Справа № 2а-12314/10/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2011-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2011 р. № 2а-12314/10/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Падляк О.І.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Західно-Українська енергетична компанія" до ДПІ у Залізничному районі м. Львова про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західно-Українська енергетична компанія" звернулось до суду з адміністративним позовом до ДПІ у Залізничному районі м. Львова, та просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення № /0/29490 від 29.10.2010р. та №/0/29492 від 29.10.2010р.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.12.2010 р. відкрито провадження у справі та призначено на 21.01.2011 р. Розгляд справи відкладався в порядку, передбаченому ст. 150 КАС України.

Позовні вимоги мотивовані наступними обставинами. 29.10.2010 року Державною податковою інспекцією у Залізничному районі міста Львова було винесено податкове повідомлення-рішення № /0/29490 яким ТзОВ "Західно-Українська енергетична компанія" визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3 204 473 грн. в т.ч. 2 136 315,00 грн. - основного платежу та 1 068 158,00 - штрафних санкцій, та податкове повідомлення-рішення №/0/29492 від 29.10.2010р., яким ТзОВ "Західно-Українська енергетична компанія" визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 5 392 460,00 грн. в т.ч. 2 136 315,00 грн. основного платежу та 1 068 158,00 грн. штрафних санкцій.

Вказані податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем на підставі акту перевірки ДПІ у Залізничному р-ні м. Львова від 06.10.2010 року № 2539/23-2/36461945 «Про результати планової виїзної перевірки ТзОВ «Західно-Українська енергетична компанія» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 30.03.09 по 31.03.10 року, валютного та іншого законодавства за період з 30.03.09 по 31.03.10 року».

В висновках акту перевірки ДПІ у Залізничному р-ні м. Львова від 06.10.2010 року № 2539/23-2/36461945 зазначено, що перевіркою встановлено порушення ст. 3, ст. 4, п. 5.1. ст. 5, п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст. 216, ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, що призвело до завищення валових доходів на загальну суму 64 824 099 грн. та завищення валових витрат на загальну суму 76 479 263 грн., які підлягають коригуванню в частині відсутності обєкта оподаткування по нікчемним правочинам; п. 5.1. ст. 5, п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5, п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5, п.п. 11.2.1. п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»занижено податок на прибуток в сумі 2 913 791 грн., у т.ч. за 4 квартали 2009р. в сумі 2 674 219 грн., за 1 квартал 2009р. в сумі 239 572 грн.; ст. 3, ст. 4, п.п. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7, п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7, п.п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7, п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7, п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 216, ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, що призвело до завищення податкових зобовязань по ПДВ на загальну суму 13 298 153 грн. та завищення податкового кредиту по ПДВ на загальну суму 13 421 068 грн., які підлягають коригуванню в частині відсутності обєкта оподаткування по нікчемним правочинам та заниження ПДВ всього у сумі 2 136 315 грн., у т.ч. за грудень 2009 року в сумі 2 136 315 грн., крім того занижено рядок 26 «Залишок відємного значення ПДВ»за вересень 2009 року в сумі 2470 грн., за жовтень 2009 року в сумі 2 486 грн., за листопад 2009 року в сумі 2 523 грн., за березень 2010 року в сумі 51 654 грн. та завищено рядок 26 «Залишок відємного значення ПДВ»за лютий 2010 року в сумі 9 685 грн.

Висновки акту перевірки щодо порушень позивачем вимог законодавства мотивовані тим, що при проведенні планової виїзної документальної перевірки було встановлено, що позивач відобразив у бухгалтерському обліку та податковій звітності господарські операції щодо придбання нафтопродуктів у ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево»та подальший продаж цих нафтопродуктів покупцям ТзОВ «Бав-Л»та ТзОВ «Юком», які фактично не відбувалися, а отже є нікчемними, у звязку з тим, що первинні документи, отримані від вищевказаних підприємств та видані покупцям є недостовірними.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та додаткові поясненнях по справі, подав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог, просить позов задовольнити. Позивач вважає, що висновки посадових осіб в акті перевірки ґрунтуються на припущеннях та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, позивач вважає, що відсутні будь-які правові підстави вважати договори, укладені між ним та вказаними в акті перевірки контрагентами, нікчемним. Також, в позовній заяві, зазначається про відсутність порушень позивачем норм Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" та Закону України "Про податок на додану вартість".

Відповідач подав заперечення проти позову, відповідно до якого, відповідач вважає, що позивачем не могли здійснюватись зазначені господарські операції з ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево», а також з ТзОВ «Юком», ТзОВ «Бав-Л», оскільки на думку відповідача у позивача відсутні необхідні для цього виду діяльності виробничі потужності, трудові ресурси, основні фонди, транспортні засоби, а також відсутність відповідних товарно-транспортних накладних по проведених операціях щодо купівлі та подальшому продажу нафтопродуктів вказує на відсутність фактичного отримання та продажу товарів (робіт, послуг), отже на безтоварність зазначених операцій.

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

ДПІ у Залізничному районі м. Львова проведено планову виїзну документальну перевірку ТзОВ "Західно-Українська енергетична компанія", за результатами якої було складено акт від 06.10.2010 року № 2539/23-2/36461945 «Про результати планової виїзної перевірки ТзОВ «Західно-Українська енергетична компанія», за з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 30.03.09 по 31.03.10 року. На підставі даного акту відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення №/0/29492 від 29.10.2010р. та №/0/29490 від 29.10.2010р., якими позивачу визначено грошові зобовязання: податковим повідомленням-рішенням № /0/29490 визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 3 204 473 грн. в т.ч. 2 136 315,00 грн. - основного платежу та 1 068 158,00 - штрафних санкцій; №/0/29492 від 29.10.2010р. визначено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 5 392 460,00 грн. в т.ч. 2 136 315,00 грн. основного платежу та 1 068 158,00 грн. штрафних санкцій.

Як вбачається із акту перевірки та податкових повідомлень-рішень, підставою для визначення сум грошових зобовязань стали висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: ст. 3, ст. 4, п. 5.1. ст. 5, п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», ст. 216, ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, що призвело до завищення валових доходів на загальну суму 64 824 099 грн. та завищення валових витрат на загальну суму 76 479 263 грн., які підлягають коригуванню в частині відсутності обєкта оподаткування по нікчемним правочинам; п. 5.1. ст. 5, п.п. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5, п.п. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5, п.п. 11.2.1. п. 11.2 ст. 11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»занижено податок на прибуток в сумі 2 913 791 грн., у т.ч. за 4 квартали 2009р. в сумі 2 674 219 грн., за 1 квартал 2009р. в сумі 239 572 грн.; ст. 3, ст. 4, п.п. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7, п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст. 7, п.п. 7.4.4. п. 7.4. ст. 7, п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7, п.п. 7.5.1. п. 7.5. ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. 216, ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, що призвело до завищення податкових зобовязань по ПДВ на загальну суму 13 298 153 грн. та завищення податкового кредиту по ПДВ на загальну суму 13 421 068 грн., які підлягають коригуванню в частині відсутності обєкта оподаткування по нікчемним правочинам та заниження ПДВ всього у сумі 2 136 315 грн., у т.ч. за грудень 2009 року в сумі 2 136 315 грн., крім того занижено рядок 26 «Залишок відємного значення ПДВ»за вересень 2009 року в сумі 2470 грн., за жовтень 2009 року в сумі 2 486 грн., за листопад 2009 року в сумі 2 523 грн., за березень 2010 року в сумі 51 654 грн. та завищено рядок 26 «Залишок відємного значення ПДВ»за лютий 2010 року в сумі 9 685 грн.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законами України "Про оподаткування прибутку підприємств" та "Про податок на додану вартість", Порядком оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженим Наказом ДПА України від 10.08.2005р. №327, ЦК України, ГК України.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем укладено ряд договорів щодо купівлі-продажу нафтопродуктів у ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево», договір зберігання нафтопродуктів на нафтобазі ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево»та договори щодо подальшого продажу нафтопродуктів іншим контрагентам позивача - ТзОВ "Юком", ТзОВ "Бав-Л". На підтвердження факту укладення та виконання вказаних угод щодо купівлі нафтопродуктів та їх подальшого зберігання позивачем до матеріалів справи долучено копії Договорів поставки №47 від 01.09.09р. та №63 від 25.12.09р. з ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево»(постачальник) на поставку нафтопродуктів, відповідно до якого постачальник зобовязаний передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти, додаткові угоди до вказаних договорів поставки, видаткові накладні, акти приймання-передачі товару, Договір б/п від 01.09.2099 р. про надання послуг з ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево». На підтвердження укладення угод щодо продажу придбаних нафтопродуктів позивачем долучено до матеріалів справи копію договору поставки №Б/З/1 від 28.08.09р. з ТзОВ «Бав-Л»та договору поставки №ЗУ-1 від 01.09.09р. з ТзОВ «Юком», додаткові угоди до зазначених договорів, видаткові накладні, акти приймання-передачі товару, податкові накладні, свідоцтва платників ПДВ покупців. Як вбачається із вказаних документів позивачем придбавались у ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево»нафтопродукти по базису поставки «в ємностях (резервуарах) нафтобази ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево»» з одночасним передання цих нафтопродуктів на зберігання в ємностях зазначеної нафтобази. В подальшому ці нафтопродукти продавались покупцям, ТзОВ «Бав-Л»та ТзОВ «Юком», які зобовязувались отримати їх та забезпечити вивезення їх з нафтобази за свій рахунок.

