Справа № 807/3586/14
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 876/6651/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року по справі № 807/3586/14 за позовом ОСОБА_1 до головного управління ДФС у Закарпатській області, головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 20 жовтня 2014 № 182-о "Про звільнення ОСОБА_1", поновлення на роботі та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з реорганізації головного управління Міндоходів у Закарпатській області, заступника начальника Громового А. О. від 20.10.2014 № 182-о про звільнення ОСОБА_1, поновити позивача на роботі - у розпорядження головного управління Міндоходів у Закарпатській області та зобов'язати відповідачів запропонувати ОСОБА_1 посаду відповідну (рівнозначну) його кваліфікації, досвіду та спеціальному званню.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 жовтня 2014 року відповідачем - заступником начальника головного управління Міндоходів у Закарпатській області позивача попереджено про наступне вивільнення. Одночасно головним управлінням Державної фіскальної служби у Закарпатській області запропоновано обійняти вакантну посаду в головному управлінні Державної фіскальної служби у Закарпатській області: старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області.

Позивач вважає, що при попередженні про наступне вивільнення, а також при його звільненні відповідачі діяли неправомірно, допустили бездіяльність та незаконно звільнили позивача.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 20.10.2014 № 128-о "Про звільнення ОСОБА_1".

Поновлено ОСОБА_1 на роботі у розпорядження Головного управління Міндоходів у Закарпатській області з 24 жовтня 2014 року.

Зобов'язано головне управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області запропонувати ОСОБА_1 посаду відповідну (рівнозначну) його кваліфікації, досвіду та спеціальному званню.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач головне управління ДФС у Закарпатській області, яке покликаючись на те, що постанова є неправомірною, винесена з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням матеріального права, просить постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що позивач подав рапорт про скорочення терміну попередження про наступне звільнення, а також прохання звільнити його з органів податкової міліції з 24 жовтня 2014 року у зв'язку із скороченням штатів. На підставі заяви позивача його було звільнено із вказаного числа. Позивач подав заяву про звільнення до закінчення терміну дії попередження про наступне вивільнення, що позбавило відповідача можливості запропонувати позивачу іншу посаду за наявності такої. Крім того, зазначає, що начальник головного управління ДФС у Закарпатській області не наділений повноваженнями пропонувати позивачу посаду, призначення на яку здійснюється, виключно головою ДФС України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що на підставі наказу голови комісії з реорганізації головного управління Міндоходів у Закарпатській області, заступника начальника Громового А. О. від 20.10.2014 № 182-о позивача звільнено з податкової міліції у запас Збройних Сил України у зв'язку зі скороченням штатів.

Підставою для звільнення позивача стало попередження про наступне вивільнення позивача від 14.10.2014 відповідно до постанови КМУ від 06.08.2014 № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України", наказу Головного управління ДФС у Закарпатській області від 13.10.2014 № 1 "Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису" та рапорт ОСОБА_1

Так, 14 жовтня 2014 року головою комісії з реорганізації головного управління, заступником начальника головного управління Міндоходів у Закарпатській області Громовим А. О. попереджено позивача про наступне вивільнення.

Одночасно адміністрація головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області запропонувала позивачу обійняти вакантну посаду в головному управлінні Державної фіскальної служби у Закарпатській області старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області.

Оскільки запропонована посада не відповідала спеціальному званню, досвіду роботи та кваліфікаційному рівню позивача, позивач не погодився зайняти запропоновану посаду.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності винесення наказу від 20 жовтня 2014 року № 128-о про звільнення ОСОБА_1, а тому вказаний наказ слід скасувати, поновивши позивача на роботі у розпорядження Головного управління Міндоходів у Закарпатській області та зобов'язати відповідачів запропонувати ОСОБА_1 посаду, яка відповідає його досвіду, кваліфікації та є рівнозначною його спеціальному званню.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено те, що згідно з постановою КМУ від 6 серпня 2014 року № 311 "Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність деяких актів Кабінету Міністрів України", наказу Міністерства доходів і зборів України від 25 вересня 2014 року № 2113-о "Про уповноваження голів комісій" та наказу головного управління ДФС у Закарпатській області від 13 жовтня 2014 року № 1 "Про введення в дію організаційної структури та штатного розпису" проводилась реорганізація головного управління Міндоходів у Закарпатській області шляхом приєднання до головного управління ДФС у Закарпатській області.

Порядок звільнення позивача із займаної посади регулюється Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою КМ УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Пунктом 64 цього положення передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз'яснення, згідно з якими розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як встановлено апеляційним судом про наступне вивільнення позивач був попереджений за два місяці. При цьому позивачу запропоновано іншу роботу, від якої позивач відмовився.

Позивач подав заяву про звільнення до закінчення терміну дії попередження про вивільнення, що позбавило відповідача можливості вжити заходів щодо подальшого працевлаштування позивача під час дії попередження про вивільнення.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що пропонуючи ОСОБА_1 посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління Головного управління державної фіскальної служби у Закарпатській області відповідач діяв на підставі в межах компетенції та у спосіб, що встановлені чинним законодавством.

Наявність інших вакантних посад не обмежує право відповідача запропонувати позивачу вищевказану посаду.

Таким чином, на переконання апеляційного суду наказ від 20.10.2014 № 182-о про звільнення ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу головного управління ДФС у Закарпатській області задоволити.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 травня 2015 року по справі № 807/3586/14 скасувати та прийняти нову постанову, відповідно до якої в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник