Справа № 826/14606/15
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 жовтня 2015 року № 826/14606/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії: головуючого судді Аблова Є.В., судді Погрібніченка І.М., судді Шулежка В.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання рішення протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання рішення протиправним та скасування наказу, мотивуючи позовні вимоги тим, що оскаржуваний наказ не містить вказівки на те, яке саме невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків мало місце у державного службовця ОСОБА_1 при виконанні обов'язків начальника ГУ ДМС України у м. Києві. Крім того, позивач стверджує, що при розгляді питання щодо застосування дисциплінарного стягнення не були враховані наявні винагороди та відзнаки присвоєні працівнику ОСОБА_1, а при застосуванні дисциплінарного стягнення порушено правила та порядок його застосування.

У позовній заяві позивач просить суд: визнати протиправним рішення Державної міграційної служби України (ідентифікаційний код 37508470, місцезнаходження: 01048, м. Київ, вул. Богомольця, 10) про притягнення ОСОБА_1 (ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) - начальника Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві до дисциплінарної відповідальності у формі попередження про неповну службову відповідність та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 04.06.2015 р. №23-дв «Про попередження ОСОБА_1.» про неповну службову відповідність».

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий за результатами службового розслідування, яким встановлено неналежне виконання позивачем службових обов'язків в частині незабезпечення контролю та організації роботи у напрямку примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України, з дотриманням вимог КЗпП України та Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. №360, а відтак підстави для його скасування відсутні.

При цьому, представник Державної міграційної служби України просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням клопотань представників сторін, суд ухвалив розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що за незабезпечення контролю та організації роботи у напрямку примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України, що встановлено за результатами службового розслідування стосовно начальника Головного управління ДМС у м. Києві ОСОБА_1, проведеного Державною міграційною службою України, відповідно до ст. 14 Закону України «Про державну службу» та підпунктів 20, 25 пункту 10 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 р. №360, Державною міграційною службою України прийнято наказ №23-дв від 04.06.2015 р., яким попереджено ОСОБА_1, начальника Головного управління ДМС у м. Києві, про неповну службову відповідність.

При цьому, підставою для прийняття зазначеного наказу слугували: доповідна записка голови Комісії з проведення службового розслідування першого заступника Голови ДМС ОСОБА_2 від 01.04.2015 р. №12.1.4/71-15, акт службового розслідування від 25.03.2015 №69/вн-15 та пояснення ОСОБА_1

Незгода позивача із наказом про попередження про неповну службову відповідність зумовила її звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини регулює Кодекс законів про працю України.

Водночас, п. 15 ч. 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 15 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України).

Спеціальним законодавчим актом у сфері проходження публічної служби є Закон України «Про державну службу», який регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та визначає загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті (далі - Закон №3723-XII).

Статтею 10 Закону № 3723-XIІ встановлено, що основними обов'язками державних службовців є: зокрема, забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі.

При цьому, особливості дисциплінарної відповідальності державних службовців визначені статтею 14 Закону № 3723-XIІ.

Так, дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу, зокрема, попередження про неповну службову відповідність.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.11.2014 р. до Державної міграційної служби України надійшов лист Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України від 14.11.2014 р. №9/7-15538, яким поінформовано відповідача про незабезпечення Головним управлінням ДМС України в м. Києві захисту інтересів держави при веденні у судах справ про примусове видворення за межі території України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які відносяться до категорії осіб з кримінальним статусом «злодій в законі» та становлять особливу суспільну небезпеку.

У зв'язку з наведеним, згідно резолюції першого заступника Голови ДМС ОСОБА_2 від 18.11.2014 р. до вказаного листа, листом Управління правового забезпечення ДМС України від 26.11.2014 р. №9.3/1634-14 доручено Головному управлінню ДМС України в м. Києві провести службову перевірку за фактами незабезпечення захисту інтересів держави при веденні у судах справ про примусове видворення за межі України вищевказаних осіб; за результатами службової перевірки скласти довідку; копії довідки та матеріалів службової перевірки до 10.12.2014 р. надати до Управління правового забезпечення ДМС України.

Наказом Державної митної служби України №27 від 27.02.2015 р., у зв'язку з неналежним виконанням службових обов'язків начальником Дніпровського районного відділу Головного управління ДМС у м. Києві ОСОБА_7 та начальником Шевченківського районного відділу Головного управління ДМС у місті Києві ОСОБА_8 під час примусового видворення за межі території України осіб з кримінальним статусом «злодій в законі», відсутністю належного контролю начальника Головного управління ДМС у м. Києві ОСОБА_1 за роботою у напрямку протидії нелегальній міграції відповідно до доповідної записки першого заступника Голови ДМС ОСОБА_2 від 31.01.2015 р. №12/23-15, зобов'язано провести службове розслідування, зокрема, стосовно ОСОБА_1, начальника Головного управління ДМС у м. Києві.

Повідомленням про надання письмового пояснення від 04.03.2015 р. в рамках проведення службового розслідування запропоновано ОСОБА_1 надати пояснення.

Матеріалами справи підтверджується, що 05.03.2015 р. позивачем надано пояснення на зазначені в повідомленні питання та обставини.

25.03.2015 р. за результатами службового розслідування складено акт, згідно висновків якого встановлено: неналежне виконання службових обов'язків начальником Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві ОСОБА_1 в частині не забезпечення контролю та організації роботи у напрямку примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність начальника Головного управління ДМС у м. Києві ОСОБА_1 не встановлено.

При цьому, за результатами службового розслідування Комісія запропонувала ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність.

Представник відповідача зазначив, що неналежне виконання службових обов'язків начальником Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві ОСОБА_1 виразилось в тому, що Головним управлінням ДМС України у м. Києві забезпечено представлення інтересів держави виключно у судах першої інстанції при розгляді позовів про примусове видворення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 В той же час, до суду апеляційної інстанції явку представника управління не забезпечили, наслідком чого, як вважає позивач, є задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування рішення суду першої інстанції про видворення останнього за межі України.

З протоколу №24 службової наради ГУ ДМС України в м. Києві та його територіальних підрозділів від 10.09.2014 р., якою керувала позивач, вбачається, що керівникам Дніпровського та Шевченківського РВ ГУДМС звернути увагу на підготовку та подання матеріалів до судів апеляційної інстанції по справах про примусове видворення ОСОБА_3 та інших.

Відповідно до п. 10 Положення про Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві, затвердженого наказом ДМС України від 18.07.2011 р. №28, начальник ГУ ДМС, зокрема, здійснює керівництво Управлінням, несе персональну відповідальність за організацію та результати його діяльності; організовує та забезпечує виконання Управлінням актів законодавства, наказів ДМС, доручень керівництва ДМС; вносить керівництву ДМС пропозиції щодо пріоритетів роботи Управління і шляхів виконання покладених на нього завдань, подає на затвердження плани роботи (річні, піврічні); звітує перед Головою ДМС щодо виконання покладених на Управління завдань та планів роботи.

Водночас, в акті службового розслідування не заперечується координація позивачем діяльності Дніпровського РВ та Шевченківського РВ у суді апеляційної інстанції у справах про примусове видворення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 шляхом проведення нарад в частині підготовки та подання до судів апеляційної інстанції матеріалів у справах про примусове видворення ОСОБА_3 та інших.

Частиною 3 ст. 149 КЗпП України визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

При цьому, суд звертає увагу, що порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника без поважних причин, покладених на нього трудових або службових обов'язків, тягне за собою застосування заходів дисциплінарного стягнення, а також інших заходів, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до п. 8 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000 р., під час визначення виду дисциплінарного стягнення члени комісії повинні враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

За таких обставин, матеріалами справи підтверджується здійснення координації позивачем діяльності Дніпровського РВ та Шевченківського РВ у суді апеляційної інстанції у справах про примусове видворення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 шляхом проведення нарад в частині підготовки та подання до судів апеляційної інстанції матеріалів у справах про примусове видворення зазначених осіб.

При цьому, відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу дана обставина не врахована, як і не встановлено невиконання чи неналежне виконання саме з вини працівника, адже позивач як начальник Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві здійснює відповідно до Положення №28 керівництво Управлінням.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ підлягає скасуванню як протиправний.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено суду правомірність прийнятого оскаржуваного наказу.

За таких обставин, Окружний адміністративний суд міста Києва, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 158-163 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної міграційної служби України від 04.06.2015 року №23-дв «Про попередження ОСОБА_1 про неповну службову відповідність».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня її проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя Аблов Є.В.

Суддя Погрібніченко І.М.

Суддя Шулежко В.П.