Справа № 1570/5456/2012
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/5456/2012

Категорія: 8.3.13 Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Яковлева Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2012 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання з плати за землю - земельного податку за 2012 рік, -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2012 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Постановою від 30 листопада 2012 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд в повному обсязі задовольнив адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомленні-рішення відповідача від 20 квітня 2012 року № про визначення суми грошового зобов'язання - плата за землю - земельний податок в розмірі 1 049,70 грн.

Вимоги апеляційної скарги суд першої інстанції обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, надав перевагу доводам позивача, що призвело до порушення норм матеріального і процесуального права. При цьому апелянт посилається на свою позицію, викладену в письмових запереченнях на адміністративний позов.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову суд першої інстанції встановив, що розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №999 від 01.07.2008р. затверджений акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію об'єкту квартири №17 розташованої в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, під перукарню (а.с.64).

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №1075 від 10.07.2008р. внесені зміни у розпорядження №999, яким вважається прийнятим в експлуатацію нежитлове приміщення - перукарня загальною площею 42,7 кв.м.

На підставі розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №999 від 01.07.2008р. та №1075 від 10.07.2008р. замість договору купівлі-продажу від 03.09.1999р. 22.07.2008р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення перукарні розташованої за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 42,2 кв.м. (а.с.32), яке було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.31).

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Одеської міської ради 31.08.1999р. (а.с.13) та знаходиться на обліку як платник податків у ДПІ у Київському районі м. Одеси (а.с.14).

21 квітня 2009 року між ФОП ОСОБА_1 та Одеською міською радою укладений договір №5782 на дольову участь у землекористуванні (а.с.8-10).

Відповідно до п.1.1 договору сторони домовились, що ФОП ОСОБА_1 визначена доля у землекористуванні 12/1000 частки земельної ділянки площею 1491,2 кв.м., що складає 17,89кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до плану земельної ділянки який додається.

У п. 2.1 договору зазначено, що плата за долю у землекористуванні у вигляді орендної плати вноситься ФОП з розрахунку 3002,79 грн. на рік.

Згідно п.2.3. Договору умови договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін, шляхом укладення відповідних угод, крім наступних випадків: - зміни розміру земельного податку, відповідно до чинного законодавства; коригування «Грошові оцінки земель м. Одеси», яка затверджується рішенням Одеської міської ради; зміни функціонального призначення будівлі або її частини. У цих випадках розмір орендної плати змінюється міською радою.

Пунктом 1.2 Договору доля у користуванні визначається відповідно до «Положення про порядок розрахунку плати за користування земельними ділянками і за дольову участь у землекористуванні в м. Одесі» затвердженого рішенням Одеської міської ради №702 -XXIII від 29.02.2000р. терміном на 5 років для експлуатації та обслуговування приміщень перукарні.

Додатком до договору є план земельної ділянки (а.с.10) на якому визначені межі земельної ділянки прилеглої до АДРЕСА_1 та його площа-1491,2 кв.м.

Вказаний договір зареєстрований у книзі записів договорів на дольову участь в землекористуванні 21.04.2009р.під №5782.

Після укладення договору та його реєстрації позивач сплачувала суму орендної плати за землю в бюджет до кінця 2011р., що підтверджено копіями платіжних доручень (а.с.55-63).

Також суд першої інстанції встановив, що ФОП ОСОБА_1 з 2012 р. перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку II групи (а.с.12) за видом господарської діяльності «надання послуг перукарнями та салонами краси» та місцем провадження цієї господарської діяльності є: АДРЕСА_1, тобто приміщення перукарні.

ДПІ у Приморському районі м. Одеси 20 квітня 2012р. прийняло податкове повідомлення - рішення форми «Ф» №004471703, яким, на підставі п.274.1 ПК України, визначило позивачу податкове зобов'язання за платежем - плата за землю на суму 1049,70 грн. за 2012 рік.

Земельна ділянка яка знаходиться у користуванні позивача відноситься до земель комунальної власності. Позивач сплатив вказану у податковому повідомленні - рішенні суму 07.06.2012 р. до бюджету (а.с.54), що визнається сторонами та в подальшому оскаржив дане повідомлення-рішення до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято без врахування вимог чинного законодавства (п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 269.2 ст. 269, п. 287.8 ст. 287, п.п. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297 ПК України), оскільки нарахована сума у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні є земельним податком, а не орендною платою, та розмір прилеглої території до будинку був отриманий з довідки №96 від 27.01.2012р. (а.с.44) виданої Комунальним підприємством Житлово-комунальний сервіс «Порто-франківський», а розмір нормативно-грошової оцінки отриманий з довідки наданої позивачу управлінням держкомзему №9654 від 06.12.2011р.

При цьому суд першої інстанції, з посиланням на п.п. 14.1.72, п.п. 14.1.73, п.п. 14.1.136 та п.п. 14.1.147 ст. 14, п. 270.1 ст. 270, р. 286.1 ст. 286 ПК України, ст. ст. 42, 92, 126 ЗК України, п.2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», відхилив доводи податкового органу стосовно того, що позивач не підпадає, під п.п. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297 ПК з посиланням податкового органу на те, що вказана земельна ділянка не передавалась позивачу у власність, а відповідно право власності виникає, тільки після оформлення державного акту, який відсутній у позивача.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до матеріалів справи: додатку до договору №5782 про дольову участь у землекористуванні від 21.04.2009р., - площа прилеглої до будинку території визначена у розмірі 1491,2кв.м.(а.с. 10), а в довідці №96 від 27.01.2012р. виданої КП ЖКС «Порто-франківський» площа прилеглої території з урахуванням площі забудови становить: 1478кв.м.+450кв.м.= 1928кв.м. При цьому представник податкового органу не зміг пояснити чому існують розбіжності між різними документами, та на чому ґрунтуються дані довідки № 96 та чому податковий орган за отриманням інформації звернувся до КП ЖКС «Порто-франківький», в той час як за приписами п.286.1. ст..286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Також суд першої інстанції зазначив про наявність рішення ДПС України від 18.10.2012р. №1646/0/141-12/10-2215 (а.с.33), в якому ДПС України в аналогічній справі дійшла висновку, що позивач у такому випадку не повинен сплачувати земельний податок, що свідчить про порушення принципу рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації.

Оскільки податковий орган не довів та не підтвердив належними доказами правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, яке є предметом спору, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

ОСОБА_1 з 31 серпня 1999 року зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 13), з 30 вересня 1999 року перебуває на обліку в ДПІ у Київському районі м. Одеси (а.с. 14), є платником єдиного податку у 2011 році (а.с. 7) та платником єдиного податку ІІ групи у 2012 році (а.с. 12) та здійснює такий вид господарської діяльності як надання послуг перукарями та салонами краси.

ОСОБА_1, як фізичній особі, на праві власності належить, об'єкт нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який в цілому складається з приміщень загальною площею 42,2 кв.м., що підтверджено матеріалами справи - Свідоцтвом про право власності на нежитлові приміщення перукарні від 22.07.2008 р. (а.с. 32), та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 31).

Сторонами по справі не опорюється той факт, що належне ОСОБА_1 нежитлове приміщення становить 12/1000 частин від загальної площі (3412,97 кв.м.) будинку АДРЕСА_1 (а.с. 44).

21 квітня 2009 року між Одеською міською радою та ФОП ОСОБА_1, укладений договір № 5782 на дольову участь у землекористуванні строком на 5 років для експлуатації та обслуговування приміщень перукарні, відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_1 здійснює оплату за користування 12/1000 частками земельної ділянки площею 1491,2 кв.м., що складає 17,89 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до плану земельної ділянки який додається до договору (а.с. 8-11).

20 квітня 2012 року ДПІ у Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС прийняло податкове повідомленні-рішення № , яким визначила ОСОБА_1 (податкова адреса платника податків: АДРЕСА_1) суму податкового зобов'язання за платежем: НОМЕР_2 Плата за землю, в розмірі 1 049,70 грн. (а.с. 6).

Відповідно до письмових заперечень на адміністративний позов та апеляційної скарги (а.с. 42-43, 98-100), оскарженим податковим повідомленням-рішенням від 20 квітня 2012 року № податковий орган визначив плату за землю, яка є земельним податком, нарахованим саме фізичній особі-підприємцю, за 2012 рік, на підставі довідки КП «ЖСК «Порто-Франківський» від 27.01.2012 р. № 197 (а.с. 44), довідки № 9654 від 06.12.2011 р. про нормативно-грошову оцінку 1 кв.м. земельної ділянки (а.с. 72), що також підтверджено і додатком № 1 до оскарженого податкового повідомлення-рішення (а.с. 78).

Відповідно до п. 269.2 ст. 269 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Так відповідно до підпункту 4 пункту 297.1 ст. 297 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів, зокрема, земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

Як підтверджено матеріалами справи та не спростовано апелянтом, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, використовується позивачем для здійснення господарської діяльності таких видів: послуги перукарень та салонів краси за місцем провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність розрахунку розміру земельної ділянки яка використовується позивачем за адресою: АДРЕСА_1, на підставі довідки КП «ЖСК «Порто-Франківський» від 27.01.2012 р. № 197 (а.с. 44), яка не є, а ні даними державного земельного кадастру, а ні інформацією відповідних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів та державної реєстрації речових прав, як того вимагають приписи п. 286.1 ст. 286 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Постанови КМУ № 1386 від 21.12.2011 р. про затвердження «Порядку подання інформації про платників податків, об'єкти оподаткування та об'єкти, пов'язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів».

Доводи апеляційної скарги щодо невикористання позивачем земельної ділянки для здійснення господарської діяльності ґрунтуються на припущеннях податкового органу, не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовані матеріалами справи - договором на дольову участь у землекористуванні, який і є підтвердженням використання земельної ділянки для провадження господарської діяльності (а.с. 8-11).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, п. 23 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Ю.В. Яковлев