Справа № 2-а-2787/11
Суддя: Тимченко Л. М.
Дата ухвалення: 2011-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2-а-2787/11
ПОСТАНОВА

Іменем України

"27" квітня 2011 р. Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Тимченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії в скороченому провадженні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія та Державного казначейства України, Пенсійного фонду України про визнання протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія, про зобовязання здійснити перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , стягнення пенсійної заборгованості солідарно в сумі 355 187 грн.23 коп., -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі Позивач) 26 січня 2011 року звернулася до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія (надалі Відповідач 1 або Управління ) та Державного казначейства України ( надалі Відповідач 2) та до Пенсійного фонду України (надалі Відповідач 3) про стягнення пенсійної заборгованості та про зобовязання здійснити перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатити щорічну допомогу на оздоровлення, посилаючись на те, що в червні .2010 року він звернувся із заявою до Управління про перерахунок пенсії як інваліду другої групи відповідно до вимог ст.54 вказаного закону в розмірі не нижчому за вісім мінімальних пенсій за віком, однак йому було відмовлено. Таку відмову вважає неправомірною та просить суд зобовязати Управління зробити йому перерахунок пенсійних виплат за період з 2003 року в сумі 355 187 грн.23 коп. з урахуванням індексу інфляції за вказаний період.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії і має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Їй як інваліду другої групи, інвалідність якого повязана з наслідками Чорнобильської катастрофи, відповідно до вказаного закону призначено основну пенсію по інвалідності та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю. Проте, основна державна та додаткова пенсії виплачуються їй у розмірі, який не відповідає розміру, визначеному ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи» та Законами України про державний бюджет на відповідний рік. Тому, будучи незгодним з сумою нарахованої пенсії вона звернулася до УПФ в м. Олександрія з вимогою провести перерахунок пенсії і нарахувати її відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи» з 2003 року до цього часу і на майбутнє.. Проте, в перерахунку пенсії було відмовлено на тій підставі, що розмір пенсій, які їй виплачуються, визначені постановами Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»від 28.05.2008 №530, «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 №654, що є вірним. Вважає такі дії Відповідача 1 протиправними та просить суд зобовязати перерахувати та виплатити їй пенсію за період з 2003 року.

Позовна заява залишалась без руху.

В частині вимог позивача за період 01 червня 2010 року провадження у справі відкрито. В іншій частині позовні вимоги залишено без розгляду.

Відповідачі копію ухвали про відкриття скороченого провадження у справі отримали, однак у вказаний строк

Управління не подало письмове заперечення проти позову, письмових заяв чи клопотань до суду

також не надійшло.

В своїх запереченнях до адміністративного позову Відповідач 2 пояснив, що Держказначейство не має права встановлювати чи змінювати видатки Державного бюджету , прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушувало, тому правових підстав вирішувати питання щодо взаємовідносин між сторонами немає. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В запереченнях до адміністративного позову Відповідач 3 посилається на те, що Позивач отримує призначені йому виплати у відповідності до вимог чинного законодавства. На думку Відповідача 3 після рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 року щодо неконституційності окремих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» були прийняті постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 №530 та від 16 липня 2008 року №654 щодо розміру пенсій, доплат окремим категоріям осіб учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Відповідно до цих постанов позивачу і виплачується пенсія, а тому і відмову в перерахунку Позивачу пенсії згідно ст.ст. 50. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вважає правомірною. Відповідач

посилається на те, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, що визначені вказаним законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строки позовної давності.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження, оскільки повідомлені сторонами обставини

справи є достатніми для прийняття судового рішення.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача в межах встановленого законом строку підлягають задоволенню

частково.

Задовольняючи позовні вимоги за період з 01 червня 2010 року суд виходив з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(далі Закон № 796-ХІІ).

Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач є інвалідом другої групи внаслідок захворювань, повязаних з наслідками аварії на ЧАЕС і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Олександрія, що підтверджується копією пенсійного посвідчення та довідкою Управління, що є в матеріалах справи.

