Справа № 2а-2756/11/2070
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/1297/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Харківської обласної митниці Державної митної служби України

на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011

у справі № 2а-2756/11/2070 Харківського окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Наргус» (далі - ТОВ «Наргус»)

до Харківської обласної митниці Державної митної служби України (далі - Митниця, митний орган)

про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2011 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено: скасовано податкові повідомлення-рішення Харківської обласної митниці від 09.02.2011 № 11 та № 12 про визначення ТОВ «Наргус» податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) із ввізного мита в сумі 11 230,73 грн. та з податку на додану вартість (далі - ПДВ) в сумі 2 246,15 грн.

У касаційній скарзі Митниця, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову цього суду та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди встановили, що Митниця провела камеральну перевірку фактів митного оформлення ТОВ «Наргус» товарів «компонент поліуретанового клею «Liofol Haereter UR 6082» за кодом 3824 90 99 00 згідно з УКТ ЗЕД за період з 24.12.2007 по 23.12.2010, за наслідками якої складено акт від 30.12.2010.

За результатами перевірки митний орган зробив висновок про помилку у класифікації оформленого позивачем в режимі імпорту товару (компонент поліуретанового клею «Liofol Haereter UR 6082») та з посиланням на рішення про визначення коду товару від 16.12.2010 № КТ-8071390-10 та лист Державної митної служби від 17.09.2010 № 11/2-10Д6/10177-ЕП вказав в акті перевірки, що вищезазначені товари мають класифікуватися за кодом 3909 50 90 90 згідно з УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита - 5 %), а не за кодом 3824 90 99 00 (ставка ввізного мита - 0 %), як було задекларовано ТОВ «Наргус» під час митного оформлення цього товару.

Відповідно до цього висновку Митниця донарахувала ТОВ "Наргус" податкові зобов'язання із ввізного мита та ПДВ згідно із податковими повідомленнями-рішеннями від 09.02.2011 №№ 11, 12, з приводу правомірності яких виник спір.

У судовому процесі встановлено, що код УКТ ЗЕД 3824 90 99 00 щодо імпортованого ТОВ «Наргус» товару (компонент поліуретанового клею «Liofol Haereter UR 6082») визначено відділом номенклатури та класифікації товару Харківської митниці, про що прийнято рішення про визначення коду товару від 26.02.2009 № КТ-800-0185-09 у період з березня по травень 2009 року. ТОВ «Наргус» під час митного оформлення цього товару (контракт № 35/09/Н, на який є посилання в пункті 3 цього рішення) за вантажними митними деклараціями від 04.03.2009 № 800000001/9/109100, від 03.04.2009 № 800000001/9/109728, від 27.05.2009 № 800000001/9/110900 декларувало код товару відповідно до цього рішення, тобто за кодом УКТ ЗЕД 3824 90 99 00 (ставка мита - 0 %). Об'єктивно, при цьому товариство не могло керуватися рішенням Харківської обласної митниці про визначення коду товару від 16.12.2010 № КТ-807-1390, згідно з яким товар «компонент поліуретанового клею «Liofol Haereter UR 6082» класифіковано за кодом 3909 50 90 90 згідно з УКТЗЕД (а.с. 62), так само, як і листом Державної митної служби від 17.09.2010 № 11/2-10Д6/10177-ЕП, який містить аналогічну інформацію щодо класифікації зазначеного товару (а.с. 62а-63). Порівняння опису товару у рішенні від 26.02.2009 № КТ-800-0185-09 та опису товару у рішенні від 16.12.2010 № КТ-807-1390-10 свідчить, що вони не співпадають в часині хімічного складу (а.с. 39, 62).

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК) (який кореспондується з підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (втратив чинність 01.01.2011) якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 35 статті 1 Митного кодексу України (далі - МК) визначено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, пов'язаних відповідно до пункту 19 тієї самої статті зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

За змістом статті 313 МК (в редакції, чинній до 01.06.2012) класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, визначених УКТ ЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажну митну декларацію, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару, зокрема, з посиланням на результати невиїзної документальної перевірки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 21.01.2011, 18.09.2012, 04.11.2014 (справи №№ 21-64а10, 21-203а12, 21-479а14 відповідно).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми матеріального права до встановлених у справі обставин та обґрунтовано задовольнив позов ТОВ «Наргус» з врахуванням того, що при митному оформленні товару митний орган самостійно класифікував товар, а відповідно і визначив суми ввізного мита і ПДВ до сплати та засвідчив відповідність відомостей, зазначених позивачем у вантажних митних деклараціях, при відсутності неправомірних дій позивача, спрямованих на заниження сум цих обов'язкових платежів.

Доводи, наведені мирним органом у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Харківської обласної митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев