Справа № 2-А-265/12
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Болейко А.П.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" серпня 2012 р. Справа № 2-А-265/12

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2,

при секретарі Кошиль О.Ю.

за участю позивача та представників відповідача

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомир від "30" січня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати неправомірними дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо призначення йому з 07.11.2011 р. основного виду пенсії в розмірі - 1517,53 грн., та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі - 117,60 грн. Визнати неправомірними дії ГУПФУ в Житомирській області щодо не поновлення виплати йому з 23.07.2011 р. пенсії за вислугу років в розмірі, встановленому раніше (до оформлення пенсії по інвалідності) та додаткових виплат в тому числі додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати ГУ ПФУ в Житомирській області поновити з 23.07.2011 року виплату йому неосновного виду пенсії в розмірі не меншому - 2228,09 грн. (раніше встановлений розмір) з врахуванням проведених виплат; виплату додаткових виплат, в т.ч. додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з врахуванням проведених виплат.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 30 січня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. В своїй апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення його позовних вимог.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті оскаржуваної постанови, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Позивач є ліквідатором наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, інвалід 3-ї групи, його захворювання пов'язано з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 412464 виданим 24.03.2003 року Житомирською обласною державною адміністрацією з відповідною вкладкою до посвідченням за № 606388 С.

Перебував на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області і отримував пенсію по 30.06.2011 р. за вислугу років в розмірі 2621,89 грн., в т.ч. 2228,09 грн. - основний розмір; 229,20 грн. - підвищення інваліду війни 3-ї групи; 50,00 грн. - цільова допомога інваліду війни 3-ї групи; 114,60 грн. - додаткова пенсія ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, інваліду 3-ї групи.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - пенсійний закон) маючи право вибору виду пенсії, 02.06.2011 р. позивач написав заяву на ім'я начальника ГУ ПФУ в Житомирській області про припинення виплати пенсії за вислугу років в зв'язку з оформленням пенсії у відповідності до ст.54 спеціального закону. Таким чином з 16.06.2011 р. пенсію по інвалідності позивачу виплачувало УПФУ в Богунському районі м. Житомира ( наданий час - УПФУ в м. Житомирі Житомирської області).

Встановивши, що пенсія по інвалідності виплачувалася позивачу в значно меншому розмірі ніж передбачає спеціальний закон, та меншому ніж за вислугу років позивач звернувся 20.10.2011 р. із заявою до УПФУ в Богунському районі про припинення виплати пенсії по інвалідності в зв'язку з переходом на пенсію за вислугу років. У зв'язку з цим виплату пенсії по інвалідності було припинено з 01.11.2011 року. При цьому 20.10.2011 р. позивач подав заяву до відповідача в якій просив поновити виплату пенсії за вислугу років з 23.07.2011 р. з врахуванням проведених виплат УПФУ в Богунському районі.

Відповідно до листа ГУ ПФУ в Житомирській області від 02.12.2011 р., який було направлено позивачу поштою 07.12.11 р. і який він отримав 12.12.11 р., позивачу повідомлено, що відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 07.11.2011 р. йому призначена пенсія за вислугу років в розмірії-1635,13 грн., яка є в меншому розмірі ніж позивачу було встановлено раніше та виплачувалося, про що засвідчують довідки відповідача про розмір моєї пенсії та розмір мого грошового забезпечення. При цьому нарахування позивачу пенсії у меншому розмірі відповідач мотивує тим, що з 01.01.2008 року для осіб, які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і віднесені до першої категорії, в чинній на 01.01.2008 року редакції Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 107 від 28.12.2007 року не передбачено збільшення грошового забезпечення, що враховується для обчислення пенсії, на 10 %. Крім того відповідач зазначає, що позивач перебував на обліку в районному УПФ де отримував пенсію по інвалідності, а тому перейшовши на інший вид пенсії та стаючи на облік в іншому управлінні, тобто у відповідача, йому проводиться не перерахунок пенсії, а нове призначення.

