Справа № 817/2411/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 817/2411/15

13 листопада 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 , представник Ципящук М.Б.,

відповідача1: представник Савчук В.О.,

відповідача 2,3: представники не прибули,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Рівненського обласного військового комісаріату оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 (30-та окрема механізована бригада)
про визнання контракту недійсним та зобов`язання вчинення певних дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського обласного військового комісаріату оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (відповідач1), Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (відповідач2) про визнання недійсним контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України від 22.07.2014; визнання часу проходження служби за Контрактом від 22.07.2014 як військову службу за призовом під час мобілізації (за третьою хвилею мобілізації); зобов`язання командування військової частини п/п НОМЕР_1 вчинити дії, пов`язані зі звільненням позивача зі служби у лавах Збройних сил України в порядку демобілізації по третій хвилі мобілізації.

В судовому засіданні 15.10.2015 до участі у справі в якості відповідача 3 залучено Військову частину НОМЕР_2 (30-та окрема механізована бригада).

В обґрунтування позову зазначає, що 22.07.2014 уклав з Міністерством оборони України Контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних силах України. Контракт укладався строком на один місяць та мав припинитися 22.08.2014. Після закінчення строку договору у військовій частині позивачу повідомили, що термін дії Контракту продовжено до оголошення демобілізації або закінчення особливого періоду. Станом на момент звернення демобілізацію не оголошено, тому підстав для звільнення немає. Зазначає, що додаткових угод при укладанні Контракту не передбачалось. Про продовження строку Контракту позивача поінформовано не було, зміни до Контракту ним не підписувались. При укладанні Контракту про законодавчі підстави продовження терміну дії Контракту без його згоди не повідомлялось. У зв`язку з чим, вважає недійсним Контракт укладений 22.07.2014. Зазначає, що 03.08.2015 звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про звільнення з лав Збройних Сил України у зв`язку з недійсністю контракту від 22.07.2014, однак отримав відмову. Вважає, що підстави для перебування на службі в подальшому відсутні.

Крім того зазначає, що 21.07.2014 Президент України видав Указ №607 "Про часткову мобілізацію" в п.8 якого зазначено, що він набирає чинності після затвердження Верховною Радою України. 22.07.2014 зазначений Указ №607 затверджений Верховною Радою України. Таким чином, позивач зазначає, що приступив до несення військової служби, коли розпочалась третя хвиля мобілізації. 14.06.2015 Президент України видав Указ №328/2015 "Про звільнення в запас військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента від 21.07.2014 №607 "Про часткову мобілізацію". Строки демобілізації за цим Указом визначені липнем-вереснем 2015 року.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити повністю.

Відповідач 1 ІНФОРМАЦІЯ_2 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.24). Представник відповідача 1 в судовому засіданні пояснив, що Контракт на проходження військової служби укладений з позивачем 22.07.2014, а тому ним пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позов щодо його оскарження. Крім того, зазначив, що укладений з позивачем Контракт відповідає нормам діючого законодавства, підписаний уповноваженою на те особою з дотриманням положень Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" зокрема ст.23 та Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України. Також зазначив, що жодних доказів неналежності укладення контракту позивач не наводить, а питання його подальшого проходження служи, звільнення з військової служби не належить до компетенції ІНФОРМАЦІЯ_3 , про те є чітко регламентованим вищевказаними нормативними актами та самим Контрактом. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог.

Представники відповідачів 2 та 3 в судове засідання не прибули, причини не прибуття суду не повідомили. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідач 3 ВЧ польова пошта НОМЕР_3 подав пояснення, в яких зазначив, що військова частина польова пошта НОМЕР_3 контракт з військовослужбовцем ОСОБА_1 не укладала, позивач в списках військової частини не значиться. У зв`язку з цим, просив виключити військову частину НОМЕР_3 з числа відповідачів по справі.

Судом не визнавалася обов`язковою участь відповідачів 1 та 2 в судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів 1 та 2 на підставі наявних доказів.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача 1, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Свій висновок суд обґрунтовує таким.

22.07.2014 між Міністерством оборони України в особі тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара Рівненського обласного військового комісаріату оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на один місяць (а.с.12-13).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.07.2014 №46 рядового ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом та призначено наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від 22.07.2014 №23-ПМ на посаду старшого водія 1 відділення охорони 2 взводу охорони 3 роти охорони військової частини НОМЕР_1 (а.с.10, 11).

03.08.2015 ОСОБА_1 подав рапорт до військової частини польова пошта НОМЕР_1 про звільнення з лав Збройних Сил України у запас, у зв`язку з тим, що Контракт про проходження військової служби укладений 22.07.20414 між ним та Рівненським об`єднаним військовим комісаріатом є недійсним, оскільки під час його укладання посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача було введено в оману щодо строку дії договору. Недійсність правочину не створює юридичних наслідків, отже підстави для перебування на військовій службі відсутні. Укладати новий контракт не бажає (а.с.8).

Військова частина польова пошта НОМЕР_1 листом №664 від 03.08.2015 повідомило рядового ОСОБА_1 , старшого водія 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти, що 22.07.2014 з ним заключено короткотерміновий контракт, на підставі якого перебуває на військовій службі до оголошення демобілізації або закінчення особливого періоду. Станом на 03.08.2015 не було оголошено демобілізації, відповідно підстав для звільнення даного військовослужбовця наразі немає (а.с.7).

Згідно з конституційними приписами захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а військову службу вони відбувають відповідно до закону (стаття 65 Конституції України).

Надаючи юридичної кваліфікації встановленим обставинам справи, суд виходить з наведених конституційних положень і законодавства, зокрема: Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-ХІІ), Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі - Закон № 3543-ХІІ), Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153), Положення про проходження військової служби солдатами (матросами), сержантами і старшинами Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року N 1053/2001 (далі Положення №1053).

За змістом частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Види військової служби визначені частиною шостою цієї ж статті, серед яких військова служба за контрактом осіб рядового складу.

Саме такого виду військову службу проходив позивач.

Згідно з п. а ч.6 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час написання рапорту) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

У той же час розділом XIV Положення № 1153 встановлені особливості проходження військової служби та виконання військового обов`язку в особливий період.

Поняття особливого періоду наведене у частині першій статті 1 Закону № 3543-ХІІ, за правилами якої особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період пов`язується, зокрема, із проведенням мобілізації.

Особливістю проходження військової служби в період мобілізації є те, що усі військовослужбовці, які перебувають на цей час на військовій службі у Збройних Силах України, звільненню в запас не підлягають, за винятком військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до 16 років (підпункт 2 пункту 252 Положення № 1153).

Загальновідомим є факт, що Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженим Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VI, в Україні оголошено часткову мобілізацію.

Цей Указ набрав чинності 18 березня 2014 року, а відповідно до його пункту 3 мобілізація проводиться протягом 45 діб з дня набрання Указом чинності.

За змістом статті 1 Закону № 3543-ХІІ особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу.

У частині четвертій статті 3 Закону № 3543-ХІІ зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду.

Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас статтею 1 Закону № 3543-ХІІ надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу.

Суд враховує, що законодавчі обмеження щодо звільнення військовослужбовців пов`язані у першу чергу з особливим станом і лише у другу - з мобілізацією як його складовою частиною.

Виходячи з наведеного, дію контракту від 22.07.2014 відповідачем2 мало б бути продовжено на понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації.

Без сумніву, умови контракту про проходження військової служби не можуть суперечити приписам чинного законодавства, в тому числі, й вимогам щодо строку дії такого контракту. Відтак, відповідач2 - військова частина польова пошта НОМЕР_1 , встановивши неможливість припинення дії контракту згідно з п. а ч.6 статті 26 Закону № 2232-ХІІ мав би вчинити дії, пов`язані з повідомленням військовослужбовця про неможливість припинення дії контракту у зв`язку із закінченням строку його дії та відображенням (зміною) істотних умов в контракті. В інакшому разі, відповідач 2 військова частина польова пошта НОМЕР_1 зобов`язаний припинити (розірвати) контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на підставі п. а ч.6 статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Однак, з дослідженого судом контракту не встановлено продовження його дії на понад встановлений строк на період до оголошення демобілізації (до контракту жодних змін, доповнень не вносилось).

Відповідач 2 щодо предмету спору жодних заперечень не висловив.

