Справа № 404/7710/15-а
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/7710/15-а
Номер провадження 2-а/404/593/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - судді Завгороднього Є.В.,

при секретарі Ткачук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу ДПС ДАІ з обслуговування м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просив визнати не законною та скасувати постанову серії ПС2 №190406 від 18.10.2015 року по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП накладене на нього у вигляді стягнення в розмірі 255 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ч. 4 ст.128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.10.2015 року інспектором взводу ДПС ВДАІ з обслуговування м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 та 18.10.2015 року інспектором на основі даного протоколу відносно позивача було винесено постанову серії ПС2 № 190406 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 гривень.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові інспектором зазначено, що 18.10.2015 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель», д/н НОМЕР_1, в м. Кіровограді на перехресті вулиць ОСОБА_3 Шатіла, здійснив зупинку стоянку, чим порушив п. 15.9, п. 15.10 ПДР України.

Згідно пояснень позивача наведених у протоколі, він вказав, що з правопорушенням не згоден, здійснив припаркову, у звязку із обставинами, що сталися через порушення громадського порядку біля агітаційного намету.

Статтею 122 ч. 1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки.

Пунктом п. 15.9 ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

Пунктом 15.10 ПДР України стоянка забороняється а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

До позову в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 додав фотокартки місця, де він розташував свій транспортний засіб, тобто не на перехресті зазначених доріг, а на прибудинковій (прилеглій) території біля відділення «Ощадбанку», що знаходиться в будинку № 7, враховуючи дорожню обстановку: ширину та відстань до виїзду з прилеглої території, наявність інших припаркованих автомобілів, відсутність небезпеки для всіх без виключення учасників дорожнього руху. На даному узбіччі не встановлено яких-небудь заборонювальних дорожніх знаків та бордюру покрашеного жовтим кольором, що до нього прилягає. Узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, гужових возів (саней).

В тексті оскаржуваної постанови чітко не зазначено підпункт, який на думку інспектора порушив ОСОБА_1, тому що пункт 15.10. ПДР має ще вісім підпунктів. Інспектор ДПС при документуванні згаданого порушення дійшов помилкового висновку, що спірний транспортний засіб здійснив зупинку-стоянку на перехресті, оскільки це не є перехрестям, а є виїздом на прилеглу територію, п. 1.10 ПДР визначає що перехрестя, це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Так-як ОСОБА_1 розташував свій транспортний засіб не на перехресті зазначених доріг, а на прибудинковій (прилеглій) території, тобто за межами проїзної частини кожної з доріг, тому безпідставні обвинувачення, відносно позивача щодо недотримання ним п.15.10, або 15.9. ПДР так як авто був припаркований не на проїжджій частині.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення та накладенні стягнення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм викладених в ст. 71 КАС України встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості.

Суб'єкт владних повноважень - відповідач у справі зобовязаний подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, незалежно від того, на чию користь вони можуть бути використані - на користь відповідача чи позивача. Проте докази на підставі яких інспектор ДАІ дійшов висновку про винність позивача в скоєнні адміністративного правопорушення надані не були.

Таким чином, враховуючи, що на порушення ст. 256 КУпАП інспектором не надано доказів на підтвердження вини позивача, то суд вважає про можливість задоволення позову, оскільки підставою для скасування оскаржуваної постанови є недоведеність під час судового розгляду вини позивача із-за ненадання відповідачем доказів на підставі яких він прийшов до висновку про винуватість позивача у інкримінованому правопорушенні.

Враховуючи вимоги Інструкції з діяльності підрозділів ДПС Державтоінспекції МВС України та керуючись ст. ст. 251, 280, 283, 293 КУпАП, ст. 71, 72, 158,163, 256 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 190406 від 18.10.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_4