Справа № 162/46/13-а (2-а/162/4/13)
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ К/800/40968/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Ємельянова В.І., Рецебуринський Ю.Й.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління юстиції у Волинській області на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області, Головного управління юстиції у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання дій протиправними, скасування постанови про повернення виконавчого документу від 25.12.2012р. ВП№35035348, відновлення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2а-4292/11 та вжиття всіх необхідних виконавчих дій щодо своєчасного виконання судового рішення.

Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 19.02.2013р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р. скасовано рішення суду першої інстанції, позовні вимоги задоволено частково. Визнано дії протиправними та скасовано постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області про повернення виконавчого документу стягувачеві від 25.12.2012р. ВП№35035348. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням апеляційного суду не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультативними.

Згідно статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документу з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено обов'язок державного виконавця здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В ході розгляду справи судами встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 05.11.2012р. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2а-4292/11, виданого 28.09.2012р. Любешівським районним судом Волинської області про зобов'язання УПСЗН Любешівської РДА нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.01.2011р. по 07.09.2011р. щомісячну грошову допомогу в зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірі 40% від мінімальної заробітної плати відповідно до статті 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області від 25.12.2012р. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем були вжиті усі можливі дії по виконанню судового рішення, а тому підстави для скасування оскаржуваної постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.12.2012р. та відновлення виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2а-4292/11 відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги частково, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем не вжиті всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду, а саме, державним виконавцем не притягнуто до відповідальності посадових осіб боржника, безпідставно констатовано поважність причин невиконання судового рішення при тому, що обов'язковим до виконання судовим рішенням обов'язок по нарахуванню та виплаті стягувану належних йому сум було покладено саме на боржника, а не на осіб, які забезпечують формування державного бюджету чи забезпечення фінансування певних його витрат.

З такими висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам процесуального та матеріального права і фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки апеляційного суду не спростовують і є безпідставними, оскільки відповідачем судове рішення не виконано, всі можливі заходи виконання судового рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», вжито не було, а тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Головного управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.07.2013р. у даній справі - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Головуючий: О.П. Стародуб

Судді: В.І. Ємельянова

Ю.Й. Рецебуринський