Справа № 357/11831/15-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І,

при секретарі Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила: визнати протиправними дії державного виконавця міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області Горобець І.В. щодо винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.07.2015 та скасувати дану постанову.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2014 у справі № 2-а-8389/2010 6-а/357/58/14 здійснено поворот виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2010 у справі № 2-а-8389/2010 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 сплатити (повернути) ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2 000, 00 грн., які були стягнуті по справі за позовом ОСОБА_2 до начальника управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, що підтверджується копією даної ухвали (а.с. 63), яка набрала законної сили 27.11.2014.

17.01.2015 стягувачу було видано Білоцерківським міськрайонним судом виконавчий лист на виконання зазначеної ухвали суду (а.с. 19), на підставі якого державним виконавцем міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Горобець І.В. 09.07.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 48089976, в якій було зазначено про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в сумі 2 000, 00 грн. та надано боржнику 7-денний строк для добровільної сплати боргу з дня винесення постанови (а.с.14).

Копію постанови з викликом державного виконавця, згідно якого боржника викликано до міського відділу ДВС на 22.07.2015 з 15 год. до 17 год. , надіслано на адресу боржника та отримано нею 17.07.2015 (а.с.15-17).

ОСОБА_2 з'явилася до міського відділу ДВС за викликом державного виконавця 22.07.2015, надала відповідні письмові пояснення, в яких зобов'язалася виконати вказане вище судове рішення, а саме: сплатити (повернути) ОСОБА_4 кошти в сумі 2 000, 00 грн., про що свідчить копія письмових пояснень та копія акту державного виконавця від 22.07.2015 (а.с.23-24).

При цьому, зміст постанови про відкриття виконавчого провадження, на яку вказано вище, не відповідав виконавчому документу, виданому Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, а саме: у виконавчому документі зазначено про здійснення повороту виконання постанови суду від 08.12.2010 у справі № 2-а-8389/2010 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 сплатити (повернути) ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2 000, 00 грн., а в постанові державного виконавця про відкриття виконавчого провадження було вказано про стягнення грошових коштів.

У зв'язку з вказаним, постановою начальника міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 20.07.2015 внесено зміни до постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2015, а саме: змінено «стягнути борг з ОСОБА_2 в сумі 2 000, 00 грн. на користь ОСОБА_4» на «здійснення повороту виконання постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2010 року у справі № 2-а-8389/2010 року, шляхом зобов'язання ОСОБА_2 сплатити (повернути) ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2 000, 00 грн.» (а.с.22).

Дану постанову разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2015, зміст якої повністю відповідав виконавчому документу (а.с.21), позивачем отримано 22.07.2015.

24.07.2015 державним виконавцем міського відділу ДВС Горобець І.В. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору ВП № 48089976 в розмірі 680 грн., у зв'язку з тим, що боржником у наданий строк виконавчий лист не виконано (а.с.36).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідачем не було доведено правомірності прийнятої постанови ВП № 48089976 про стягнення з боржника виконавчого збору від 24.07.2015, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження, в яку внесено відповідні зміни, позивач отримала лише 22.07.2015, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України.

Колегія суддів вважає доводи апелянта необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч. 2, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Частиною 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

За правилами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Згідно з пунктом 4.16.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999, право органу державної виконавчої служби на стягнення виконавчого збору виникає лише у разі, якщо стягнення з боржника сум або передача майна боржника стягувачеві було виконано примусово, сума виконавчого збору вираховується від фактично стягненої державним виконавцем суми, оскільки саме ця сума є базою для нарахування 10 відсотків суми виконавчого збору.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем не було проведено фактичного стягнення заборгованості на час винесення постанови державного виконавця від 24.07.2015 про стягнення виконавчого збору, а саме не вчинено в межах виконавчого провадження заходів примусового виконання рішення, передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до змісту якої заходами примусового виконання рiшення є звернення стягнення на кошти та iнше майно боржника, звернення стягнення на заробiтну плату (заробiток), доходи, пенсiю, стипендiю боржника, вилучення в боржника i передача стягувачу певних предметiв, зазначених у рiшеннi; iншi заходи, передбаченi рішенням, що свідчить про відсутність права у Державної виконавчої служби виносити постанову про стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 28.01.2015 у справі № 3-217гс14.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 цього Кодексу.

Отже, винесена 24.07.2015 державним виконавцем міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області Горобець І.В. у виконавчому провадженні ВП № 48089976 постанова про стягнення з боржника виконавчого збору є протиправною, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку про те, що вказана постанова підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Щодо доводів апелянта про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 09.07.2015 не була скасована, а лише постановою начальника міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5 від 20.07.2015 внесено зміни до неї, то датою отримання ухвали державного виконавця від 09.07.2015 вважається 17.07.2015 і саме від цієї дати потрібно було рахувати 7-денний строк добровільного виконання рішення, то колегія суддів не може брати це до уваги, оскільки, як вказано вище, зміст цієї постанови суперечив змісту виконавчого документу, фактично державним виконавцем було винесено постанову про виконання рішення майнового характеру, тоді як до виконання підлягало рішення зобов'язального характеру.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалене законенне та обгрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу міського відділу Державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2015 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.