Вважаючи, що такими діями та рішенням відповідач порушив право позивача на пенсійне забезпечення, він звернувся до суду відповідно до ст.65 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка передбачає, що особи, винні в порушенні законодавства про пенсійне забезпечення осіб, зазначених у цьому Законі, несуть відповідальність згідно із законом тому вважає, що суд має ухвалити окреме рішення з цього приводу.

Відповідно до ст. З Конституції України зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є основним обов'язком держави. Стаття 21 Конституції України гарантує невідчужуваність та непорушність прав і свобод, а стаття 24 - рівність у правах та рівність перед законом. Стаття 22 Конституції України не допускає скасування прав, звуження змісту та обсягу існуючих прав.

В статті 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. Стаття 10 зазначеного закону вказує, що органом, який здійснює призначення і виплату пенсій є Пенсійний фонд України, а стаття 11 визначає порядок призначення пенсії особам, які постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якій зазначено, що умови, норми і порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " і цим Законом.

Таким чином в ст. 24 спеціального закону щодо військовослужбовців зазначено, що надбавки і підвищення до пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи нараховується і виплачуються в порядку, встановленому Законом "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ".

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст.28 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом встановлено, що розмір пенсії позивача до перерахунку складав - 2621,89 грн., а після перерахунку - 1635,13 грн. Таким чином позивач вважає, що його життєвий рівень, матеріальний стан інваліда, ліквідатора аварії на ЧАЕС 1-ї категорії значно погіршено відповідачем, що є не правомірним.

Відповідач безпідставно застосував до позивача при обчисленні йому пенсії положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 28.12.2007 року замість зазначеного Закону в редакції від 19.02.2004 року і його висновок що позивач перебував на обліку в районному УПФ де отримував пенсію по інвалідності, а тому перейшовши на інший вид пенсії та стаючи на облік в іншому управлінні, тобто у відповідача, проводиться не перерахунок пенсії, а нове призначення - є помилковим. Пенсія призначається один раз з підстав визначених законом, а в послідуючому відбувається її обчислення чи перерахунок з підстав також визначених законом.

В даному випадку відповідач зобов'язаний обчислити позивачу пенсію з урахуванням вище наведених норм закону, з урахуванням виплачених сум пенсії та з урахуванням його грошового забезпечення, із збільшенням на 10% відповідних сум грошового забезпечення, як особі третьої групи інвалідності, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження служби і віднесена до першої категорії, нарахувати пенсію та виплачувати її з 01.11.2011 року з часу переходу на інший вид пенсії до відповідача.

Таким чином постанова суду по даній справі в цій частині, яка безпідставно розглянута у скороченому порядку, є не законною та підлягає скасуванню, так як винесена без дотримання норм матеріального ат процесуального права. Без повного та всебічного з'ясування обставин справи.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до 1-ої категорії, які є інвалідами 3 групи призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, тому позивачем висунуто у позові вимогу про зобов'язання відповідача виконати вимоги зазначеної статті стосовно нього.

Судовою колегією апеляційного суду встановлено, що по аналогічній вимозі в іншій справі 04.07.2011 року колегією апеляційного адміністративного суду винесено постанову, якою задоволено вимогу ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача виконати стосовно нього вимоги ч. 1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 09.08.2010 року без обмеження кінцевою датою. Таким чином зазначена вимога позивача не може бути задоволена.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції ді0йшов не обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ст.202 КАС України суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу та скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції у даній справі є не обґрунтованою та не законною, а тому її слід скасувати. Доводи позивача є переконливими, підтверджуються наведеним вище та відповідно, можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомир від "30" січня 2012 р. скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати не правомірними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_3 пенсії відповідно до вимог Закону.

Зобов'язати ОСОБА_4 Управління пенсійного фонду України в Житомирській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_3 пенсію, починаючи з 01.11.2011 року , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби та деяких інших осіб" в редакції від 19.02.2004 року № 1519-ІV, виходячи з розміру його грошового забезпечення, із збільшенням на 10% відповідних сум грошового забезпечення, як особі третьої групи інвалідності, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження служби і віднесена до першої категорії . В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10005

3- відповідачу ОСОБА_4 управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Ольжича, 7,м.Житомир,Житомирська область,10003