Справа № 2-а-120/11
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2011-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-120/11
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2011 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді Муругова В.В.,

при секретарі Змієській О.В.,

розглянувши в залі суду м. Баштанка адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ОР ДПС ВДАІ м. Миколаєва рядового міліції ОСОБА_2 та Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконною постанови інспектора ОР ДПС ВДАІ м. Миколаєва рядового міліції ОСОБА_2 по накладенню на позивача адміністративного стягнення в виді штрафу в розмірі 480 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій працівника ДПС щодо процедури встановлення та доведення доказами наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, позивач просив скасувати постанову серії ВЕ №090452 по справі про адміністративне правопорушення від 16.04.2009 року, як незаконну. Позивач при цьому заперечив вчинення з її боку правопорушення 16.04.2009 року та вказав на незаконність складення інспектором постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення протоколу про адміністративне правопорушення, складення якого є обовязковим, оскільки фіксація правопорушення була здійснена засобом фотозйомки, який не працював в автоматичному режимі, при цьому інспектор не долучив до постанови доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, оскільки, за обставин викладених в постанові, вона транспортним засобом не керувала взагалі.

Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності та підтримання позову.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про день, час та місце розгляду повідомлений вчасно та належним чином (за місцем роботи УДАІ УМВС України в Миколаївській області). Від відповідача не надійшло заперечень на позов.

Відповідач - УДАІ в Миколаївській області не забезпечив явку свого представника до суду. Про день, час та місце розгляду повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Від відповідача не надійшло заперечень на позов.

З огляду на те, що відповідачі субєкти владних повноважень, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не прибули у засідання без поважних причин та без повідомлення про причини неприбуття - суд ухвалив про розгляд справи на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи (постанову серії ВЕ №090452 по справі про адміністративне правопорушення від 16.04.2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2 КУпАП; фотокартки із зображенням автомобіля позивача; повідомлення до УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 16.12.2010 року за № 9/3-М-69 про направлення позивачу копії постанови; довідку відділу ДВС Баштанського районного управління юстиції від 02.12.2010 року № 26, про те, що до відділу ДВС не надходила для виконання постанова ВДАІ м. Миколаєва ВЕ №090452 від 16.04.2010 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує адміністративний позов. Це означає, що ч.2 ст. 71 КАС України встановлює презумпцію вини субєкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Крім того, ч.4 ст. 71 КАС України зобовязує субєкта владних повноважень надати всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази, тим більше, що такі вимоги (про надання документів) вказані в ухвалі суду.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій субєкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на субєкта владних повноважень обовязок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його права, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 16.04.2009 року інспектором ОР ДПС ВДАІ м. Миколаєва ОСОБА_2 відносно позивача було винесено постанову про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 2 КУпАП. В тексті постанови інспектор вказав, що 16.04.2009 року о 16:54 год. водій керував автомобілем марки КІА СЕРАТО (н.з. ВЕ80318АМ) в м. Миколаєві по вул. Бузника та допустив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора. Правопорушення зафіксовано приладом фіксації порушень ПДР „Візир. У звязку з вказаним інспектор призначив позивачу адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 480 грн.

При цьому, при розгляді справи встановлено, що позивач не визнала себе винною у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, зазначивши, що з рішенням інспектора не погоджується через відсутність в її діях ознак адміністративного правопорушення та недоведення належними доказами протилежного інспектором ДПС.

З викладеної в тексті позовної заяви аргументації позивача, яка відповідачами не оспорювалась та не спростовувалась, слідує, що фіксація правопорушення здійснювалась радіолокаційним приладом „Візир, що не працював в автоматичному режимі, а приводився у дію (робив фотографування) інспектором ДПС, при цьому протокол про адміністративне правопорушення інспектором на місці виявлення ознак правопорушення не складався.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що прилад, за допомогою якого інспектор зробив фотознімки, не працював в автоматичному режимі, то при наявності в діях позивача ознак правопорушення інспектор ДПС мав обовязково скласти протокол про адміністративне правопорушення. Оскільки в даному конкретному випадку інспектором протокол про адміністративне правопорушення не складався його дії по притягненню до адміністративної відповідальності позивача без складення протоколу про адміністративне правопорушення є незаконними.

Окрім цього, інспектором ДПС при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були залучені поняті та зібрані інші належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність її пояснень дійсним обставинам справи.

Крім того, долучені до постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності фотографії із зображенням автомобіля позивача, не спростовують пояснення позивача, не містять привязки до місцевості та не свідчать про рух автомобіля позивача саме на заборонений червоний сигнал світлофора.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в даному випадку не надав до суду допустимих достатніх фактичних даних (залучення свідків, понятих та ін..) на підтвердження правомірності винесення постанови, яка оскаржується фізичною особою, долучений до постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності фотознімок не є достатньою підставою для притягнення водія до адмінвідповідальності і доказом вини позивача, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх та допустимих доказів, а навпаки спростовується поясненнями позивача, а отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП є безумовною підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, винесена посадовою особою УДАІ УМВС України в Миколаївській області не відповідає вимогам законодавства щодо процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та обґрунтованості притягнення особи до відповідальності і доведеності субєктом владних повноважень правомірності вчинених дій, що є підставою для її скасування.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ВЕ №090452 по справі про адміністративне правопорушення від 16.04.2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України постанова місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: