Справа № 626/2212/15-а
Суддя: Дудченко В. О.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/2212/15-а
Провадження № 2-а/626/71/2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

17.11.2015 м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

при секретарі Зінченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красноград, адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта ІзОРД ВДАІ Красноградського району ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 15.10.2015 року звернувся до суду з позовом до інспектора з ОДР ВДАІ Красноградського району лейтенанта міліції ОСОБА_2 про оскарження постанови ПС2 №224864 від 05.10.2015 року.

Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було те, що він 15.10.2015 року о 11 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 на 101 км автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта поза населеним пунктом з не ввімкненим ближнім світлом фар або денними ходовими вогнями, чим допустив порушення п. 3.8 ПДР України.

В позовній заяві позивач зазначив, що він дійсно 15.10.2015 року близько 11 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 на 101 км автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта поза населеним пунктом, але з увімкненим освітленням. При цьому був зупинений інспектором ДПС, який повідомив його, що він їхав поза населеним пунктом з не ввімкненим ближнім світлом фар або денними ходовими вогнями, з чим позивач не погодився, про що зазначив в протоколі. Позивач просив лейтенанта ОСОБА_2 надати докази до його обвинувачення, на що він сказав, що може показати відео з його мобільного телефону. ОСОБА_1 відмовився дивитись особисте відео лейтенанта, бо його мобільний телефон не є сертифікованим засобом відео- або фото фіксації.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов, пославшись на факти та доводи викладені в ньому.

Відповідач інспектор з організації дорожнього руху ВДАІ ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши що вказаний протокол складено у відповідності до вимог діючого законодавства, оскільки ОСОБА_1 рухався поза населеним пунктом з не ввімкненим ближнім світлом фар або денними ходовими вогнями, чим порушив п. 3.8 ПДР України, що підтверджується наданим ним відеозаписом.

Заслухавши позивача, відповідача та перевіривши матеріали справи з наданими сторонами доказами, надавши їм належну оцінку, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 05.10.2015 року відповідачем по справі було складено протокол про адміністративне правопорушення серія АП1 № 366709 про те, що він 05.10.2015 року о 11 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 на 101 км автодороги Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта поза населеним пунктом з не ввімкненим ближнім світлом фар або денними ходовими вогнями, чим допустив порушення п. 3.8 ПДР України. В поясненнях по суті правопорушення в протоколі ОСОБА_1 зазначив, що з протоколом не згоден, чим не визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).

Притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі протоколу від 05.10.2015 року та накладення на нього штрафу в сумі 425 грн. підтверджується копією постанови серії ПС2 №224864 від 05.10.2015 року (а.с. 4).

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В підтвердження правомірності винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення від 05.10.2015 року інспектором Лобатенко Р.В. надано відповідний протокол про адміністративне правопорушення від 05.10.2015 року та відповідний диск з відеозаписом правопорушення, який було переглянуто в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_1 дійсно рухався на автомобілі НОМЕР_1 без увімкненого ближнього світла фар, що є порушенням п.3.8 ПДР України. Це також вбачається і відсутністю на відеозаписі світла за задніх габаритних вогнях його автомобіля в той час коли останній почав зупинятися на вимогу інспектора ДПС і ввімкнув правий поворот для зупинки і до повної зупинки автомобіля, які відповідно до ПДР України завжди вмикаються паралельно з габаритами, ближнім та дальнім світлом фар.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що саме це і стало підставою для зупинки автомобіля НОМЕР_1, як потім стало відомо за кермом якого знаходився ОСОБА_1

В судовому засіданні сам ОСОБА_1 не заперечував, що на переглянутому відеозапису був саме його автомобіль та пояснив, що дійсно в момент зупинки працівники ДАІ назвали йому саме цю причину зупинки, але заперечував, що він їхав без увімкненого ближнього світла фар.

При цьому посилання позивача на те що пристрій на який було зроблено відеозапис не є сертифікованим засобом відео- або фото фіксації, суд вважає безпідставним.

Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються

особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому згідно з вимогами ст.252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином з урахуванням викладеного та у звязку з тим, що після перегляду відеозапису в судовому засіданні сам ОСОБА_1 не заперечував того факту, що на ньому була саме його авто, за кермом якого знаходився саме він і у нього не виникло сумніву в його достовірності, то суд даний доказ на ряду з іншими дослідженими в судовому засіданні, оцінює як належний та допустимий доказ.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа) уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно ч. 2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження.

Згідно п. 3) ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалося вище, судом встановлено, що, ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, але оскільки він до адміністративної відповідальності раніше не притягувався, будь яка майнова чи інша шкода його діями нікому не завдана, його дії ніяким чином на безпеку дорожнього руху, як для самого себе, так і для інших учасників дорожнього руху не вплинули та не потягли будь-яких негативних наслідків, то враховуючи наведені обставини, положення ст.280, 22 КУпАП, а також з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що існують підстави для звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення, та можливо оголосити йому усне зауваження та закрити провадження по справі.

Відповідно ст.293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення приймає одне з таких рішень: скасовує постанову та закриває справу.

Згідно ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В звязку з тим, що позов ОСОБА_1 задоволено частково, то судові витрати, здійснені ним, підлягають частковому відшкодуванню з субєкта владних повноважень за рахунок державних бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень в сумі 243,60грн.

Керуючись ст. ст. 6-12,69-71, 159-163, 171-2 КАС України, ст. 22, ч. 1 ст. 288, ст. 293 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС2 №224864 від 05.10.2015 року, винесену інспектором з ОДР ВДАІ Красноградського району лейтенанта міліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 425 грн., змінити в частині накладення адміністративного стягнення та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження по вказаній адміністративній справі - закрити.

В іншій частині постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ПС2 №224864 від 05.10.2015 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.

Стягнути з субєкта владних повноважень за рахунок державного бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень понесені позивачем судові витрати в сумі 243,60грн.

Суддя