Справа № 753/15991/15-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/342/15
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА .А.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача КУРГАНСЬКОЇ Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ в ДАРНИЦЬКОМУ РАЙОНІ міста КИЄВА про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії - призначити спеціальну пенсію , суд -

В с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії - призначити спеціальну пенсію , обгрунтовуючи свої вимоги тим, що навесні 2014 року, коли агресія Російської Федерації на Сході України стала очевидною, він як свідомий громадянин і патріот прийняв рішення йти захищати територіальну цілісність нашої держави. Оскільки у військових комісаріатах ніхто тоді на військову службу не набирав, він був змушений вступити до добровольчого батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Згодом цей підрозділ офіційно увійшов до Національної гвардії України, з бійцями було укладено контракти про проходження служби у військовому резерві НГУ.
16.06. 2014 року він підписав контракт та був зарахований до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а з 07.07.2014 року був відправлений у складі свого підрозділу до зони проведення анти терористичної операції, де він виконував бойові завдання та приймав участь у звільненні багатьох населених пунктів від російсько-терористичних підрозділів.
29.08.2014року при виконанні бойового завдання з передислокації батальйону у м. Іловайськ Донецької області на їх колону було здійснено напад підрозділів регулярної армії Російської Федерації і його було важко поранено. Наразі лікування досі триває, але 15.02.2015 року Центральна медико-соціальна експертиза № 2 м. Києва надала йому другу групу Інвалідності, а 16.03.2015 року Управління праці та соціального захисту населення у Комунарському районі м. Запоріжжя надало йому статус ветерана війни - інваліда війни. Оскільки він на той момент був зареєстрований в м. Запоріжжя, пенсію по інвалідності йому призначало та нараховувало Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя. Виходячи з поданих ним документів йому було призначено спеціальну пенсію згідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки згідно з п. «г» ст. З цього Закону, він має право на пенсію нарівні з військовослужбовцями строкової служби та членами їх сімей.
03.06.2015 року він зареєстрував своє місце проживання в м. Києві та вирішив перевести пенсійну справу в управління Пенсійного фонду України за місцем проживання. Однак після того, як справа потрапила до Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва, його співробітники приблизно 29.07.2015 року сповістили його , що спеціальна пенсія була йому призначена неправомірно, що йому пере призначили пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання на загальних підставах згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Під час особистого прийому виконуюча обов`язки начальника управління ОСОБА_4 пояснила йому , що деякий час тому усі територіальні управління Пенсійного фонду України отримали роз`яснення від Головного управління Пенсійного фонду України щодо призначення пенсій резервістам, які отримали поранення, що призвели до інвалідності, та членам сімей загиблих під час виконання обов`язків служби резервістів. Згідно з цими роз`ясненнями такі резервісти не мають права на призначення спеціальної пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Його аргументи на користь призначення спеціальної пенсії були визнані недоречними, оскільки є чіткі вказівки вищого органу. В подальшому листуванні співробітниками Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва йому було лише роз`яснено їх позицію щодо призначення йому пенсії. Вважає рішення Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва щодо призначення йому пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання за Законом України «Про пенсійне забезпечення» неправомірним.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 вимоги заяви підтримав повністю з підстав, викладених в адміністративному позові, просить задовольнити позов, а саме:
Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про призначення йому пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання згідно Закону України " Про пенсійне забезпечення".

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва призначити та нарахувати йому спеціальну пенсію по інвалідності згідно Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" .

Разом з тим, просив стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва на його користь моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 1000 ( одну тисячу) гривень, заподіяної його неправомірним рішенням щодо нього, при цьому пояснивши суду, що коли держава потребувала захисту, втрачаючи все більше територій загарбаними підрозділами російсько-терористичних формувань, він із готовністю ринувся на її захист, не шкодуючи ані свого здоров`я, ані свого життя. В той час він не думав про статус, в якому перебуває, про необхідність соціальних гарантій та соціального захисту з боку держави. Він виконував свій конституційний громадянський обов`язок, він довіряв своїй державі.

Він зазнавав неабияких скрути і поневірянь, ризикуючи всім, заради збереження територіальної цілісності та суверенітету України. Саме тому кожне неправомірне рішення органів держаної влади, кожна формальна або бюрократична перепона на шляху до здійснення його прав у зв`язку із його пораненням або участю у бойових діях він сприймає дуже болісно - як зраду. Після поранення він тільки за два місяці зміг займатися оформленням усіх необхідних документів, тільки з середини жовтня 2014 року стан здоров`я дозволив йому почати збирати та розвозити по різних органах різні довідки. І тільки нещодавно він закінчив усі бюрократичні процедури. Точніше, думав, що закінчив. Рішення щодо призначення йому пенсії по інвалідності «внаслідок загального захворювання» завдало йому неабияких душевних страждань, змусило його замислитися про те, чи не безглуздими були всі його дії. Адже важко назвати «загальним захворюванням» поранення з крупнокаліберного кулемету в обставинах, коли частина його товаришів загинули. Таке формулювання причин його інвалідності він вважає приниженням не тільки його честі та гідності як воїна, але й приниженням честі й гідності усіх загиблих у той день бійців силових структур України. Вже те, що після всього пережитого та надання вичерпного переліку документів він був змушений щось доводити посадовцям, яких в тому числі він і захищав, отримавши поранення, було приниженням.

