Справа № 128/3100/15-а
Суддя: Бондаренко О. І.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 128/3100/15-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2015 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі : Гавріловій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області про скасування рішення та зобов'язання призначити щомісячне грошове утримання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області про скасування рішення та зобов'язання призначити щомісячне грошове утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.01.2015 року ним подано заяву про відставку з посади судді господарського суду Вінницької області, відповідно до п. 9. ч.5 ст. 126 Конституції України.

Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 року № 636-VІІ, в зв'язку з поданням заяви про відставку, позивача звільнено з посади судді господарського суду Вінницької області.

Наказом голови господарського суду Вінницької області від 10.08.2015 року № 31-К позивача звільнено з посади у зв'язку з поданням заяви про відставку, виключено зі штату суддів господарського суду Вінницької області.

12.08.2015 року позивач звернувся до УПФ України у Вінницькому районі Вінницької області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням УПФ України у Вінницькому районі Вінницької області № 15 від 13.08.2015 року позивачу відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання.

Дане рішення мотивоване тим, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 - V-ІІІ у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про прокуратуру», «"Про статус народного депутата України», «Про судову експертизу», « Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Відтак, відповідач прийшов до висновку, що підстави для нарахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання відсутні.

З даним рішенням відповідача ОСОБА_1 не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 120 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно ст. 22, ч. 1 ст. 58 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки заява про відставку була подана в січні 2015 року, тобто, до введення в дію норми п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», підстави для її застосування при призначенні довічного грошового утримання відсутні.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.48 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», рішення Верховної Ради можуть бути скасовані Верховною Радою до підписання відповідного акта Верховної Ради Головою Верховної Ради України. Закони, постанови та інші акти Верховної Ради, що набрали чинності, скасуванню Верховною Радою не підлягають, вони можуть бути визнані Верховною Радою такими, що втратили чинність.

Таким чином, законом передбачено 2 альтернативних способи: скасування закону до його підписання Головою Верховної Ради України та визнання його таким, що втратив чинність.

Верховна Рада України на сьогоднішній день не приймала жодного акту щодо визнання норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такими, що втратили чинність, а тому системне застосування норми п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» дає підстави для висновку, що норми ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» на даний час є діючими.

З 2010 року позивач отримує пенсію за віком. Відповідно до п. 17 Закону України від 02.03.2015 року № 213-УШ внесено зміни в норми Закону України «Про судоустрій та статус суддів» щодо пенсійного забезпечення працюючого судді та тимчасово з 01.04.2015 року вказана пенсія позивачу не виплачувалась, оскільки ОСОБА_1 обіймав посаду судді.

Крім того, частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» незалежність суддів забезпечується незалежним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів (частина шоста статті 47).

В рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, 22 травня 2008 року № 10- рп/2008, Конституційний Суд України зазначив, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Як зазначається в Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам- членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

З урахуванням викладено позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у призначенні йому щомісячного довічного грошового утримання є незаконним та підлягає скасуванню.

За наведених обставин позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області № 15 від 13.08.2015 року та зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» з 12.08.2015 року.

В ході судового розгляду позивачем було уточнено позовні вимоги, згідно яких він просить скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці № 15 від 13.08.2015 року та зобов'язати відповідача призначити , нарахувати і виплачувати йому з 12.08.2015 року довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі складових грошового утримання судді (посадовий оклад та 80% надбавка за вислугу років), визначених в довідці про заробітну плату господарського суду Вінницької області № 17 від 12.08.2015 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити.

Відповідач, представник Управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області - Шевченко Л.Т. в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, проти задоволення уточнених позовних вимог заперечує з підстав, зазначених в письмових запереченнях, згідно яких відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих поїв України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 внесено зміни до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме: тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України» Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового тримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Тому, з квітня 2015 року виплата пенсії позивачу призупинена. Після звільнення з роботи виплата пенсії згідно цього Закону поновлюється. 11.08.2015 року позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного зонду України у Вінницькому районі про врахування звільнення із суддівської посади. Звільнений з посади судді позивач був 16.07.2015 року. ОСОБА_1 перебував на обліку та отримував пенсію за віком в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниці. 13.08.2015 року позивач звернувся із заявою про переведення його до управління Пенсійного фонду України в Вінницькому районі у зв'язку із зміною місця проживання. Пенсійна справа ОСОБА_1 була направлена до управління в Вінницькому районі та отримана, відповідно 01.09.2015 року. Врахувавши відомості про звільнення, виплата пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ відновлена з 02.09.2015 року. Відповідно до п. 9, ч. З ст. 126 Конституції України, суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі подання суддею заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням. Згідно ч.3 ст. 122 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453- VI від 07.07.2010 року, повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді. Постановою Верховної Ради України № 636-УПІ від 16 липня 2015 року, позивач звільнений з посади судді господарського суду Вінницької області у зв'язку із поданням заяви про відставку, а наказом голови Господарського суду Вінницької області № 31-К від 16 серпня 2015 року виключений зі штату господарського суду. Тому, фактичною датою звільнення судді ОСОБА_1. є 16 липня 2015 року, а не 6 січня 2015 року - дата подачі заяви про відставку. Саме з 16.07.2015 року на умовах, визначених чинним на дану дату законодавством позивач набув право на грошове утримання.12.08.2015 року позивач звернувся до Управління Пенсійного Фонду України у Вінницькому районі із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання, за результатами розгляду якої йому було відмовлено, оскільки на момент звільнення Позивача з посади судді набув чинності п. 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року №213- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», відповідно до яких у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії /щомісячне довічне грошове утримання/ призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України».Закон України № 213-УІІІ від 02.03.2015 року не визнавався таким, що не відповідає Конституції України, тому підстави, щодо його не врахування при призначенні пенсії судді ОСОБА_1. - відсутні.Конституція України не встановлює пріорітету застосування того чи іншого закону, в тому числі незалежно від предмета правового регулювання. Відсутній також закон України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу. В даному випадку йдеться про Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-УІ та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213, які суперечать один одному.Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше». Також, представник відповідача вважає, що надана позивачем судова практика не є аналогічною даному спору, оскільки зазначені справи вирішувалися до вступу в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-УІІІ від 02.03.2015 року на підставі діючих на той час нормативно-правових актів. За наведених обставин, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, врахувавши заперечення відповідача, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, а тому підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.01.2015 року ОСОБА_1 подано заяву про відставку з посади судді господарського суду Вінницької області, відповідно до п. 9. ч.5 ст. 126 Конституції України (а.с. 8).

Постановою Верховної Ради України від 16.07.2015 року № 636-VІІ, в зв'язку з поданням заяви про відставку, позивача звільнено з посади судді господарського суду Вінницької області (а.с. 9 - 13).

Наказом голови господарського суду Вінницької області від 10.08.2015 року № 31-К позивача звільнено з посади у зв'язку з поданням заяви про відставку, виключено зі штату суддів господарського суду Вінницької області (а.с. 14).

12.08.2015 року позивач звернувся до УПФ України у Вінницькому районі Вінницької області з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 15).

Протоколом УПФ України у Вінницькому районі Вінницької області № 15 від 13.08.2015 року позивачу відмовлено в призначенні щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 18 - 19).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положеннями ст. 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів.

Рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004 було надано офіційне тлумачення положення ст. 126 Конституції України, зокрема зазначено, що додаткові гарантії незалежності і недоторканості суддів, крім уже передбачених Конституцією України, можуть встановлюватися також законами. Такі, гарантії визначені, зокрема, ст. 13 Закону України «Про статус суддів» від 10.07.1998 року. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканості суддів в разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року №5-рп/2005 конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав свобод.

Конституційний Суд України зазначив, що невід'ємною складовою статусу суддів є їх незалежність, яка забезпечується, у тому числі, гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту (підпункт 1.1 пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року N19-рп/2004).

В пункті 7 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року №8-рп/2005 зазначено, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне та щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі, після звільнення від виконання обов'язків судді. Також у цьому рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя. Щомісячне довічне грошове утримання судді у встановленому розмірі спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага.

Щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що також підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013, в якому зокрема вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Із змісту розділу IX Закону України «Про судоустрій і статус суддів» вбачається, що єдиним видом грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є суддівська винагорода, яка в свою чергу складається із посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Частинами 1-3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами, внесеними Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року) встановлено, що судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу». Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Аналізуючи наведені положення, суд доходить висновку про те, що в усіх випадках розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатись виходячи з розміру грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

ОСОБА_1 було звільнено з посади судді 16.07.2015 року, а 10.08.2015 року його було відраховано зі штату суду у зв'язку з поданням заяви про звільнення у відставку. При цьому про своє бажання бути звільненим у зв'язку із виходом у відставку ОСОБА_1 повідомив компетентний орган (Верховну Раду України) ще 06.01.2015 року, тобто, до того, як був прийнятий та набрав чинності Закон України № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Враховуючи те, що позивач є суддею у відставці, з огляду на положення статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору підлягають застосуванню статті 8, 19, 22, 126 Конституції України, а також частина 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року), а отже рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні щомісячного довічного грошового утримання є таким, що порушує права та інтереси позивача і суперечить Конституції України та Закону України, який прийнятий на основі Конституції України.

Крім того, вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з положень ст. 22 Конституції України, згідно з якими при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а також виходячи з того, що позивач повідомив компетентний орган (Верховну Раду України) про своє бажання бути звільненим у зв'язку із виходом у відставку ще 06.01.2015 року, тобто до того, як був прийнятий та набрав чинності Закон України № 213-VIII від 02.03.2015 року, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання саме у розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року).

За таких обставин суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо скасування рішення про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не досяг пенсійного віку та щодо зобов'язання відповідача призначити та виплатити позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі, передбаченому ч. 3 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції від 12.02.2015 року.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України (в редакції, яка є чинною на час винесення цієї постанови) якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Понесення позивачем судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп. підтверджується квитанцією від 18.08.2015 року № 52164. Враховуючи те, що позов задоволено і відповідачем є Управління пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області, суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області суму витрат по сплаті судового збору в розмірі 73 грн. 08 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 11, 17, 86, 94, 158-163, 186, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області про відмову в призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, як судді у відставці № 15 від 13.08.2015 року.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області призначити , нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 з 12.08.2015 року довічне щомісячне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи зі складових грошового утримання судді (посадовий оклад та 80% надбавка за вислугу років), визначених в довідці про заробітну плату господарського суду Вінницької області № 17 від 12.08.2015 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/

Згідно з ориігналом.

Суддя:

Секретар: