Справа № 2а-52/11
Суддя: Іщенко І. В.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-52/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2011 року Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі: головуючого судді Іщенко І. В. при секретарі Калініченко С.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Першотравневого управління Пенсійного фонду України м. Чернівці про визнання незаконними дії відповідача при нарахуванні заниженого розміру пенсії і зобов'язання виконати призначення, перерахунок і виплату розміру пенсії інваліду З групи особі постраждалій в наслідок Чорнобильської катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Першотравневого управління Пенсійного фонду України м. Чернівці про визнання незаконними дії відповідача при нарахуванні заниженого розміру пенсії і зобов'язання виконати призначення, перерахунок і виплату розміру пенсії інваліду З групи особі постраждалі й в наслідок Чорнобильської катастрофи, посилаючись на те, що він є інвалідом 3-ї групи, 1 категорії, постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи. На даний час знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівців, та отримує пенсію, яка менша мінімального розміру пенсії передбаченого чинним законодавством. Відповідно до СТ.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 - 12 від 28.02.91 року, пенсії особам віднесеним до 1,2,3,4 категорій встановлюються у вигляді

а) Державної пенсії.

б) Додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на

державну пенсію.

Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю у розмірах:

*інвалідам 1 групи-100% мінімальної пенсії за віком;

*інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком;

*інвалідам З групи - 50% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких, встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути меншим по 1 групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по З групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком

Вказує на те, що п. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком 25 років страхового стажу встановлюється, в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тому вважає, що йому як інваліду З групи, особі, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, розмір державної та додаткової пенсії повинен розраховуватись виходячи з наведених розмірів ч.4 ст. 54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і повинен складати з врахуванням підвищення розміру мінімальної пенсії.

Вказує, що розмір мінімальної пенсії за віком повинен визначатись Законами України, а не нормативними правовими актами Кабінету Міністрів України.

В листопаді 2010р. позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, як того вимагає закон, але отримала відмову. Вважає, що відповідач відмовив в перерахунку пенсії безпідставно, посилаючись не на закон, а на підзаконні нормативно - правові акти, не взявши до уваги обставини, а саме відмовляючи у перерахунку пенсії, посилається на постанову КМУ № 654, від 16.07.2008р. «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», не враховуючи те, що дана постанова не встановлює розмір мінімальної пенсії за віком, що протирічить п. 2 Постанови Верховної Ради «Про введення в дію Закону України «Про внесення змін та доповнень до Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996р. №242/96 ВР.

Просив суд, визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці. Зобов'язати УПфУ в Першотравневому районі м. Чернівці здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 49, 50, 54, ч. 4 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з моменту звернення. ОСОБА_2.67 ч.З Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зобов'язати відповідача у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, підвищувати розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю. Перерахунок пенсії здійснювати з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

В судовому засіданні позивач не з»явився, просив справу розглянути у його відсутності. Позов

підтримав.

Представник відповідача в суд не з»явився, просив позов позглянутии у його відсутності. Позов не визнає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3-ї групи, 1 категорії, постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії А №113098, а також копією довідки серії МСЕ №222849.

ОСОБА_1 на даний час знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівців, та отримує пенсію.

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії відповідно до ст.ст.49,50,54 п. 4 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року .

12.10.2010 року відповідачем на адресу позивача, надіслано відповідь у якій міститься відмова

щодо перерахунку пенсії.

ОСОБА_2 Ч.1 ст.9 КАС України, - суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України.

В ч.З ст. 22 ОСОБА_3 України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в своєму рішенні №8-"рп/2005 від 11.10.2005р. зазначив, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик, можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Статтею 49 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року К796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, з, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення права на отримання пенсії), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2-ї групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими десяти мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_2 зі статтею 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Як установлено судом позивач є інвалідом 2-ї групи, потерпілим від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до категорії 1 осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності на підставі статті 54 «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року N 796-ХІІ та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі статті 50 цього Закону.

Отже, як вбачається з вищевикладеного, розрахунок пенсій позивачу УПФ провело на підставі змін від 28.12.2007р. до Закону К796-ХІЇ розмір пенсії з урахуванням коефіцієнтів, обчислений відповідно до СТ.54 Закону К796-ХІІ, до даних змін до закону ч.4 ст.54 передбачала, призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими десяти мінімальних пенсій за віком, що вочевидь є порушенням Конституційних прав позивача, так як внесенні змін до Закону N796-XII звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод позивача.

Крім того. Конституційний Суд України в своєму рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005р. зазначив, що неприпустимо обмежувати конституційні права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою, ОСОБА_3 ( 254к/96-ВР ) та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту збоку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 ОСОБА_3 України (254к/96-ВР) не допускається.

Також, суд дійшов висновку про те, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50, 54 «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року N 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, виходячи з якого, визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ч.З СТ.8 ОСОБА_3 України, - ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача з наступних підстав.

ОСОБА_2 ст. 17 ч. 1 Закону України "Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції "Кожна фізична... особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Розглядаючи борги у сенсі поняття "власності", яке міститься у ст.1 ч.І Протоколу N 1 до Конвенції і не обмежено лише власністю на фізичні речі та не залежать від формальної класифікації у національному законодавстві, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права" і, таким чином, як власність.

При розгляді справи "Кечко проти України" (заява N 63134/00) Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення суду). У зв'язку з цим, Європейський Суд не прийняв до уваги позицію Уряду України про колізію двох нормативних актів - закону України, відповідно якому встановлені надбавки з бюджету і який є діючим та закону України "Про Державний бюджет" на відповідний рік, де положення останнього Закону, на думку Уряду України, превалювали як lex specialis.

Суд не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26 рішення "Кечко проти України"; рішення у справі "Бурдов проти Росії", N 59498/00).

З таких підстав доводи представника відповідача про відсутність фінансових можливостей держави не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст.104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

В судовому засіданні при розгляді справи, здобуто докази, щодо тверджень позивача в позовній заяві та в судовому засіданні його представника, про те, що відповідач порушив права позивача, передбаченні ОСОБА_3 України та Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», так як дійсно судом встановлено порушення прав позивача на соціальний захист, пенсії, що є основним джерелом існування позивача.

ОСОБА_2 П.1 та 2 ч.2. ст. 162 КАС України, - у разі задоволення адміністративного позову, суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх доказів, що є в матеріалах справи. В їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, враховуючи те, що судом встановлено, що дії Першотравневого управління ПФУ м. Чернівці, не ґрунтуються на законі та суперечать вимогам ОСОБА_3 України, внаслідок чого порушує право позивача на пенсійне забезпечення, суд вважає, що необхідно відновити порушені права та інтереси, шляхом задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача здійснити

перерахунок та виплату пенсії за 2005,2006, 2007, 2008, 2009 роки не підлягають задоволенню.

Відповідно до СТ.99 ч.1,2 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, суд вважає, що позивачі повинні були дізнатися, що їх право на проведення та отримання перерахунку пенсії за 2007-2010 рік порушено саме з 12 квітня 2010 року .

Виходячи з наведених вище обставин та норм закону, а також приймаючи до уваги те, що позивач звернувся з даним позовом до суду лише в листопаді 2010 року, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог щодо проведення перерахунку та виплати пенсії за 2007 - 2009 роки.

Відповідно до СТ.100 ч.2 КАС України встановлено, якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Оскільки позивачами не надано суду доказів поважності причин пропущення ними строку звернення до суду з даним позовом, суд вважає, що підстави для поновлення зазначеного строку відсутні.

Частиною 1 СТ.100 КАС України передбачено, що пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи те, що представник відповідача наполягав на застосуванні наслідків пропуску строків звернення до адміністративного суду стосовно вимог позивачів щодо перерахунку та виплати пенсії за 2007 - 2009 роки, суд вважає, що позовні вимоги позивачів в цій частині задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.8,22 ОСОБА_3 України ст.ст.2,6,8-9,70-71,104,158-163,167,185,186 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірні дії Першотравневого управління Пенсійного фонду України м. Чернівці з приводу відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст.ст.49,50,54 ч.4 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 12.04.2010 року.

Зобов'язати Першотравневе управління Пенсійного фонду України м. Чернівці здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст.49,50,54 ч.4 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 12.04.2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_4 І. В.