Справа № 12117/11/2070
Суддя: Піскун В.О.
Дата ухвалення: 2011-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"09" листопада 2011 р. № 2а- 12117/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Піскун В.О.,

при секретарі судового засідання - Мараєвій О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати вимогу про сплату боргу Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області № 2341 від 05 травня 2011 року в розмірі 94 грн. 89 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 серпня 2011 року на його адресу надійшла вимога про сплату боргу Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області № 2341 від 05 травня 2011 року в розмірі 94 грн. 89 коп. Позивач вважає, що вказана вимога винесена з грубим порушенням Конституції України та інших законодавчих актів та підлягає скасуванню, оскільки відповідач вимагає сплатити страхові внески починаючи з 01 липня 2010 року, тобто за період коли Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ще не набрав чинності.

Позивач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від відповідача надійшли заперечення проти позову з проханням розгляд даної справи здійснювати без участі представника відповідача.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що позивач взяв на себе зобов'язання у сумі 2044,80 грн., а фактично сплатив 1889,85 грн. згідно звіту за 2010 рік, процент розмежування сум єдиного податку (42%) за січень 2011 року в сумі 42,00 грн. та за лютий 2011 року в сумі 18,06 грн. був зарахований в сплату страхових внесків, оскільки з 01.01.2011 року вступив в силу Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", отже загальна сума боргу позивача по сплаті страхових внесків складає 94,89 грн. Сума боргу позивачем не сплачена, у зв'язку з цим, на адресу позивача було надіслано вимогу про сплату боргу № 2341 від 05 травня 2011 року на суму 94,89 грн. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Таким чином, суд вважає, за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області з 23.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В03 № 566164 (арк. справи 5) та в 2010 році перебував на спрощеній системі оподаткування єдиному податку.

Управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області було виписано та надіслано на адресу позивача вимогу про сплату боргу № 2341 від 05 травня 2011 року на суму 94 грн. 89 коп., яку отримано ним 16.08.2011 року (арк. справи 6).

Суд зазначає, Закон України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV), що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до пп. 4 п. 8 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин та набрала чинності з 17.07.2010 року з дня опублікування в газеті "Голос України" від 17.07.2010 року №131, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом.

Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Відповідно до п. 4.7. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 року №21-1 (надалі - Постанова №21-1), в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, для фізичних осіб - підприємців, що сплачують єдиний податок, розмір мінімального страхового внеску визначається шляхом множення мінімального розміру заробітної плати, установленої законом на той час, за який здійснюється розрахунок сум страхових внесків, на 33,2 відсотка.

Отже, мінімальний розмір страхового внеску встановлено на календарний місяць, а сплата страхових внесків за кожен місяць здійснюється у розмірі не менше мінімального страхового внеску.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати у 2010 році, передбачений Законом України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" від 27.04.2010 року №2154-VI, що був чинний на момент виникнення спірних правовідносин, мінімальний внесок для зазначених осіб становить у липні-вересні 2010 року - 294,82 грн., жовтні-листопаді 2010 року - 301,12 грн., у грудні 2010 року - 306,10 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем самостійно було визначено розмір страхових внесків, що підлягають сплаті у 2010 році, та надано звіт до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про суми нарахованих страхових внесків за 2010 рік (зареєстрований 24.03.2011 року за №2679), який приєднаний до матеріалів справи. Відповідно до якого загальний розмір страхових внесків за 2010 рік становить 2044,80 грн., у тому числі за липень 2010 року в розмірі 294,82 грн., фактично сплачено страхових внесків у розмірі 1889,85 грн., у тому числі за 3 квартал 2010 року у розмірі 603,51 грн., за 4 квартал 2010 рік у розмірі 782,34 грн., що підтверджено квитанціями №121 від 18.10.2010 року та №88 від 17.01.2011 року, приєднаними до матеріалів справи.

Таким чином, загальна сума боргу позивача по сплаті страхових внесків за 2010 рік склала 94,89 грн. із зарахуванням в сплату страхових внесків проценту розмежування сум єдиного податку за січень 2011 рік у розмірі 42,00 грн., за лютий 2011 рік у розмірі 18,06 грн., що підтверджено карткою особового рахунку позивача, приєднаною до матеріалів справи.

Відповідно до п. 6 ст. 20 Закону № 1058-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з п.п. 5.1.4. п. 5.1. ст. 5 Постанови №21-1, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, нараховані за відповідний базовий звітний період страхові внески сплачуються платниками (крім гірничих підприємств) шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду незалежно від виплати заробітної плати (доходу), на суми яких нараховуються страхові внески.

Відповідно до п. 8.2. ст. 8 Постанови №21-1 органи Пенсійного фонду надсилають страхувальникам вимогу про сплату недоїмки в випадках, якщо страхувальник має на кінець звітного базового періоду недоїмку зі сплати страхових внесків. У цьому випадку вимога надсилається щомісяця протягом п'яти робочих днів, наступних за звітним базовим періодом. Вимога формується на підставі даних особових рахунків платників на всю суму боргу.

Відповідно до п. 8.4. ст. 8 Постанови №21-1 протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити зазначені у вимозі суми.

Загальна сума боргу по сплаті страхових внесків за 2010 рік у розмірі 94,89 грн. позивачем не сплачена.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо скасування вимоги Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про сплату боргу № 2341 від 05 травня 2011 року в розмірі 94 грн. 89 коп. є не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно із вимогами ст. 94 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 94, 160, 161, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про скасування вимоги - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Піскун В.О.