Справа № 819/956/15-а
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 876/5927/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року по справі № 819/956/15-а за позовом ОСОБА_1 до Бережанської виправної колонії управління Державної пенетенціарної служби України в Тернопільській області (№141) про стягнення та перерахунок соціальних виплат, -

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області в якому просив стягнути одноразову допомогу при звільненні зі служби в сумі 11314,14 грн.

На підтвердження позовних вимог покликається на те, що позивач двічі звільнявся із Бережанської ВК №141 і при цих звільненнях відповідач двічі не виплачував у повному обсязі одноразову грошову допомогу при звільненні в порушення постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. Відтак, позивачу не доплачено 1815,91 грн. вихідної допомоги за період до 2010 року, 5557,08 грн. вихідної допомоги за період роботи до 2014 року. Крім цього, в результаті несвоєчасної виплати допомоги за період роботи до 2010 року утворився борг у сумі 1009,38 грн., та компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати становить 2931,77 грн., що підтверджується поданим розрахунком, а тому просив позов задовольнити.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Бережанської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області (№ 141) про стягнення одноразової грошової допомоги - відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив позивач ОСОБА_1, який покликаючись на те, що вказана постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що 21 лютого 2000 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи Державної кримінально - виконавчої служби України.

28 липня 2010 року наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Тернопільській області №43 о/с від 26 липня 2010 року майора внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено з посади чергового помічника начальника Бережанської виховної колонії у запас Збройних Сил України за п. 64 "ж" (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114.

Наказом Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Тернопільській області №72 о/с від 15 листопада 2010 року ОСОБА_1 прийнятий на службу на посаду старшого вихователя - начальника відділення СПС відділу СВПР Бережанської виховної колонії.

30 грудня 2014 року майор внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнений із посади начальника відділу інтендантського та господарського забезпечення Бережанської виправної колонії (№141) через скорочення штатів за п.64 "г" Положення №114.

Із довідки Бережанської ВК №141 від 26 січня 2015 року № 93 слідує, що виплата одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 проводилась двічі: при звільненні зі служби за власним бажанням в сумі 5769,53 грн. та при звільненні зі служби через скорочення штатів в сумі 8059,58 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" застосовується при визначенні розмірі середньої заробітної плати працівників кримінально - виконавчої служби, які не мають спеціальних звань і не врегульовує порядок визначення розміру та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу кримінально - виконавчої служби, а тому не може бути застосована до спірних правовідносин.

Апеляційний суд вважає вірним вказаний висновок суду першої інстанції з огляду на наступні обставини.

Пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" передбачено те, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби:

які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Зазначеним в абзаці першому цього пункту військовослужбовцям і особам рядового і начальницького складу:

які звільняються із служби за службовою невідповідністю, у зв'язку із систематичним невиконанням ними умов контракту, у зв'язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, одноразова грошова допомога не виплачується;

які звільняються із служби повторно, одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, що при попередньому звільненні не набули право на отримання такої допомоги.

Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що при обчисленні розміру та виплаті одноразової допомоги як вперше так і вдруге позивачу, відповідач діяв на підставі в межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 травня 2015 року по справі № 819/956/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник