Справа № 336/5128/15-а (2-а/336/125/2015)
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
16 жовтня 2015 року справа № 336/5128/15-а (2-а/336/125/2015)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Бишевської Н.А.
суддів: Добродняк І.Ю Семененка Я.В.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року у адміністративній справі № 336/5128/15-а (2-а/336/125/2015) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання неправомірними дій та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії,-

ВСТАНОВИВ:
24 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в якому просила:
- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в частині визначення загального проценту розрахунку пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, в розмірі 70% від заробітної плати.
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, з урахуванням постанови Вищого адміністративного суду України від 12 березня 2015 року по справі № K/800/5699/15 відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла станом на час призначення пенсії, з урахуванням загального проценту розрахунку пенсії 87% від суми заробітку, з якого сплачувалися страхові внески, з урахуванням фактично отриманих сум.
Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як таку, що винесена з порушенням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , з 01 липня 2009 року отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу». При призначені пенсії розмір заробітку, з якого визначалась пенсія, складав 87%.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року зобов`язано пенсійний фонд перерахувати та виплатити позивачеві пенсію як державному службовцю з урахуванням у складі заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 №270 від 30.07.2014 року, починаючи з 01.07.2014 року.
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя з метою виконання рішення суду.
Однак, листом від 09.06.2015 року № 83/Б-1 оформлено рішення про відмову в проведенні позивачу перерахунку пенсії.
Дана відмова обґрунтована недоцільністю проведення перерахунку пенсії відповідно до рішення Вищого адміністративного суду України по справі № 336/6179/14-а від 12.03.2015 р., оскільки такий перерахунок суттєво зменшує розмір пенсії ОСОБА_1 .
Таке зменшення пенсії відповідач пояснює тим, що при призначені пенсії позивачеві застосовано відсоток від заробітку у 87%, а на момент розгляду справу та проведення перерахунку, цей відсоток повинен становити 70%, тому такий перерахунок пенсії, з урахуванням постанови суду, є недоцільним.
Не погодившись з позицією Пенсійного фонду, вважаючи її протиправною позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи ОСОБА_1 в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не порушено. Так відсоток заробітної плати у розмірі 70% при визначені перерахунку розміру пенсії позивача, відповідачем взагалі не застосовувався. Таким чином визнання дій відповідача неправомірними є неможливим за відсутністю взагалі вчинення їх по пенсійним виплатам з боку фонду.
З таким висновком суду, який покладено в основу відмови позивачу в задоволені його позовних вимог, колегія суддів не погоджується.
Так, суд першої інстанції вказує на неможливість визнання прав позивача порушеними, оскільки фактична виплата йому пенсії з розрахунку 70% від заробітної плати не відбулась.
Отже, рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог мотивовано відсутністю порушеного права позивача.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на заявлені позивні вимоги та обставини по справі. Так, позивачем не оскаржується здійснений перерахунок пенсії або дії щодо перерахунку. Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 заявляється вимога про визнання протиправними дії УПФУ щодо визначення відсотку заробітної плати який застосовується при розрахунку пенсійної виплати. Невірне визначення даного відсотку суттєво зменшує розмір пенсійної виплати, й відповідно обмежує права особи на соціальний захист.
Так, згідно до фактичних обставин по справі вбачається, що позивачу ОСОБА_1 01.07.2009 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 87% суми заробітної плати.
Оскільки при призначенні пенсії позивачу органом Пенсійного фонду не враховано всіх складових заробітної плати державного службовця ОСОБА_1 зверталась до суду з вимогам щодо врахування до під час обчислення пенсії сум матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року у справі № K/800/5699/15 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію як державному службовцю з урахуванням у складі заробітної плати матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати, відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 30.07.2014 р. №270, починаючи з 01 липня 2014 року.
На виконання означеного судового рішення відповідачем здійснено примірний розрахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі заробітної плати «інших виплат сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати» з розрахунку 70% суми заробітної плати, про що повідомив позивача листом від 09.06.2015 року №83/Б-1. При цьому відповідачем зазначено, що застосовано ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції з урахуванням змін та доповнень, тобто в редакції на дату, з якої проводиться перерахунок пенсії на виконання постанови суду.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу 01.07.2009 року) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.
На час здійснення перерахунку пенсії позивачу стаття 37 Закону України «Про державну службу» діяла в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011, який набрав чинності з 01.10.2011.
Згідно вказаної норми пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Положення ст.37 Закону України «Про державну службу» щодо збільшення пенсії за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній до 90 відсотків заробітної плати втратили чинність з 01.10.2011.
Законом України Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, яким із 01 травня 2014 року внесено зміни, зокрема до статті 37 Закону України Про державну службу. Зокрема, починаючи з 1 травня 2014 року пенсію державним службовцям призначається у розмірі 70% від суми їхньої заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Разом з тим, встановлені ст.37-1 Закону України «Про державну службу» порядок та умови перерахунку пенсій державних службовців ані Законом України № 3668-VI від 08.07.2011, ані іншими законами не змінювались.
Відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції на момент здійснення перерахунку пенсії позивачу, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені зміни до ст.37 Закону України «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормою, яка визначає механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям, є ст.37-1 Закону України «Про державну службу», яка змін у зв`язку із прийняттям наступних законів не зазнала.
Вирішуючи питання про застосування Закону України «Про державну службу» в часі, колегія суддів, керуючись ч.2 ст.244-2 КАС України, враховує також правову позицію Верховного Суду України зі спірного питання (постанови Верховного Суду України від 10.12.1013 у справі № 21-348а13, від 17.12.2013 у справі № 21-445а13), а саме: згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, щодо протиправності дій відповідача стосовно застосування 70% заробітної плати позивача під час розрахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про необхідність розмежування даного спору та виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 12.03.2015 року. Так, постановою суду касаційної інстанції вирішено питання щодо необхідності врахування сум матеріальної допомоги та індексації під час розрахунку пенсії ОСОБА_1 . У справі №336/5128/15-а вирішується питання щодо застосування належного розміру загального проценту заробітної плати під час розрахунку пенсійної виплати ОСОБА_1 .
Проте, предмети спору по справі №336/5128/15-а та справи К/800/5699/15 пов`язані між собою та обидва стосуються права позивача на належний соціальний захист отримання пенсії в розмірі, визначеному законом. Фактично судами вирішено питання щодо складників пенсійної виплати ОСОБА_1 та правомірності дій відповідача в процесі реалізації своїх повноважень при розгляді звернень громадян.
У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За приписами ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції не приділено уваги ні обставинам справи, ні вимогам позивача, відповідно, прийнято рішення , яке підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення в даній справі, з урахуванням визначених позивачем вимог, суд апеляційної інстанції керується, крім іншого, приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, якими визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно правових відносин від порушень з боку органів державної влади.

Наведене свідчить про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування постанови Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року у даній справі з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, а також враховуючи приписи ст..72 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з застосуванням при перерахунку загального проценту розрахунку пенсії від заробітної плати в розмірі 87% з 01.07.2014 року.

На підставі ч.1 ст. 94 КАС України присудити до стягнення на користь позивача судовий збір з Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст.196, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01 вересня 2015 року у адміністративній справі № 336/5128/15-а (2-а/336/125/2015) задовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01 вересня 2015 року у адміністративній справі № 336/5128/15-а (2-а/336/125/2015) скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати неправомірними дії Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя в частині визначення загального проценту розрахунку пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю, в розмірі 70% від заробітної плати.
Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , як державному службовцю відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла станом на час призначення пенсії, із застосуванням при перерахунку загального проценту розрахунку пенсії від заробітної плати в розмірі 87% з 01.07.2014 року.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк

Суддя: Я.В. Семененко