Справа № 807/1236/15
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 рокум. Ужгород№ 807/1236/15

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі: Стенавська А.М.,

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - представник ОСОБА_3,

третьої особи: ОСОБА_4 міський відділ УМВС України в Закарпатській області, представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, третя особа ОСОБА_4 міський відділ УМВС України в Закарпатській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2015 року, позивач - ОСОБА_1 звернувся у Закарпатський окружний адміністративний суд із позовною заявою до Управління МВС України в Закарпатській області (далі - відповідач), якою просить: 1) визнати протиправним наказ Управління МВС України в Закарпатській області за № 967 від 27.05.2015 року в частині звільнення з посади слідчого СВ ОСОБА_4 УМВС України в Закарпатській області, лейтенанта міліції ОСОБА_1; 2) визнати протиправним наказ Управління МВС України в Закарпатській області за № 98 о/с від 29.05.2015 року в частині звільнення з посади слідчого, СВ ОСОБА_4 УМВС України в Закарпатській області - лейтенанта міліції ОСОБА_1; 3) зобовязати відповідача поновити на посаді слідчого СВ ОСОБА_4 УМВС України в Закарпатській області - лейтенанта міліції ОСОБА_1 (а.с.3-5).

07 вересня 2015 року у судовому засіданні залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 міський відділ УМВС України в Закарпатській області (а.с.41-43).

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Пояснили, що позивач був звільнений з органів внутрішніх справ з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки підставою прийняття рішення про звільнення є предявлення підозри у вчиненні злочину, однак позивач по кримінальному провадженні вини своєї не визнав, підозру вважає необґрунтованою, тому що відповідно до вимог ст.21 Закону України "Про міліцію", звільнення працівника міліції зі служби у звязку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили, трудова книжка видається звільненому працівнику в день звільнення, однак на момент звернення до суду позивачеві не вручена, стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівнику під розписку строком в 3 днів, однак відповідачем пропущено строк, що свідчить про порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення, а тому вважають прийняте відповідачем рішення про звільнення зі служби ОСОБА_1 незаконним.

27 жовтня 2015 року у судовому засіданні представник відповідача заперечив проти заявленим позовних вимог повністю з мотивів наведених у письмових заперечення. Пояснив, що 06 квітня 2015 року був скоєний злочин, зокрема громадяни: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, які шляхом пошкодження вікна проникли в новобудову по вул. Капушанській, 60 та викрали звідти газовий котел марки "Турбо" та батареї опалювання, за даним фактом було відкрито кримінальне провадження та проведення досудового розслідування доручено слідчому Талапі І.М. В ході досудового розслідування було встановлено, що після вчинення крадіжки ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7, на автомобілі останнього, викрадені речі перевезли у вказане ОСОБА_5 місце. Після встановлення причетності до злочину громадянина ОСОБА_7, діючи умисно з метою протиправного збагачення поставив перед останнім вимогу про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 1000 доларів США за не притягнення його до кримінальної відповідальності за співучасть у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України. Згідно матеріалів службового розслідування встановлено, що позивач вимагав у громадянина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 грошові кошти у сумі 1000 доларів США за не притягнення до кримінальної відповідальності та під час отримання грошових коштів в сумі 1000 доларів США ОСОБА_1 був затриманий працівниками ВВБ в Закарпатській області ДВБ МВС України, спільно з працівника УМВС України в Закарпатській області та прокуратури України та в ході проведеної огляду у позивача вилучені помічені за допомогою люмінесцентних приладів грошові кошти в розмірі 1000 доларів США.

Позивач грубо порушив вимоги Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Закон України "Про міліцію" та накази МВС України "Про заходи зміцнення дисципліни і законності в органах внутрішніх справ та попередження надзвичайних подій, повязаних із загибеллю й травмуванням особового складу" та "Про додаткові заходи щодо дотримання працівниками органів внутрішніх справ принципів законності, забезпечення прав і свобод громадян", у звязку з чим УМВС України в Закарпатській області проведено службове розслідування та на підставі встановлених порушень до позивача встановлено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ, а тому оскаржуваний наказ за № 698 від 27.05.2015 року вважає законним та обґрунтованим, а позов безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Третя особа ОСОБА_4 міський відділ УМВС України в Закарпатській області - в судовому засіданні представник проти адміністративного позову заперечила, правом подати письмові заперечення не скористалися.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні пояснення сторін та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення № 698 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ОСОБА_4 та наказу "По особовому складу" від 29 травня 2015 року за № 98 о/с, зокрема за ст. 64 "є" ( за порушення дисципліни), за грубе порушення ст.7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ", Присяги працівника органів внутрішніх справ, Закону України "Про міліцію" (а.с.15, 16).

Пунктом 2 частини другої статті 17 КАС України, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до вимог ч.1 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Частиною першою статті 233 КЗпП України визначено, що у справах про звільнення працівник може звернутися до суду із заявою в місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Стаття 20 Розділ V Закону Про дисциплінарний статут визначає, що особа рядового або начальницького складу має право усно чи письмово послідовно звернутися зі скаргою щодо накладення на неї дисциплінарного стягнення до старшого прямого начальника - аж до міністра внутрішніх справ України або до суду.

Предметом оскарження у даній справі є наказ № 698 від 27 травня 2015 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ОСОБА_4 УМВС" та наказ № 98 о/о від 29 травня 2015 року "По особовому складу" за ст. 64 "є" ( за порушення дисципліни) Положення про проходження служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 23 жовтня 2013 року. Службу розпочав дільничним інспектором міліції ОСОБА_4 УМВС України в Закарпатській області. , відповідно до витягу з Наказу за № 232 о/о від 22.10.2013 року (а.с.6). З 25 червня 2014 року призначений слідчим слідчого відділу ОСОБА_4 міського відділу УМВС України в Закарпатській області, відповідно до витягу з Наказу за № 125 о/с від 26.06.2014 року "По особовому складу" (а.с.7)

Згідно із ч.1 ст.18 Закону України Про міліцію порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Цією статтею також визначено, що Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України затверджується Верховною Радою України.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затверджене постановою КМ України від 29.07.1991 року № 114 (далі Положення), яке визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

З наведених вище правових норм вбачається, що основними нормативно-правовими актами, які регулюють відносини зі звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ є Конституція України, Закон України Про міліцію, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та ряд інших підзаконних актів.

Суд враховує те, що відносини, пов'язані із звільненням зі служби працівників ОВС, врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин та коли можливість такого застосування передбачена у спеціальному законі.

Відповідно до пункту 23 Положення особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну та кримінальну відповідальність згідно з законодавством.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, який затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі Статут), визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Під дисциплінарним проступком розуміється - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Статуту).

Відповідно до ст. 5 Статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно зі статтею 7 "Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку (частина перша). У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові (частина друга).

Відповідно до цього, працівник органів внутрішніх справ під час виконання службових обовязків повинен дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, не допускати зі свого боку вчинків, що дискредитують звання працівника міліції.

З цього приводу слід зазначити, що основні завдання міліції, принципи та правова основа її діяльності, основні обов'язки міліції установлені ст.ст.2 - 5, 10 Закону України "Про міліцію", відповідно до яких, зокрема, основними завданнями міліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів, запобігання правопорушенням та їх припинення, охорона і забезпечення громадського порядку; міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом, ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції, для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування; міліція поважає гідність особи і виявляє до неї гуманне ставлення, захищає права людини незалежно від її соціального походження, майнового та іншого стану, расової та національної належності, громадянства, віку, мови та освіти, ставлення до релігії, статі, політичних та інших переконань; при звертанні до громадянина працівник міліції зобов'язаний назвати своє прізвище, звання та пред'явити на його вимогу службове посвідчення, у взаємовідносинах з громадянами працівник міліції повинен виявляти високу культуру і такт.

Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.02.2012р. №155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.04.2012 р. за № 628/20941, затверджено "Правила поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України" (далі - Правила).

Згідно із п.п.1.2 - 1.4 цих Правил, вони як зібрання основних професійно-етичних норм визначають для працівника органів внутрішніх справ України, зокрема: моральні цінності, зобов'язання та принципи служби в органах внутрішніх справ; професійно-етичні вимоги до службової, позаслужбової та антикорупційної поведінки; формування єдності переконань і поглядів у сфері професійної етики та службового етикету, орієнтованих на професійно-етичний еталон поведінки

За змістом п.4.1. розділу ІІІ Правил працівник органів внутрішніх справ, керуючись Присягою, відповідно до службового обов'язку, дотримуючись професійних честі і гідності, бере на себе такі моральні зобов'язання, як бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності та приватному житті, залишатися за будь-яких обставин чесним і непідкупним, відданим інтересам служби.

Статтею 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. Постановою КМ № 114 від 29 липня 1991 року визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік: пункт "є" - за порушення дисципліни.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть накладатися на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни, зокрема звільнення з органів внутрішніх справ.

Частиною 1 ст.14 Дисциплінарного статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Звільненню позивача передували службові розслідування за фактом відкриття кримінального провадження відносно слідчого СВ Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області лейтенанта міліції ОСОБА_1

Службове розслідування розпочато 22 травня 2015 року - закінчено 25 травня 2015 року.

22травня 2015 року, начальником УМВС України в Закарпатській області полковником міліції ОСОБА_8, було видано наказ за № 671 Про призначення службового розслідування по факту відкриття кримінального провадження за № 0000128 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за фактом вимагання хабара слідчим СВ Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області лейтенантом міліції ОСОБА_1 (а.с.69).

Згідно матеріалів службового розслідування встановлено, що 22 травня 2015 року в ресторані "Дельфін" близько 19:30 години, розташованому в м. Ужгороді, на Київській набережній, 3, працівниками ВВБ в Закарпатській області, спільно з працівниками УМВС та прокуратури Закарпатської області затримано слідчого СВ ОСОБА_4 УМВС України в Закарпатській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, під час отримання ним у громадянина ОСОБА_7 неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США за не притягнення останнього до кримінальної відповідальності. У ході проведення огляду на місці події у ОСОБА_1 було вилучено грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які були помічені за допомогою люмінесцентних приладів.

19 травня 2015 року, слідчим відділом прокуратури Закарпатської області за даним фактом було відкрито кримінальне провадження № 0000128 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.368 ч.3 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2015 року відносно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_1 обов'язків, передбачених КК України у розмірі 90 000,00 грн., ( а.с.79)

25 травня 2015 року після внесення зазначеного розміру застави ОСОБА_1 звільнено з під варти.

25 травня 2015 року, висновком за результатами службового розслідування було встановлено, що в ході розслідування кримінального провадження за № 0000128, прийнято рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби лейтенанта міліції ОСОБА_1 слідчого СВ ОСОБА_4 УМВС України в Закарпатській області з органів внутрішніх справ за п. "є" ст.64 (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби (а.с.114-118).

За висновком службового розслідування, встановлено, що своїми діями ОСОБА_1 грубо порушив вимоги ст.7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, Закону України Про міліцію, наказів МВС України від №№ 81/2007, 157-2007, що проявилося в одержанні неправомірної вигоди за не притягнення громадянина ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності слідчого СВ ОСОБА_4 УМВС України в Закарпатській області лейтенанта міліції ОСОБА_1, зазначена подія сталася внаслідок низьких морально-ділових якостей ОСОБА_1, його особистої недисциплінованості, нехтування ним вимогами відомчих нормативних документів з питань дотримання дисципліни і законності, наказано позивача звільнити з органів внутрішніх справ за ст.64 п.є (за порушення дисципліни) Положення про проходження служби.

Судом критично оцінюються доводи представника відповідача щодо посилань на накази МВС № 81/2007, 157-2007, наказу МВС України № 90-2010, оскільки Відповідачем такі накази не надано, а за приписами частини 6 статті 71 КАС України, у випадку, якщо особа яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Крім того, копія Наказу № 90 містилася в матеріалах службового розслідування, приєднана судом до матеріалів справи та стосується стану дисципліни й законності в діяльності органів внутрішніх справ, (а.с.с128).

27 травня 2015 року винесено наказ № 698 про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ОСОБА_4 УМВС, де згідно пункту першого наказано за грубе порушення вимог статей 7 Закону "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, Присяги працівника органів внутрішніх справ України, Закону України Про міліцію, наказів МВС України від №№ 81/2007, 157-2007 що проявилося в одержанні неправомірної вигоди за не притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, слідчого слідчого відділу ОСОБА_4 УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_1, відповідно до вимог наказу МВС України № 90-2010, п.8 статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, із органів внутрішніх справі звільнити за п. "є" статті 64 ( за порушення дисципліни) Положення про проходження служби, ( а.с.15)

29 травня 2015 року, начальником Управління МВС України в Закарпатській області винесений наказ № 98 о/с По особовому складу відповідно до підпункту "є" (за порушення дисципліни) пункту 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України" звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил лейтенанта міліції ОСОБА_1 (М-158353), слідчого СВ Ужгородського міського відділу УМВС України в Закарпатській області, з 03 червня 2015 року. Підставою для вдачі такого наказу є пункт 1 наказу УМВС України в Закарпатській області від 27 травня 2015 року № 698.

