Справа № 2а-2188/10
Суддя: Логвінова О. В.
Дата ухвалення: 2010-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2а-2188/10
Провадження № 2а-2188/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2010 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Логвінової О.В,,

при секретарі - Тернова Н.В., Федорченко О.В,,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 праці та соціального захисту наседе ія виконкому Київської районної у м. Полтаві ради. Центру по нарахуванню та здійснсн ю соціальних виплат в Полтавській області про визнання дій суб»екта владних повноь протиправними, та про зобов»язання сплатити заборгованість по соціальній допомозі, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення недоплаченої щорічної раз» ої ротової допомоги посилаючись на те, що він маг статус громадянина, постраждалого внас.і Чорнобильської катастрофи, віднесений до 1 категорії, інвалід III групи, проте така допомога 2002-2009 роках йому була виплачена не у повному розмірі, недоплата складає 10 830 грн. Просить зобов»язати відповідача провести позивачу відповідні виплати.

У судове засідання позивача не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомне»: ції належно, надав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкі Київської районної в м. Полтаві ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та, що нарахування та виплати спірних сум проводилась з дотриманням діючого законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позову, просив відмовити у задоволенні позовних ким. Наполягав на застосуванні строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_3М

Представник відповідача - Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних впила і Полтавській області в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгля справи повідомлений належно, причина неявки невідома.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта влаладних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляд) поважних причин розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на піде ві наявних у ній доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, представника третьої v би. юс.діливши докази по справі, приходить до наступного висновку.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач має статус особи, яка постраж наслідок Чорнобильської катастрофи, віднесений до 1 категорії та є інвалідом III групи, ю утверджується посвідченнями серія А № 053317.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи міст, самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень а спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, юстраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( в редакції, що діє з 22.05.2008р.) інвалід III групи ліквідації наслідків аварії на ЧАЬ( передбачена одноразова щорічна допомога 'здоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення одноразової щорічної допомоги за

оздоровлення за 2002-2009 роки

Представник відповідача у письмових запереченнях наполягав на застосування позовної давності за позовні вимоги щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення 2002-2007 роки.

Відповідно до ст. 99 КАС України адміністрат ивний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 100 КАС України встановлено, що пропущеная строку звернення до адміністративного суду є підстав- и для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач отримуючи щорічно допомогу на оздоровлення, знав її розмір, а точу мав можливість звернутись за захистом .свого порушеного права

Клопотання про поновлення пропущеного строку позивачем не надано, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за період з 2004-2007 роки.

Згідно повідомлення Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат з Полтавській області допомога на оздоровлення ОСОБА_3 призначена та виплачена згідно ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 рок/ «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2005 рік та Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме: в квітні 2008 року - 90 грн., в лютому 2009 року - 90 грн., а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги лише за 2009 рік підлягають задоволенню з наступних підстав.

Законом України від 28.12.2007 року № 107-V1 Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України зі змінами та доповненнями (подалі -Закон № 107-VI). (підпункт 11 пункту 28 розділу II), стаття 48 Закону № 796-Х11 викладена у новій редакції: Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Дані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (г неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10- рп/2008 У справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І. пунктів 61, 62. 63, 66 розділу II, пункту 3 розділу III Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 67 розділу 1, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі, залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Виплата позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2008 рік відповідачем проведена до прийняття Конституційним Судом України рішень по справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, зокрема в квітні 2008 року-90 грн.

Отже, з 01.01.2008 по 22.05.2008 року органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки протягом цього часу положення базового закону не діяли.

Разова щорічна допомога позивачу, за 2008 рік була виплачена в квітні 2008 року, тобто до прийняття Конституційним судом рішення від 22.05.2008 року за № 10-рп. то в даному випадку права позивача відповідачами не були порушені, а допомога виплачена згідно вимог Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», а тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими.

Таким чином, органи соціального захисту населення, здійснивши у зазначений період, виплату грошової допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.05 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чоронбильскої катастрофи", правомірно діяли, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що визначено діючим законодавством України

У 2009 році виплата щорічної разової грошової допомоги регулюється Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затвердження Порядку використання коштів державного бюджет для виконання програм гюв»язаиих із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до якої позивачу виплачена допомога у розмірі 120 грн.. будь - яких інших нормативно-правоввих актів,які б скасовували дію зазначеної Постанови прийнято не було, атому відповідачі діяли в межах закону та їх компетенції.

Позивач відповідно до свого статусу має право на отримання одноразової компенсації, розмір якої встановлений ст. 62 Закону та виплачений позивачу у розміру встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 836 « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У 2009 році позивачу на оздоровлення як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 90 грн.

Законом України «Про Державний бюджет на 2009р.» дію ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено. Відповідно до ст.. 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2009рік» надано право Кабінету Міністрів України / 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати . в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Але оскільки дію ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян.які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено, то розміри щорічної допомоги на оздоровлення є встановленими ст.48 Закону.

Разом з тим. відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставах, у межах і в спосіб , що передбачені Конституцією та Законами України. Ч. 1 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» було визначено, що конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом, підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч.З ст. 22 Конституції України при прийняття нових законів або внесенні змін до чинних не допускається звуження змісту га обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян.які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» викладено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян.які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров»« .оскільки відповідно до ч.І ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров»« довкілля га на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Пільги, компенсації, гарант ії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження незаконним актом змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян.які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним. Згідно ч.7 ст. 48 Законом України «Про статус і соціальний захист громадян.які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на відповідний рік, а не Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. № 562 « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам .які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом, який встановлює пільги та доплати особам,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян.які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином , виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні спору , відповідач у 2009 р. повинен діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян.які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає за можливе судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 8-14, 71, 159, 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради, щодо нарахування та виплати ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік не в повному обсязі, - протиправними.

Зобов»язати ОСОБА_4 праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної у м. Полтаві ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 ВолодимируМихайловичу щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, виходячи з розміру заробітної плати, встановленої на момент виплати, з урахуванням виплаченої суми.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суд першої інстанції подасться протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Логвінова О.В.