Представник відповідача Курганська Л.В., яка діє за довіреністю № 6586/08 від 16. 10. 2015 року , позовні вимоги не визнала повністю, просить відмовити в їх задоволенні, надавши свої письмові заперечення та оригінал пенсійної справи позивача для огляду у судовому засіданні.
Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою у м. Києві, Проспект Миколи Бажана.
Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до контракту від 16.06. 2014 року позивач ОСОБА_3 був зарахований до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( а.с. 9-10).
Згідно витяга з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України наказом № 120 від 16 червня 2014 року солдата резерву ОСОБА_3 зараховано в списки особового складу військової частини та на всі види забезпечення ( а.с. 11).
Згідно довідки про безпосередню участь особи в анти терористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, видана позивачу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України полковником ОСОБА_5 № 714 від 16.12. 2014 року, з якої вбачається, що в період з 07.07. 2014 року по 29.09. 2014 року позивач приймав безпосередню участь в анти терористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілостності України ( а.с. 12) .
Як вбачається із довідки № 47 від 17.12. 2014 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, солдат резерву ОСОБА_3 , 1983 року народження, 29.08. 2014 року приблизно о 11-00 при виконанні бойового завдання потрапив під обстріл поблизу м. Іловайськ, Донецької області в результаті обстрілу отримав кульове поранення ( а.с. 13) Як видно із довідки ЦМСЕК 2 АВ № 0079597 від 09.02. 2015 року позивачу надали другу групу інвалідності до 04.02. 2016 року ( а.с. 14).
Як видно з посвідчення серія НОМЕР_2 від 16 березня 2015 року позивач ОСОБА_3 є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни- інвалідів війни до 01.03. 2016 року ( а.с. 8) .
Листом № 462/К-415 від 07серпня 2015 року та відповідно розгорнутого роз"яснення № 486/К-415/1 від 21.08. 2015 року за підписом в.о. начальника управління Т.Ковальчук зазначили , що спеціальна пенсія позивачу ОСОБА_3 була призначена неправомірно, що йому пере призначили пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання на загальних підставах згідно Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».
Суд вважає, що перепризначення спеціальної пенсії відповідачем , яка вже була призначена позивачу Управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя, на пенсію на загальних підставах суперечить чинному законодавству.
Згідно ст. 65 Конституції України та ч. ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно п. 6 ч. З ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовий обов`язок включає й проходження служби у військовому резерві.

Згідно п. З ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» «військовослужбовці - особи, які проходять військову службу», а Згідно ч. 4 ст. 2 того ж Закону «види військової служби:

- строкова військова служба;

- військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

- військова служба за контрактом осіб рядового складу;

- військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

- військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів);

- військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

- військова служба за призовом осіб офіцерського складу.»

З цього очевидно, що проходження служби у військовому резерві не є військовою службою, а резервісти - не військовослужбовці.

В той же час аналіз законодавства показує, що резервісти - окрема категорія військовозобов`язаних , і з цим в своїй письмовій відповіді та у вільних поясненнях у судовому засіданні погоджується представник відповідача, але більш підготовлені та організовані для можливого призову при мобілізації.

Згідно аб. 5 ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» «військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави», а згідно ч. 6 ст. 2 того ж Закону «виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.»

А за ч. 6 ст. 29-1 цього Закону «Служба у військовому резерві запроваджується з метою планомірної підготовки резервістів для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань особовим складом у мирний та воєнний час шляхом набуття та підтримання на належному рівні вмінь і навичок за військово-обліковою спеціальністю.» Окрім того, законодавець дає багато непрямих підтверджень того, що резервісти - військовозобов`язані. Наприклад, у ч. З ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що «військовозобов`язані (крім резервістів) можуть бути призвані районними (міськими) військовими комісаріатами на навчальні збори до п`яти разів строком до двох місяців

кожного разу», а у ч. 5 тієї ж статті зазначено, що «військовозобов`язані (крім резервістів) у період між навчальними зборами можуть залучатися за планом Генерального штабу Збройних Сил України та органів управління іншими військовими формуваннями за погодженням з Генеральним штабом Збройних Сил України до перевірочних зборів строком до 15 днів як без відриву від виробництва, так і з відривом.»

А згідно з п. 2 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Національної гвардії України, затвердженому Указом Президента України № -70/2012 від 10 серпня 2012 року, «службу у військовому резерві Національної гвардії України проходять військовозобов`язані...»

Згідно з п. «г» ст. З Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» «умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на військовозобов`язаних,призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей». Тобто на резервістів, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, даний Закон теж поширюється.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з оригіналу пенсійної справи позивача, оглянутої у судовому засіданні, разом із пакетом необхідних документів при первинному призначенні пенсії позивач надавав і довідку з військової частини НОМЕР_1 , що під час отримання поранення він саме перебував на спеціальних зборах , вказана довідка міститься у пенсійній справі.

Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), видана позивачу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України № 47 від 17.12. 2014 року ( а.с. 13) , засвідчує, що позивач отримав поранення 29.08.2014 року при виконанні бойового завдання. Довідка про безпосередню участь особи в анти терористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, видана позивачу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України № 714 від 16.12. 2014 року ( а.с. 12) також підтверджує, що під час поранення позивач виконував обов`язки по захисту Вітчизни.

А згідно ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» «особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.»

Законодавець таким чином, виключив можливість невірного тлумачення Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відсилає підрозділи Пенсійного фонду України до спеціального закону (Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») при призначенні пенсії зазначеним категоріям осіб, до одної з яких належить і позивач ОСОБА_3 .
Порядок звернення за призначенням пенсії та дії органів, що призначають пенсії у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначені статтями 48 та 49 цього Закону.
У відповідності до статті 48 зазначеного Закону заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.
В розвиток наведеної норми Закону видано Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1.
Перелік документів, необхідних для призначення пенсії, визначений пунктами 7 - 11 згаданого Порядку.
Пунктом 16 наведеного Порядку передбачено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників до оформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
З наведених норм Положення наочно вбачається, що ГУ ПФУ в Дарницькому районі м. Києва не наділений компетенцією зменшення розміру призначеної пенсії, навіть у разі порушення перевірки обґрунтованості видачі документів (в цьому випадку посвідчення інваліда другої групи).
Натомість порядок дій органів Пенсійного Фонду України щодо перевірки документів чітко визначений наступними нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»

Відповідачем не надано до суду жодних допустимих та належних доказів правомірності своїх дій з питання зменшення розміру пенсії позивачу, тобто дії ГУ ПФУ не мають процесуальних правових підстав, а тому суд вважає ці дії неправомірними і вважає за необхідне поновити порушені права позивача у обраний ним спосіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Також, судом приймаються до уваги вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотримання принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв`язку з вищевикладеним, порушені права позивача підлягають поновленню шляхом здійснення перерахунку спеціальної пенсії по інвалідності згідно Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 03.06. 2015 року , в частині призначення спеціальної пенсії слід відмовити, оскільки остання була призначена та нарахована Управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя.
Вирішуючи питання стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 4 від 31 березня 1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що моральною шкодою є втрати не майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та духовних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають суттєве значення.
Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму (п. 4) зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач. Оскільки, як вбачається із пояснень позивача, рішення щодо призначення йому пенсії по інвалідності «внаслідок загального захворювання» завдало йому неабияких душевних страждань, змусило його замислитися про те, чи не безглуздими були всі його дії. Адже важко назвати «загальним захворюванням» поранення з крупнокаліберного кулемету в обставинах, коли частина його товаришів загинули. Таке формулювання причин його інвалідності він вважає приниженням не тільки його честі та гідності як воїна, але й приниженням честі й гідності усіх загиблих у той день бійців силових структур України. Вже те, що після всього пережитого та надання вичерпного переліку документів він був змушений щось доводити посадовцям, яких в тому числі він і захищав, отримавши поранення, було приниженням.

Беручи до уваги наведені обставини та положення закону, суд приходить до висновку, оскільки сам по собі факт зменшення розміру призначеної пенсії та призначення позивачу пенсії по інвалідності «внаслідок загального захворювання» завдало йому неабияких душевних страждань, адже дійсно важко назвати «загальним захворюванням» поранення з крупнокаліберного кулемету, а отже таке формулювання причин його інвалідності для позивача є приниження його честі та гідності як воїна, а тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач, як суб"єкт владних повноважень, не довів правомірність його бездіяльності.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9-12, 69,71,158, 160-163, 167 КАС України, ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст. 23 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України у своїй № 4 від 31 березня 1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди",Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_2 до УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ в ДАРНИЦЬКОМУ РАЙОНІ міста КИЄВА про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії - призначити спеціальну пенсію, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва про призначення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого а проживаючого у АДРЕСА_1 , пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання згідно Закону України " Про пенсійне забезпечення".

Зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва здійснити перерахунок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого а проживаючого у АДРЕСА_2 , спеціальної пенсії по інвалідності згідно Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 03.06. 2015 року , в решті позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Сягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, код на користь держави судовий збір в розмірі 1 218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень на р/р 0003 в УДК Дарницького району, код банку 820019, код ЄДРПОУ 38021179, код класифікації доходів бюджету 22030001, Дарницький районний суд код за позовні вимоги не майнового характеру.

Сягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, код на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого а проживаючого у АДРЕСА_2 , моральну шкоду у розмірі 1000 ( одну тисячу) гривень.

Сягнути з Управління Пенсійного фонду України в Дарницькому районі м. Києва, код на користь держави судовий збір в розмірі 1 218 ( одна тисяча двісті вісімнадцять) гривень на р/р 0003 в УДК Дарницького району, код банку 820019, код ЄДРПОУ 38021179, код класифікації доходів бюджету 22030001, Дарницький районний суд код за позовні вимоги майнового характеру.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення . Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16 листопада 2015 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК