Справа № 681/1758/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м. Київ К/800/10028/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області на постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області про перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області, в якому просила визнати протиправним та скасувати протокол № 800 від 26.09.2014 року Управління Пенсійного фонду України у Полонському районі про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язати відповідача зарахувати до пільгового стажу передбаченого Списком № 2 період її роботи ставильником-вибірником виробів із печей з 07.09.1993 року по 04.04.2001 року на Полонському заводі художньої кераміки, і у відкритому акціонерному товариству "Полонський завод художньої кераміки", та призначити і виплачувати для неї пенсію за віком на пільгових умовах з 01.08.2014 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на звернення позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку, відповідачем протиправно не зараховано до її пільгового стажу період роботи з 07.1993 року по 04.04.2001 року із мотивів відсутності відомостей про реорганізацію з правонаступництвом Полонського заводу художньої кераміки у ВАТ "Полонський завод художньої кераміки", з 07.09.1993 року по 05.09.1995 року через відсутність відомостей про атестацію робочих місць, та з 01.08.1996 року по 31.08.1996 року, з 01.10.1998 року по 30.04.1999 року через відсутність відомостей про нарахування заробітної плати.

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано протокол з додатком № 800 від 26.09.2014 року Управління Пенсійного фонду України у Полонському районі про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Полонському районі зарахувати позивачу до пільгового стажу передбаченого Списком № 2 період її роботи ставильника-вибірника виробів із печей на Полонському заводу художньої кераміки, у ВАТ "Полонський завод художньої кераміки" з 07.09.1993 року по 04.04.2001 року, та призначити і виплачувати для позивачки пенсію за віком на пільгових умовах з 01.08.2014 року.

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач в період з 07.09.1993 року по 04.04.2001 року працювала на Полонському заводі художньої кераміки на посаді ставильника-вибірника виробів із печей.

По досягненню 53-річного віку позивач, маючи загальний стаж роботи понад 20 років та спеціальний стаж понад 5 років, звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку.

Проте, відповідач відмовив їй в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 07.09.1993 року по 05.09.1995 року, через відсутність відомостей про атестацію робочих місць, а з 01.08.1996 року по 31.08.1996 року та з 01.10.1998 року по 30.04.1999 року, через відсутність відомостей про нарахування заробітної плати.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж роботи є трудова книжка, а непроведення атестації керівником підприємства не може бути підставою для невключення періоду роботи до пільгового стажу.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначатимуться за нормами цього Закону виходячи з вимог віку, стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як зазначено судами попередніх інстанцій, відповідно до трудової книжки позивача, вона в спірні періоди роботи працювала на Полонському заводі художньої кераміки та займала посаду ставильника-вибірника виробів із печей. Загальний трудовий стаж позивача становить понад 31 рік, з яких спеціальний стаж - понад 7 років.

Вказане також підтверджується архівними довідками районного трудового архіву Полонської районної ради від 09.07.2014 року за №№ 653,654.

Протягом спірних періодів роботи позивача з 01.11.1994 року по 04.02.2003 року діяли Списки № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року №36, де в розділі "Скляне виробництво, виробництво керамічних, фарфорових і фаянсових виробів" пункт 2, підпункт 3 (загальні професії по виробництву всіх видів керамічних, фарфорових, фаянцевих виробів і феритів) позиція 2190203а-18764 передбачена посада ставильники-виробщики із печі.

Як зазначено вище, підставою для відмови позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи з 07.09.1993 року по 05.09.1995 року, стала відсутність відомостей про атестацію робочих місць

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що законодавцем непроведення атестації не може бути підставою для не включення періоду роботи до пільгового стажу.

В той же час, судами попередніх інстанцій не досліджувалось чи дійсно на місці роботи позивача така атестація не проводилась, а відтак це питання підлягає дослідженню при новому розгляді справи.

За правилами частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2015 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: