Справа № 804/9495/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/22181/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 р.

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 р.

у справі № 804/9495/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Веста-Маркет»

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД Веста-Маркет» (далі - позивач, ТОВ «ТД Веста-Маркет») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області Державної податкової служби (далі - відповідач, ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 20.03.2013 р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 р. постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 р. залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 р. і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська проведено планову виїзну перевірку ТОВ «ТД Веста Маркет» за період з 01.10.2011 р. по 30.09.2012 р., за результатами якої складено акт від 14.02.2013 р. №442/221/34498989.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем пп.14.1.11 п.14.1 ст.14 та пп.135.5.4 п.135.5 ст.135 Податкового Кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток всього у сумі 685182,00 грн., у тому числі за IV квартал 2011 року на суму 685182,00 грн.; п. 198.6 ст. 198 та абзацу «б» п. 200.4 ст. 200 Податкового Кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2012 року в розмірі 285920,00 грн. та занижено податок на додану вартість всього на суму 187902,00 грн.; пп.16.1.4 ст. 16, п. 57.1 ст. 57, п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України, в результаті чого було допущено несвоєчасну сплату узгодженої суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість по податковому повідомленню-рішенню № від 19.12.2011 та по уточнюючому розрахунку від 28.09.2011 № .

На підставі акта перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: № від 20.03.2013, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток на 685182 грн; № від 20.03.2013, яким позивачу зменшено від'ємне значення податку на додану вартість на 285920 грн.; № від 20.03.2013, яким позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на додану вартість на 234877,50 грн.; № від 20.03.2013 про накладання штрафу за затримку на 22 календарних дні граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання в розмірі 39913,58 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що за договорами доручення №2Б від 12.01.2008 та №32Б від 22.01.2008 ТОВ «Фінанс Груп Інвест» від імені ЗАТ «Веста Дніпро» укладено договори купівлі-продажу цінних паперів №3Б від 12.01.2008 та №33Б від 22.01.2008.

Відповідно до умов договору №3Б від 12.01.2008 р., загальна ціна продажу пакету цінних паперів складає 999550грн, яку покупець сплачує продавцю на банківський рахунок протягом 365 днів.

Відповідно до умов договору №33Б від 22.01.2008 р., загальна ціна продажу пакету цінних паперів складає 1999500гр, яку покупець сплачує продавцю на банківський рахунок протягом 365 днів.

Також між названими сторонами укладені додаткові угоди, якими збільшено строки сплати по договорам №3Б від 12.01.2008 р. та №33Б від 22.01.2008 р.

В акті перевірки зазначено, що строк позовної давності за вимогами про сплату позивачем вартості придбаних цінних паперів закінчився. Відповідно у позивача виникла безнадійна заборгованість та обов'язок збільшити валові доходи.

Відповідно до пункту 7.5.1 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», чинного до 01.01.2011 р., датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2.6 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» визначено, що податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону) платник податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.

Статтею 15 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» визначено строк давності тривалістю 1095 днів.

Отже, за чинним до 01.01.2011 р. законодавством платник податків мав право в порядку, визначеному пунктом 5.1 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», на включення до податкового кредиту сум за податковою накладною протягом 1095 днів, наступних за останнім днем граничного строку подання податкової декларації за період, в який така податкова накладна була отримана.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що висновки ДПІ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська про безнадійну заборгованість у зв'язку із спливом строку позовної давності є необґрунтованими.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку щодо безпідставності висновків податкового органу про заниження податку на прибуток, завищення позивачем залишку від'ємного значення в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2012 року та заниження податку на додану вартість за березень - липень 2012 року.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового Кодексу України в разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків погашеної суми податкового боргу

Судами встановлено, що ТОВ «ТД Веста Маркет» до податкової інспекції направлено уточнюючий розрахунок № від 28.09.2011, в якому задекларована сума в рядку 18 «позитивне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» становить 313608 грн. Водночас позивачем було подано уточнюючі розрахунки № та № від 29.09.2011 р., якими виправлена помилка уточнюючого розрахунку від 28.09.2011 р. та в яких зазначена сума до сплати ПДВ відсутня, що підтверджено актом перевірки.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про безпідставність застосування податковим органом штрафних санкцій до позивача за затримку сплати на 1 день зобов'язання з податку на додану вартість за серпень 2011 року, виходячи з дати подання уточненого розрахунку від 29.09.2011 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 р. та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 р. залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області відхилити.

2.Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2013 р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун