03-18-18-01.

У відповідності до положення ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи підтверджується, що підприємство, після розірвання договору від 08 травня 2014 року, направляло для підпису засобами електронного зв'язку договори про визнання електронних документів від 16 вересня 2014 року та від 20 січня 2015 року, однак вони не були прийняті для підпису з боку Луцької ОДПІ без зазначення причин. Причиною не укладення нового договору про визнання електронних документів стало те, що у випадку набрання законної сили постановою Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року у справі №803/1886/14 дію договору від 08 травня 2014 року буде відновлено, що призведе до одночасного існування двох договорів.

Спірні правовідносини виникли з приводу подачі податкової звітності засобами електронного зв'язку, а тому врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України), Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена Наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року N233 (далі - Інструкція №233) та Методичними рекомендаціями щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, які затверджені Наказом Державної податкової служби України від 14 червня 2012 року N 516 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до підпункту «в» пункту 49.3 статті 49 ПК України, податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Отже, чинне законодавство надає право платнику податків, за власним вибором, подавати електронну звітність в електронній формі. При цьому, з 01 січня 2015 року пункт 49.4 статті 49 ПК України доповнено абзацом другим згідно з яким, податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством. Таким чином, з 01 січня 2015 року платник податку на додану вартість зобов'язаний подавати податкову звітність з цього платежу виключно в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису.

Забезпечення електронного документообігу між платником податків та контролюючим органом в цьому випадку забезпечується шляхом підписання договору про визнання електронних документів за процедурою, яка встановлена в Інструкції №233.

Зважаючи на те, що судове рішення в адміністративній справі №803/1886/14 ухвалено за участю тих самих сторін та набрало законної сили, тому встановлені обставини у постанові Волинського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2014 року є преюдиційними та додатковому доказуванню не підлягають.

Крім того, надаючи оцінку обставинам розірвання договору про визнання електронних документів від 08 травня 2014 року, суд приймає до уваги письмові докази, які надані позивачем, з чим погоджується апеляційний суд, щодо підтвердження місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» саме за адресою м. Луцьк, вул. Мисливська, 12а, а саме: 1) листування Луцької ОДПІ та позивача у період з липня по листопад 2014 року з якого слідує, що вся поштова кореспонденція отримувалася підприємством за адресою м. Луцьк, вул. Мисливська, 12а; 2) договір оренди офісного приміщення від 01 квітня 2014 року №92 з додатком; 3) фотографії, які підтверджують наявність за адресою м. Луцьк, вул. Мисливська, 12а офісного приміщення з поштовою скринькою ТзОВ «ВКФ «Вишукана Реклама».

Відповідно до пунктів 12.3, 12.4, 12.5 Порядку обліку платників податків і зборів, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 (далі - Порядок №1588), у разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою.

Якщо за результатами заходів щодо встановлення фактичного місцезнаходження юридичної особи підрозділами податкової міліції буде підтверджено відсутність такої особи за місцезнаходженням або встановлено, що фактичне місцезнаходження юридичної особи не відповідає зареєстрованому місцезнаходженню, керівник (заступник керівника) контролюючого органу протягом трьох робочих днів приймає рішення про надсилання до відповідного державного реєстратора повідомлення про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням за формою N 18-ОПП (додаток 24) для вжиття заходів, передбачених частиною дванадцятою статті 19 Закону.

З аналізу вищезазначених положень Порядку №1588 слідує, що єдиною підставою для вжиття податковими органами заходів, для встановлення фактичного місцезнаходження платника податків є неможливість вручення кореспонденції поштою.

Натомість, як слідує із запиту на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків від 20 серпня 2014 року, єдиною підставою для проведення підрозділом податкової міліції заходів із встановлення місцезнаходження ТзОВ «РТФ «Вишукана реклама» була неможливість зателефонувати керівнику підприємства, що не є підставою для направлення запиту згідно норм Порядку №1588, а тому і висновок податкового органу про відсутність позивача за зареєстрованим місцезнаходженням зроблений передчасно та протиправно.

Отже, виходячи з вищевикладеного, відповідач безпідставно розірвав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» договір про визнання електронних документів, тому суд приходить до висновку про протиправність дій Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області щодо неприйняття податкових накладних для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкової звітності з податку на додану вартість в електронному вигляді за період з 21 серпня 2014 року по 20 лютого 2015 року, а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання відповідача забезпечити електронний документообіг позивача шляхом надання доступу до реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних та шляхом надання можливості подачі податкової звітності з податку на додану вартість в електронному вигляді, то варто зазначити наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції №233, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Примірний договір про визнання електронних документів наведений у додатку №1 до Інструкції №233. Предметом Договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Зважаючи на те, що ні Податковий кодекс України, ні Інструкція №233 не передбачає можливості податкового органу відмовити платнику податків в укладенні договору про визнання електронних документів, враховуючи, що чинним законодавством дозволена подача звітності з податку на додану вартість виключно в електронному вигляді, тому, колегія суддів вважає, що Луцька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Волинській області безпідставно не укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» договори про визнання електронних документів від 16 вересня 2014 року та від 20 січня 2015 року.

Апелянт зазначає, що Луцька ОДПІ не вправі заключати новий договір, на виконання відповідного порушення, однак колегія суддів дійшла висновку, що оскільки забезпечення електронного документообігу, надання доступу до реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних та надання можливості подачі податкової звітності з податку на додану вартість в електронному вигляді, реалізується шляхом укладення з податковим органом договору про визнання електронних документів, тому, за таких обставин справи, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити шляхом зобов'язання Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламно-торгова фірма «Вишукана реклама» договір про визнання електронних документів, що є правомірним і відповідає вказаним обставинам справи на час розгляду спору в суді.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2015 року у справі №803/240/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді В.Я. Макарик

Л.Я. Гудим

Повний текст ухвали виготовлено 18.11.2015 року