Тобто, між Позивачем і державою встановлено певний правовий зв`язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов`язання держави забезпечити соціальний захист вказаної категорії громадян.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи Відповідача 1 про фінансування виплат з Державного бюджету не приймається судом до уваги, оскільки ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорії 1. 2, 3, 4, встановлюється у вигляді: державної пенсії; - додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію. Статтями 50, 54 вказаного Закону передбачено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам 2 групи призначається у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Стосовно державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, то їх розміри в усіх випадках, не можуть бути нижчими, зокрема для 2 групи інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає за необхідне прийняти до уваги, що поняття «мінімальна пенсія за віком» про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування підвищення до пенсії згідно ст. ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого даною статтею, мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.. 54 вказаного закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Суд приймає до уваги загальні засади пріоритетності законів над підзаконними актами і вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсії передбачених ст.ст. 50, 54 вказаного Закону застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, і з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині нарахування на користь Позивача недоплаченої основної та додаткової пенсії а також щорічної допомоги на оздоровлення підлягають задоволенню починаючи з 01 червня 2010 року. Вказані позовні вимоги за період до 01 червня 2010 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Суд не враховує посилання Відповідача 1 на відсутність коштів для забезпечення виплат Позивачу, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Суд приймає до уваги, що Пенсійний фонд України діє у відповідності до положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рішення щодо призначення, донарахування та перерахунок пенсії приймаються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов`язок по нарахуванню та виплаті основної та додаткової пенсії Позивачу, передбаченої ст. 50,54 Закону, покладено на відповідні територіальні управління за місцем проживання Позивача.

Отже, суд вважає, що обов`язок щодо перерахунку пенсії покладено саме на управління Пенсійного фонду в м. Олександрія, який є належним відповідачем у справі.

Враховуючи те, що суд не вправі виконувати функції суб`єкта владних повноважень, покладені на нього законом, та приймаючи до уваги ,що питання щодо здійснення перерахунку пенсії відносяться до компетенції органів Пенсійного фонду України, суд визнав необхідним зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області самостійно здійснити перерахунок щомісячної основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю.

Відповідно до ст..99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до Адміністративного суду , встановленого цим кодексом або іншими законами . Для звернення до адміністративного суду за захистом прав , свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк , який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав , свобод та інтересів .

Як передбачено ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови ,якщо на цьому наполягає одна із сторін .Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку , встановленому цим кодексом .

Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»до деяких статей Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи», якими передбачено соціальні виплати чорнобильцям, в тому числі і до статей 50, 54, було внесені зміни. У звязку з цим було значно зменшено обсяги гарантій і компенсацій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 у справі №10-рп/2008 ці положення Закону було визнано неконституційними на тій підставі, що вони суперечать вимогам ст.22 Конституції України, де зазначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему (про що, зокрема, зазначено у рішенні від 11.10.2005 №8-рп/2005), повязану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до вимог ст.22 Конституції України не допускається.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону № 796-ХІІ особам, які віднесені до 1 категорії і є інвалідами 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів другої групи щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Отже, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародного договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Так, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Розрахунок пенсії позивачу проведено відповідачем на підставі постанов Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»від 28.05.2008 №530, «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян»від 16.07.2008 №654. Проте, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ застосуванню при їх обчисленні підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, суд вважає, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, як особі, яка віднесена до 1 категорії, у розмірах, менших ніж передбачених ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірними.

При визначенні розміру пенсії суд зобовязує Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області застосовувати розмір мінімальної пенсії за віком, який дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які тратили працездатність , відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 даного закону, іншого нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір, немає. Суд визначає термін перерахунку пенсії з 01 червня 2010 року.

При визначенні періоду перерахунку та виплати пенсії, суд враховує те, що позивачу інвалідність, що повязана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС встановлена довічна, призначення та виплата пенсії носить безстроковий характер, за заявою пенсіонера вид пенсії може змінюватися, а тому визначення кінцевого періоду перерахунку та виплати пенсії може не обмежуватись.

Часткове задоволення позовних вимог буде відповідати вищевказаним нормам закону та в повній мірі захистить інтереси позивача, яка втратила здоровя, приймаючи участь при ліквідації наслідків техногенної катастрофи.

Позовні вимоги до Державного казначейства України, Пенсійного фонду України задоволенню не підлягають.

Судові витрати суд вважає можливим віднести на рахунок держави .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 8, 16, 19, 22, 24, 55, 64, 95, 152 Конституції України, ст. ст . 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 3, 4, 8, 11, 17, 18, 19, 72, 99-100, 122,159-163, 167, 183-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії у розмірах передбачених ст. ст. 48, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», неправомірними..

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія Кіровоградської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильної катастрофи» із розрахунку 8 мінімальних пенсії за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, що розраховується відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб за період з 01 червня 2010 року з урахуванням фактично отриманої основної пенсії та додаткової пенсії за цей період.

В задоволенні решти позовних вимог та щодо позовних вимог до Державного казначейства України, Пенсійного фонду України відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави .

Копію постанови направити сторонам.

Постанова набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 254 - 256 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя :