Справа № 640/7890/13-а
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Київ К/800/56181/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Ситникова О.Ф.(суддя-доповідач),

Малиніна В.В.,

Швеця В.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про перерахунок пенсії за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2013 року позовні вимоги задоволені.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м, Харкова здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника з 01 квітня 2012 року, з 01 вересня 2012 року, з 01 жовтня 2012 року, з 01 грудня 2012 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року залишено без змін постанову Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2013 року.

Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2013 року та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року, Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова звернулось до суду з касаційною скаргою, в який просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів, в межах ст. 220 КАС України, дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, судами попередніх інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_7.

На утриманні у позивача, залишилося двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2

В жовтні 2004 року, позивачі звернулися до відповідача із заявою за призначенням пенсії на дітей по втраті годувальника.

Управлінням пенсійного фонду у Київському районі м. Харкова була заведена пенсійна справа №104582/168 та з 13 грудня 2004 року призначена пенсія відповідно до Закону України „Про державну службу".

З 01.01.2005 року та з 01.01.2006 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати суддям на підставі довідок Територіального управління ДСА в Харківській області та заяви позивачів до відповідача, пенсія по втраті годувальника була перерахована.

19.03.20012 року з Територіального управління ДСА в Харківській області позивачі отримали довідку №1031, зі змісту якої випливає, що суддівська винагорода, яку б отримував ОСОБА_7 згідно Закону України „Про судоустрій і статус суддів" по основним видам оплати праці станом на 01.02.2012 р. склала 11 159,20 грн., тому 21.03.2012 р. позивачами надано УПФ України в Київському районі м. Харкова вищевказану довідку для здійснення перерахунку пенсії.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 24.09.2012 р. зобов'язано УПФУ у Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії по втраті годувальника у зв'язку з підвищенням суддям заробітної плати з 01.02.2012 р.

У зв'язку з підвищенням суддям заробітної плати, 03.04.2013 р. позивачі звернулись до УПФУ в Київському районі м. Харкові про здійснення перерахунку пенсії по втраті годувальника за наступний-період: у розмірі 90% з 01.04.2012 р., у розмірі 70 % з 01.09.2012 р., у розмірі 70 % з 01.10.2012 р, у розмірі 70% з 01.12.2012 р.

Також встановлено, що відповідачем до теперішнього часу перерахунок пенсії не здійснено.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, яка призвела до порушення прав позивачів на своєчасне нарахування та отримання пенсії по втраті годувальника, а також зобов'язання відповідача вчинити певні дії, та зобов'язати перерахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну пенсію по втраті годувальника.

З таким висновком погоджується і колегія суддів Вищого адміністративного суду України, з огляду на наступне.

Особливий статус судді, гарантії його незалежності визначено Конституцією і законами України.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про статус суддів» судді є посадовими особами судової влади, які відповідно до Конституції України наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов'язки на професійній основі в Конституційному Суді України та судах загальної юрисдикції.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні визначена як професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що суддя, на якого поширюється дія положень статей 1, 2 Закону України «Про державну службу», є державною службовою особою, яка здійснює функції представника державної судової влади на постійній основі, наділений повноваженнями здійснювати правосуддя та одержує суддівську винагороду за рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України «Про державну службу», яка, зокрема, визначає підстави для виходу на пенсію державних службовців та її розмір, а також передбачає, що пенсія державному службовцю виплачується незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію.

Конституцією України та Законом України «Про статус суддів» визначено граничний вік перебування судді на посаді - 65 років.

Крім того, визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до них високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Про це неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

Відповідно до частини четвертої статті 43 Закону України «Про статус суддів» судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу».

Аналіз статті 43 Закону України «Про статус суддів» свідчить про те, що вона регулює відносини, пов'язані з відставкою судді, яка, у свою чергу, є підставою для виникнення спеціальної правоздатності у судді для набуття особливого соціального забезпечення.

Зазначена стаття, як і в цілому Закон України «Про статус суддів», посилює гарантії незалежності суддів порівняно з іншими категоріями державних службовців, право на пенсію яких передбачено статтею 37 Закону України «Про державну службу». Зокрема, вона передбачає можливість вибору суддею одного з двох варіантів соціального забезпечення у разі виходу у відставку - отримання пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання.

Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя. Про це зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Виходячи з особливого статусу суддів як носіїв державної влади з притаманним їм спеціальним соціальним захистом та конституційними гарантіями їхньої незалежності суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що стаття 43 Закону України «Про статус суддів» не суперечить положенням статті 37 Закону України «Про державну службу» та не обмежує право суддів на отримання пенсії державних службовців, а встановлює для них додаткові гарантії. У зв'язку з цим судді мають право на отримання пенсії на визначених Законом України «Про державну службу» умовах в разі досягнення ними пенсійного віку.

У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено порядок оплати праці працюючим суддям, яким виплачується суддівська винагорода.

Статтею 129 вказаного Закону визначено вид, склад, розмір суддівської винагороди, яка складається з грошового утримання, яке включає в себе посадовий оклад та доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь, роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з 01 січня 2012 року працюючим суддям підвищено посадові оклади.

Вказане дає підстави для здійснення перерахунку пенсій суддям, що вийшли на пенсію і які отримують пенсії як державні службовці.

Отже, підвищення розміру заробітної плати працюючим суддям з 01 січня 2012 року дає підстави для перерахунку пенсій суддям, що отримують пенсії як державні службовці, а тому позивач набув право на перерахунок пенсії згідно ст. 37-1 Закону України «Про державну службу».

Конституційним Судом України викладені правові позиції стосовно гарантій незалежності суддів у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 та від 3 червня 2013 року №3-рп/2013.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 231 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова залишити без задоволення, а постанову Київського районного суду м. Харкова від 19 червня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Судді О.Ф. Ситников

В.В. Малинін

В.В. Швець