Справа № 803/653/15-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Справа № 876/5552/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Обрізка І.М.

за участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року у справі за позовом Приватного підприємства «Ексім Груп» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2015 року позивач - Приватне підприємство «Ексім Груп» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 24.03.2015 року №147-23.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДФС у Волинській області від 24.03.2015 року №147-23.

Постанова суду першої інстанції, мотивована тим, що оскільки доказів прийняття рішення про скасування податкової вимоги від 24.03.2015 року №147-23 про сплату податкового боргу відповідач суду не надав, а суми грошових зобов'язань, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях від 11.03.2015 року № та № на даний час є неузгодженими у зв'язку з їх оскарженням в адміністративному порядку, тому податкова вимога ГУ ДФС у Волинській області від 34.03.2015 року №147-23 є протиправною.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, Головне управління ДФС у Волинській області оскаржило її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що Головному управлінню ДФС у Волинській області стало відомо про оскарження ППР вже після того, як податкові зобов'язання стали узгодженими та перетворились у податковий борг, що не було взято до уваги судом першої інстанції.

Також, апелянт звертає увагу на те, що податкова вимога автоматично формується на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів, зокрема системи АІС «Податковий блок» (п.3.1 розділу 3 Порядку формування органами доходів і зборів податкової вимоги, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів, від 10.10.2013р. №576).

Судом першої інстанції не надано належної оцінки, що 23.03.2015р. ДФС України отримало первинну скаргу ПП «Ексім Груп» про оскарження податкових повідомлень-рішень, яку внесено до АІС «Скарга» - 24.03.2015 року (абз.3 Розділу III. «Методичних рекомендацій з питань організації роботи підрозділів ДПС з урахуванням запровадження у практичну діяльність АІС «Скарга», викладених у Листі Державної податкової адміністрації від 30.12.2008, № 27192/7/25-0017), у зв'язку з чим вказані ППР виключені з облікової картки платника податків відповідно до вимог Податкового кодексу України, а сама податкова вимога від 24.03.2015р. була автоматично анульована системою АІС «Податковий блок» в силу положень ст.60 Податкового кодексу України.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що Головним управлінням ДФС у Волинській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПП «Ексім Груп», за результатами якої складено акт від 24.02.2015 року. На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 11.03.2015 року: №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів в сумі 146 086,49 грн., в т.ч.: за основним платежем - 116 869,19 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 29 217,30 грн.; №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем мито на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності в розмірі 66 402,95 грн., в т.ч.: за основним платежем - 53 122,36 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 13 280,59 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, ПП «Ексім Груп» 19.03.2015 року (вих. №11-15) подано первинну скаргу на вищевказані податкові повідомлення-рішення до Головного управлінням ДФС у Волинській області.

Одночасно позивачем надіслано повідомлення ГУ ДФС у Волинській області про оскарження податкових повідомлень-рішень від 11.03.2015 року №, №.

Із наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення видно, що скарга на податкові повідомлення-рішення від 11.03.2015 року позивачем була подана шляхом поштового відправленням 20.03.2015 року та отримана Державною фіскальною службою України 23.03.2015 року (а.с. 15).

24.03.2015 р. ГУ ДФС у Волинській області прийнято податкову вимогу №147-23 про сплату податкового боргу згідно прийнятих податкових повідомлень-рішень від 11.03.2015 року № та №, а також нарахованої пені за несвоєчасну сплату податкової заборгованості.

Листом від 02.04.2015 року №6855/6/99-99-10-01-06-17 Державна фіскальна служба України повідомила позивача про те, що розгляд скарги ПП «Ексім Груп» на податкові повідомлення-рішення від 11.03.2015 року № та № продовжено до 22.05.2015 року.

У відповідності до вимог п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3. статті 59 ПК України визначено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Порядок оскарження податкових повідомлень-рішень визначено у статті 56 ПК України.

Відповідно до пункту 56.1. статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно пункту 56.2. статті 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (пункт 56.3. статті 56 ПК України).

Таким чином, позивач оскаржив податкові повідомлення-рішення від 11.03.2015 року № та, №

Відповідно до пункту 56.15. статті 56 ПК України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань що оскаржувались (пункт 56.17 статті 56 ПК України).

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта на те, що, що оскаржувана податкова вимога від 24.03.2015 року №147-23 є анульованою системою АІС «Податковий блок».

Відповідно до п.60.1.2 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

З аналізу вказаних норм, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач, до закінчення процедури оскарження податкових повідомлень-рішень від 11.03.2015 року № та №, не вправі був виносити оскаржувану податкову вимогу щодо неузгодженої суми зобов'язання.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази прийняття податковим органом рішення про скасування податкової вимоги від 24.03.2015 року №147-23 про сплату податкового боргу, а суми грошових зобов'язань, визначених в податкових повідомленнях-рішеннях від 11.03.2015 року № та № на даний час є неузгодженими, у зв'язку з їх оскарженням в адміністративному порядку, тому податкова вимога ГУ ДФС у Волинській області від 24.03.2015 року №147-23 є протиправною та правомірно скасована судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 195 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2015 року у справі №803/653/15-а за позовом Приватного підприємства «Ексім Груп» до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я.С. Попко

Судді Р.Б. Хобор

І.М. Обрізко

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 17.11.2015 року.