Справа № 826/12898/15
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

17 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва (далі - Відповідач, Управління) про:

- визнання протиправними дій щодо відмови у наданні трьох довідок на ім'я Позивача за вимогою останнього;

- зобов'язання Управління надати Позивачу три окремі довідки щодо нарахованих Відповідачем сум пенсійної заборгованості за рішенням Дніпровського районного суду по справам №2а-4651/11, №2а-3275/11, №2а-6873/11 рекомендованими листами з описок вкладеного;

- стягнення моральної шкоди в сумі 500,00 грн. згідно ст. ст. 24, 25 Закону України «Про звернення громадян»;

- здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.09.2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Управлінням у відповідь на запит Позивача надано інформацію щодо виконання всіх судових рішень, а чинним законодавством не передбачено надання Відповідачем інформації саме у вигляді довідок, підстави для задоволення позову відсутні.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що судом першої інстанції не були належним чином досліджені всі наявні у матеріалах справи докази, що призвело до прийняття неправильного рішення, а також не враховано, що видача завірених належним чином інформаційних довідок чинним законодавством не заборонена.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 06.04.2015 року (вх. №3303/07) (а.с. 5) Позивач звернувся до Управління із заявою про надання за адресою заявника оформлених належним чином трьох окремих довідок про нарахування сум пенсійної заборгованості із зазначенням періоду нарахувань заборгованості: за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2011 року у справі №№2а-4651/11; за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2011 року у справі №2а-3275/11; за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2012 року у справі №2а-6873/11.

Листом від 17.04.2015 року №6422/09 (а.с. 6-7) Відповідач повідомив про відсутність підстав у наданні зазначених довідок, одночасно зазначивши про хід виконання вказаних рішень судів та суми донарахованих коштів. Так, Управлінням вказано, що: розпорядженням від 13.12.2012 року перераховано пенсію за період з 01.10.2010 року по 22.07.2011 року на підставі рішення суду від 04.07.2011 року у справі №2а-3275/11, та нараховано 18 469,65 грн.; розпорядженням від 24.04.2013 року перераховано пенсію за період з 06.12.2010 року по 22.07.2011 року на підставі рішення суду від 18.10.2011 року у справі №2а-4651/11, та нараховано 1 575,10 грн., що включається до суми перерахунку за період з 01.10.2010 року по 22.07.2011 року згідно рішення суду від 04.07.2011 року. Поряд з цим, Відповідачем зазначено, що оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2013 року скасована постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2012 року у справі №2а-6873/11, якою частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2, підстави для видачі довідки на підставі вказаного рішення суду відсутні.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», ст. ст. 1, 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також затвердженого постановою КМ України від 03.09.2014 року №440 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, прийшов до висновку, що оскільки Відповідачем була надана Позивачу інформація щодо виконання судових рішень із зазначенням нарахованих на їх виконання суд, а чинним законодавством не передбачено обов'язку Управління оформлювати відповідь на запит саме у вигляді довідок, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Приписи ч. 1 ст. 10 Закону визначають, що кожна особа має право:

1) знати у період збирання інформації, але до початку її використання, які відомості про неї та з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються, передаються чи поширюються, крім випадків, встановлених законом;

2) доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається;

3) вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону;

4) на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів;

5) на відшкодування шкоди у разі розкриття інформації про цю особу з порушенням вимог, визначених законом.

Частиною 3 вказаної статті Закону закріплено, що розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані:

1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом;

2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом;

3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб;

4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.

Як вірно зазначив суд першої інстанції з посиланням на положення ст. 13 Закону у даних правовідносинах Управління є розпорядником інформації щодо Позивача.

Оскільки, роблячи такий висновок, суд першої інстанції надає оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а також аналізує положення Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про доступ до публічної інформації», посилання Апелянта на незастосування судом першої інстанції даних нормативно-правових актів є необґрунтованим.

На підставі наявних у матеріалах справи документів, Окружний адміністративний суд м. Києва вірно зазначив, що запитувані ОСОБА_2 довідки вимагаються останнім у зв'язку з виконанням судових рішень, ухвалених на його користь, у справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За таких обставин, суд першої інстанції, прийшов до обґрунтованого висновку, що запитувану Позивачем інформацію Відповідачем фактично було надано, а саме зазначено про розміри сум, нарахованих за судовими рішеннями (у справі №2а-3275/11 - у період з 01.10.2010 року по 22.07.2011 року - 18 469,65 грн., у справі №2а-4651/11 - у період з 06.12.2010 року по 22.07.2011 року, що охоплюється періодом у справі №2а-3275/11, 1 575,10 грн.), а також зазначено, що підстави для надання довідки про виконання рішення у справі №2а-6873/11 відсутні у зв'язку зі скасуванням рішення судом апеляційної інстанції. Відтак, оскільки чинним законодавством не передбачено обов'язку Управління оформлювати відповідь на запит довідкою, судова колегія повністю погоджується з твердження Окружного адміністративного суду м. Києва про від сутність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання Апелянта на неврахування судом першої інстанції того, що чинним законодавством не забороняється видача юридичними особами будь-яких інформаційних довідок судовою колегією оцінюється критично з огляду на наступне.

У силу ч. 2 ст. 19 Конституції України Управління як орган державної влади зобов'язане діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже відсутність імперативного нормативного припису Відповідачу надавати запитувану публічну інформацію виключно у вигляді довідки дає підстави для висновку про необґрунтованість твердження Апелянта про наявність правового підґрунтя для визнання протиправною бездіяльності Управління щодо невидачі належним чином завірених довідок на вимогу Позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.