За вказаними операціями позивачем сформовано валові витрати та податковий кредит по ПДВ за фактом придбання товарів у продавця нафтопродуктів, а також валовий дохід та податкові зобовязання з ПДВ по реалізації товарів зазначеним покупцям, що підтверджено актом перевірки.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові витрати виробництва та обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно із п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону, до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону, не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно із п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону, датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку; або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

Пунктом 1.7 ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" визначено, що податковий кредит це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту, згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 даного Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у звязку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У відповідності до п.п.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 згаданого Закону, зокрема, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Орган державної податкової служби в акті перевірки висновки про порушення норм податкового законодавства позивачем обґрунтовує виключно твердженням про відсутність реальних поставок товарів (робіт, послуг), а тому виписані акти виконаних робіт та податкові накладні не можуть бути використані при формуванні валових витрат та податкового кредиту.

Відповідно до п.1.3 Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженим Наказом ДПА України від 10.08.2005р. №327, акт - службовий документ, який стверджує факт проведення невиїзної документальної або виїзної планової чи позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності суб'єкта господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єктами господарювання. Згідно з п.1.7 даного Порядку, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства викладаються в акті невиїзної документальної, виїзної планової чи позапланової перевірок чітко, об'єктивно та в повній мірі, із посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Однак, всупереч наведеним вимогам, акт перевірки не містить обєктивного аналізу господарських операцій вчинених позивачем з ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево», ТзОВ «Юком», ТзОВ «Бав-Л», натомість ґрунтується виключно на припущеннях про те, що вони не могли відбутись, а отже є нікчемними.

В підтвердження обставин реальності господарських операцій судом взято до уваги первинні документи щодо господарської діяльності позивача. Так, в матеріалах справи наявні всі необхідні належні первинні документи, які свідчать про реальність та законність здійснених операцій щодо купівлі позивачем та подальшому продажу ним нафтопродуктів покупцям.

Також судом приймається до уваги, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження обєктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу обєктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших обєктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. Дана позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". З врахуванням того, що орган державної податкової служби при встановленні факту нікчемності правочину в акті перевірки покликався саме на ст.228 ЦК України, наведені обставини враховуються судом при прийнятті судового рішення.

Щодо висновків акту перевірки про завищення валових доходів, то вони ґрунтуються виключно на вищенаведених висновках по операціях щодо придбання товарів. Однак, всупереч вимог Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженим Наказом ДПА України від 10.08.2005р. №327, він не містить жодних обґрунтувань щодо порушень норм податкового законодавства при податковому обліку операцій з продажу позивачем товарів та послуг, а отже підстави для зменшення позивачу валових доходів в даному випадку не можна вважати обґрунтованими.

Відповідно ж до п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валовий доход це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами. Згідно із п.п.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону, датою збільшення валового доходу вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), що підлягають продажу, у разі продажу товарів (робіт, послуг) за готівку - дата її оприбуткування в касі платника податку, а за відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного надання результатів робіт (послуг) платником податку.

Долученими до справи Договорами, актами, накладними підтверджено перші події, які надали позивачу законні підстави відображення сум валового доходу.

Судом також надано відповідну правову оцінку твердженням відповідача щодо відсутності у позивача відповідних товарно-транспортних щодо реалізації нафтопродуктів покупцям. Так, згідно Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженим наказом Міністерства Транспорту України №363 від 14.10.1997 року товарно-транспортна накладна, є документом, який підтверджує факт надання транспортних послуг та понесення транспортних витрат, а не сам факт поставки товару і її відсутність, за умови наявності таких документів, як договір, видаткові та податкові накладні, не може бути використана як доказ безтоварності операції та нікчемності правочину. Також, береться до уваги та обставина, що згідно наявних в матеріалах справи документах вбачається, що позивач придбавав та реалізовував нафтопродукти по базису поставки «в ємностях (резервуарах) нафтобази ВАТ «Закарпатнафтопродукт-Мукачево»». При цьому зобовязання щодо вивезення (транспортування) придбаних у позивача нафтопродуктів покладались на покупців цих нафтопродуктів, отже у позивача були відсутні правові підстави для оформлення відповідних товарно-транспортних накладних.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, а відтак зобовязані обґрунтовувати належність та допустимість доказів для підтвердження своїх вимог або заперечень, що позивачем не зроблено.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Залізничному районі м. Львова №/0/29492 від 29.10.2010 р. та №/0/29490 від 29.10.2010 р.

Стягнути з державного бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західно-Українська енергетична компанія" 3,40 грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Брильовський Р.М.

повний текст постанови виготовлено 02.09.2011 р.