За приписами статті 21 Закону України "Про міліцію", звільнення працівника міліції зі служби у зв'язку з обвинуваченням у вчиненні злочину допускається тільки після набуття звинувачувальним вироком законної сили.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що порушення кримінальної справи не є законною підставою для звільнення з органів внутрішніх справ, так як по даній справі станом на 27.10.2015 року не було вироку або постанови суду якими б його було визнано винним у вчиненні злочину і дане рішення суду набрало б законної сили. Оскільки, слід зважити на той факт, що ця обставина не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях, що призвела до порушенням службової дисципліни.

Суд наголошує на тій обставині, що позивача звільнили за грубе порушення дисципліни, а не у звязку із вчиненням кримінального правопорушення, обовязковою умовою при звільнення якого є обвинувальний вирок суду.

Відповідно до Присяги працівника органів внутрішніх справ, текст якої затверджений постановою КМ України № 382 від 28.12.1991 року, обовязком працівника міліції є дотримання, зокрема, Конституції та законів України, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником.

Відповідно до цього, суд дійшов висновку, що наведені вище дії позивача є такими, що суперечать нормативним актам, дотримуватись яких він був зобовязаний під час проходження служби, такі дії підривають авторитет звання працівника органів внутрішніх справ, є несумісними із перебуванням на службі в цих органах.

Статтею 5 Закону України Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ передбачено можливість притягнення особи рядового і начальницького складу поряд із адміністративною, кримінальною чи матеріальною відповідальністю, також і до дисциплінарної відповідальності.

У процесі судового розгляду зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що позивач порушив службову дисципліну.

Висновок суду у даній справі ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах зібраних в ході судового розгляду справи та висновку службового розслідування, який проведений відповідачем у межах та у спосіб визначений законом та був підставою для винесення оскаржуваних наказів від 27.05.2015 року за № 698 та від 29.05.2015 року за № 98 о/с з аналізу правових норм та обставин справи, суд приходить до висновку про правомірність оскаржуваних наказів.

При цьому, застосований відповідачем до позивача вид дисциплінарного стягнення, із врахуванням порушення дисципліни, повністю відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених позивачем правопорушень, що узгоджується з вимогами ст.14 Дисциплінарного статуту.

За постановою Пленуму Верховного суду України № 15 п.32 слідує, що згідно статті 235 КЗпП оплаті підлягає вимушений прогул, вимоги працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягають задоволенню в тому разі і за той період, коли з вини власника або уповноваженого ним органу була затримана видача трудової книжки або неправильне формулювання причин звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка видається працівнику в день звільнення.

У разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові сплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу. При цьому, в разі такої затримки днем звільнення вважатиметься день видачі трудової книжки, що передбачає внесення до неї відповідних виправлень.

Однак, виходячи із позовних вимог адміністративного позову, що визначено статтею 11 ч.2 КАС України, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне. Як встановлено судом на час розгляду справи в суді, трудова книга позивачу не вручена, день видачі передбачає внесення відповідних виправлень до трудової книжки позивача та стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, що можливо вирішити шляхом пред'явлення окремого позову та суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, і не може виходити за межі позовних вимог.

Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на займаній посаді, суд констатує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, за підсумками проведеного службового розслідування дії позивача під час події яка сталася 22.05.2015 р. встановлені порушення були розцінені, як вчинення проступку, що проявилася у негідній поведінці працівника міліції є несумісним з перебуванням в органах внутрішніх справ.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому суд бере до уваги положення ч.2 ст.71 КАС України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що звільнення позивача з органів внутрішніх справ відповідачем здійснено правомірно та з дотримання законодавства, а тому підстав для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на службі судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.17, 71, 86, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, третя особа ОСОБА_4 міський відділ УМВС України в Закарпатській області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

СуддяОСОБА_9