У зв`язку з цим, бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо невирішення питання припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладений 22.07.2014 між Міністерством оборони України в особі т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після закінчення строку його дії є протиправною.

Стосовно доводів позивача про недійсність контракту суд зазначає таке.

Пунктом 13 Положення 1053 визначено, що контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України - письмова угода, що укладається між громадянином України і державою, від імені якої діє Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби.

Контракт укладається за зразком, що додається, у двох примірниках, підписується особою, яка вступає на військову службу за контрактом або продовжує її, і посадовою особою, зазначеною в пункті 14 цього Положення, скріплюється гербовою печаткою військової частини і зберігається у громадянина та у штабі військової частини. Контракт є підставою для видання наказу по військовій частині про зарахування особи на військову службу до Збройних Сил України і призначення її на посаду.

Позивач помилково ототожнює поняття контракту про проходження військової служби з поняттями «правочин», і як наслідок використовує правове регулювання, яке не застосовується до нього.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Об`єктом військово-службових відносин є публічний інтерес у сфері оборони і національної безпеки України, який складає предмет діяльності військовослужбовців.

Підставою виникнення відносин при проходженні професійної військової служби у добровільному порядку є контракт про проходження військової служби, який вступає в силу з дня його підпису відповідною посадовою особою, тобто це юридичний акт, який породжує юридичні наслідки для сторін, наділяючи їх правами і обов`язками.

Укладення контракту про проходження професійної військової служби проходить дві стадії:

1) узгодження волі сторін, яка характеризується добровільністю вступу на професійну військову службу (суб`єктивна сторона). Відсутність волі не породжує військово-службових відносин;

2) волевиявлення, тобто підпис контракту і тим самим надання йому узгодженої волі зовнішнього виразу (об`єктивна сторона). Волевиявленню передує перевірка відповідності громадянина (військовослужбовця) вимогам, встановленим для вступу на професійну військову службу за контрактом.

Після укладення контракту про проходження військової служби виникають військово-службові відносини, які є різновидністю адміністративних, характеризуються нерівністю сторін, тобто подальше правове регулювання здійснюється на підставі методу влади і підпорядкування. Таким чином, контракт про проходження військової служби не є різновидністю цивільно-правового договору, і відповідно, до нього не застосовуються наслідки, які випливають з порушення договірних зобов`язань,

Виходячи з встановлених по справі дійсних обставин, суд дійшов висновку, що волевиявлення ОСОБА_1 як сторони контракту від 22.07.2014 було вільним і відповідало його внутрішній волі на укладення такого контракту. Зазначені ж позивачем обставини недотримання строку дії контракту не є підставою для визнання його недійсним. Не встановлено судом й інших порушень закону при укладенні контракту, що мали б наслідком його недійсність.

Не заслуговують на увагу й доводи відповідача1 стосовно пропущення позивачем встановленого строку звернення до суду з огляду на те, що порушення прав позивача (з урахуванням особливостей проходження військової служби під час проведення антитерористичної операції) мало триваючий характер, що унеможливлює визначення початку перебігу такого строку.

У зв`язку із встановленою протиправною бездіяльністю відповідача щодо невирішення питання припинення (розірвання) контракту з позивачем суд відповідно до ст.11 КАС України вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та з метою повного захисту прав позивача зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_1 припинити (розірвати) контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладений 22.07.2014 між Міністерством оборони України в особі т.в.о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

З огляду на вказане, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати розподілу не підлягають. Відповідно до ст.5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент звернення до суду) позивач звільнений від сплати судового збору.

З доданої до матеріалів справи квитанції №QS07399301 від 19.08.2015 встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 73,08 грн. (зарахований 19.08.2015). Вказаний судовий збір слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини польова пошта НОМЕР_1 щодо невирішення питання припинення (розірвання) контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладений 22.07.2014 між Міністерством оборони України в особі т.в.о. військового комісара Рівненського обласного військового комісаріату полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину польова пошта НОМЕР_1 припинити (розірвати) контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, укладений 22.07.2014 між Міністерством оборони України в особі т.в.о. військового комісара Рівненського обласного військового комісаріату полковника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України надміру сплачений судовий збір в розмірі 73,08 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Гломб Ю.О.