Справа № 1570/7666/2012
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/7666/2012

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Яковлева Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2013 року по справі за адміністративним позовом колективного підприємства «Асем» до другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення з виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2012 року колективне підприємство «Асем» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову від 03 грудня 2012 року ВП № 34020187 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 24 952,56 грн., винесену головним державним виконавцем другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1

Постановою від 22 березня 2013 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський апеляційний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов КП «Асем» в повному обсязі.

Не погоджуючись з постановою суду другий Суворовський відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, оскільки державним виконавцем були проведені всі виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», такі як відкриття виконавчого провадження, направлення запитів до реєструючих установ для виявлення майна боржника, направлення відповідей на клопотання боржника, винесення постанов про зупинення виконавчого провадження, винесення постанови про поверненні виконавчого документа стягувачеві.

За таких обставин апелянт вважає, що були наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 28 закону України «Про виконавче провадження» для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

При цьому апелянт звертає увагу саме на те, що виконавче провадження було закінчено саме з підстав повернення виконавчого документу без виконання за письмовою заявою стягувача, що є беззаперечною підставою для стягнення виконавчого збору, а тому оскаржена постанова винесена правомірно.

Як на порушення норм процесуального права, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не дотримався правил юрисдикційної підсудності, оскільки спір між сторонами виник в ході примусового виконання наказу господарського суду, а тому і має вирішуватись саме за правилами господарського судочинства.

Колективне підприємство «Асем» надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що 16 серпня 2012 року старшим державним виконавцем другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34020187 з виконання наказу господарського суду Київської області по справі № 4/016-11/16, виданого 19.06.2012 року, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Газова будівельна компанія» грошової суми у розмірі 249 525,61 грн. (а.с.39-40).

Також суд першої інстанції встановив, що господарським судом Київської області 19 червня 2012 року виданий наказ № 4/016-11/16 про стягнення з ТОВ «Газова будівельна компанія» грошових коштів в розмірі 113679,87 грн. на користь колективного підприємства «Асем».

Після відкриття виконавчого провадження № 34020187 колективне підприємство «Асем» та ТОВ «Газова будівельна компанія» уклали мирову угоду, за якою здійснили залік зустрічних однорідних вимог за своїми виконавчими документами, внаслідок чого сума до стягнення з позивача на користь ТОВ «Газова будівельна компанія» зменшилась до 135 845,74 грн. (а.с.56), про що було повідомлено відповідача шляхом наданням йому примірника укладеної угоди (а.с.55).

Встановив суд першої інстанції також і те, що старшим державним виконавцем другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_1 на підставі заяв боржника винесені постанови № В-3/1063 від 18.10.2012 року, № В-3/1063 від 29.10.2012 року (а.с.41-42) та № В-3/1063 від 12.11.2012 року про відкладення провадження виконавчих дій (а.с.60).

16 листопада 2012 року позивач самостійно, в добровільному порядку повністю перерахував безпосередньо ТОВ «Газова будівельна компанія» грошові кошти у розмірі 135 845,74 грн., як це визначено мировою угодою.

21 листопада 2012 року господарським судом Київської області затверджено мирову угоду між позивачем та ТОВ «Газова будівельна компанія».

19 листопада2012 року ТОВ «Газова будівельна компанія» звернулось до відповідача із заявою про повернення виконавчого документа без виконання, обґрунтувавши її самостійною сплатою колективним підприємством «Асем» суми заборгованості. В заяві зазначено про відсутність вчинення заходів з примусового стягнення відповідачем (а.с.65).

03 грудня 2012 року головний державний виконавець другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесла постанови: про стягнення з боржника витрат за проведення виконавчих дій (а.с.45), про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 24952,56 грн. (а.с.69) та про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виведено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 24952,56 грн. та про стягнення з боржника витрат за проведення виконавчих дій в окремі виконавчі провадження (а.с.43-44).

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень в частині стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 24952,56 грн., суд першої інстанції встановив протиправність оскарженої постанови.

Згідно з п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З посиланням на припис ст. 1, ч. 1 ст. 6, ст. 17, ч. 1 ст. 28, ст. ст.43, 45 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи те, що в процесі підготовки мирової угоди до укладання та після цього позивач неодноразово повідомляв відповідача про наміри в добровільному порядку виконати судове рішення з врахуванням зменшення суми стягнення внаслідок заліку вимог, та те, що відповідач не здійснював жодних дій щодо примусового виконання рішення в порядку Закону України «Про виконавче провадження», а сума боргу погашена боржником самостійно, в тому числі шляхом взаємозаліку, суд першої інстанції встановив, що примусове стягнення в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження» не відбулося, внаслідок чого відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що закінчення строку на добровільне виконання сам по собі не може бути достатньою підставою для стягнення виконавчого збору у розмірі 10%, оскільки виконавчою службою не вчинено жодних дій, повязаних з примусовим виконанням рішення, боржник судове рішення виконав добровільно, без примусу, окрім факту відкриття виконавчого провадження та повідомлення про це сторін.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що 16.08.2012 року відкрито виконавче провадження ВП № 34020187 з примусового виконання наказу № 4/016-11-16, виданого господарським судом Київської області 19 червня 2012 року про стягнення з колективного підприємства «Асем» на користь ТОВ «Газова будівельна Компанія» коштів в розмірі 149 525,61 грн. (а.с. 39-40).

Постановою про відкриття виконавчого провадження боржника колективне підприємство «Асем» зобовязано виконати вимоги виконавчого документа самостійно у семиденний строк з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Також у п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2012 р. ВП № 34020187 КП «Асем» попереджено, що у разі невиконання в наданий для добровільного виконання строк, та не надання боржником документального підтвердження виконання рішення, буде розпочато примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору у розмірі 10% від суми стягнення та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

30.08.2012 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена для виконання боржнику КП «Асем» (а.с. 48), та отримана боржником 14.09.2012 р. (а.с. 49).

21.09.2012 р. КП «Асем» направило до другого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції клопотання про відстрочення виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, із зазначенням про надання в подальшому необхідних документів на підтвердження обґрунтованості заявленого клопотання (а.с. 50).

В подальшому 24 вересня 2012 року (отримано виконавчою службою 25.09.2012 р.) на обґрунтування клопотання про відстрочення виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, КП «Асем» надало пояснення та документи, відповідно до яких між стягувачем та боржником ведуться переговори щодо відкликання стягувачем ТОВ «Газова будівельна Компанія» заяви про примусове виконання наказу господарського суду та щодо проведення взаєморозрахунків у робочому порядку (а.с. 51-52).

02.10.2012 р. другий Суворовський ВДВС Одеського міського управління юстиції Листом повідомив КП «Асем» про відсутність у державного виконавця правових підстав для надання відстрочки або розстрочки виконавчого провадження (а.с. 53, 54).

15.10.2012 р. КП «Асем» направило до другого Суворовського ВДВС Одеського міського управління юстиції клопотання про зупинення виконавчого провадження, у звязку з укладенням мирової угоди, яке отримано виконавчою службою 16.10.2012 р. (а.с. 55, 56). ДО клопотання надано мирова угода від 05.10.2012 р.

18 жовтня 2012 року, 29 жовтня 2012 року постановою № В-3/1063 відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання наказу № 4/016-11-16 виданого господарським судом Київської області 19 червня 2012 року, на десятиденний строк з моменту винесення постанови, у звязку з надходженням від боржника заяви відповідно до якої 05.10.2012 р. сторони уклали мирову угоду та матеріали направили до суду для вирішення зазначеного питання (а.с. 41, 42).

22.10.2012 р. другий Суворовський ВДВС Одеського міського управління юстиції листом повідомив КП «Асем» про відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження.

12.11.2012 року постановою № В-3/1063 відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання наказу № 4/016-11-16, виданого господарським судом Київської області 19 червня 2012 року, на десятиденний строк з моменту винесення постанови, у звязку з надходженням від боржника заяви відповідно до якої 05.10.2012 р. сторони уклали мирову угоду та матеріали направили до суду для вирішення зазначеного питання (а.с. 60).

19 листопада 2012 року ТОВ «Газова будівельна Компанія» направила до виконавчої служби заяву, яка отримана виконавчою службою 26.11.2012 р. про повернення виконавчого документа, в якій, з постанням на укладення мирової угоди та не здійснення примусового стягнення коштів, просило виконавчу службу повернути наказ № 4/016-11-16, виданий господарським судом Київської області 19 червня 2012 року (а.с. 65).

03 грудня 2012 року постановою ВП № 34020187 про повернення виконавчого документа стягувачу, наказ № 4/016-11-16, виданий господарським судом Київської області 19 червня 2012 року, повернутий стягувачу за його заявою, а постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та про стягнення виконавчого збору виведені в окремі виконавчі провадження (а.с. 43-44).

03 грудня 2012 року постановою ВП № 34020187 головним державним виконавцем другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ стягнуто з боржника КП «Асем» виконавчий збір в розмірі 24 952,56 грн. (а.с. 69).

06 грудня 2012 року винесена постанова ВП № 35563029 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови № 34020187 від 03 грудня 2012 року, виданої Другим Суворовським ВДВС Одеського МУЮ про стягнення з боржника КП «Асем» виконавчого збору в розмірі 24 952,56 грн. (а.с. 68), яка направлена боржнику 11.12.2012 р. (а.с. 66).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскарженої постанови про стягнення виконавчого збору, але за інших підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 28 закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній станом на 03.12.2012 р.) обовязковою передумовою стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, є:

- не виконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону (у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження);

- повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача;

- самостійне виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача;

Як підтверджено матеріалами справи (а.с. 63) підставою для винесення оскарженої постанови від 03.12.2012 р. ВП № 34020187 про стягнення з боржника виконавчого збору, зазначена підстава саме невиконання КП «Асем» самостійно в строк до 23 серпня 2012 року наказу № 4/016-11-16 виданого господарським судом Київської області 19 червня 2012 року, відповідно до постанови державного виконавця від 16 серпня 2012 року про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апелянта, щодо застосування до спірних правовідносин таких передумов стягнення виконавчого збору, як повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та самостійне виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо невиконання самостійно КП «Асем» наказу № 4/016-11-16, виданого господарським судом Київської області 19 червня 2012 року, у строк встановлений постановою про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2012 року (у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) до 23 серпня 2012 року, апеляційний суд зазначає, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2012 року (а.с. 39-40), направлена КП «Асем» 30 серпня 2012 року та ним отримана 14 вересня 2012 року (а.с. 48, 49).

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що невиконання позивачем самостійно наказу господарського суду у строк до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження до 23 серпня 2012 року, відбулось внаслідок порушення державним виконавцем приписів ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», норми якою встановлюють, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що стягнення виконавчого збору обумовлено не тільки наявністю обставин зазначених в ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження, а й добросовісним дотриманням державним виконавцем приписів Закону України «Про виконавче провадження» в частині належного та своєчасного виконання своїх обовязків.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для скасування оскарженої постанови від 03 грудня 2012 року ВП № 34020187 про стягнення з боржника виконавчого збору, саме з підстав неналежного виконання державним виконавцем другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ вимог ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Інші доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє, як такі, що не стосуються підстав прийняття оскарженої постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, з посиланням на те, що спір який виник між сторонами має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Апеляційний суд зазначає, що ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року було відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом КП «Асем», саме з тих підстав, що на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а спір має вирішуватись за правилами господарського судочинства (а.с. 12).

Проте ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2013 року, скасована ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2012 року, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, питання щодо поширення юрисдикції адміністративних судів на спірні правовідносини вирішено судовим рішенням, яке набрало законної сили, та висновки якого співпадають з постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року N 5, від 14 вересня 2012 року N 10, від 30 вересня 2013 року N 14, від 12 вересня 2014 року N 10).

Оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова змінена в мотивувальній частині з підстав за яких задоволений адміністративний позов.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 195, 196, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ст. ст. 207, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2013 року змінити в мотивувальній частині, зазначивши, що підставою для скасування постанови від 03 грудня 2012 року ВП № 34020187 про стягнення з боржника виконавчого збору, є неналежне виконання державним виконавцем другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції вимог ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

В іншій частині постанову Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2013 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 02 листопада 2015 року.

Головуючий: суддя С.Д Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Ю.В.Яковлев