Справа № 820/7194/15
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 жовтня 2015 р. № 820/7194/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Панченко О.В.

при секретарі судового засідання - Самігулліній К.В.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "СУМИ-РУНО"
до Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області
про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Приватне підприємство "СУМИ-РУНО", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Суми Головного управління ДФС у Сумській області від 07 липня 2015 р. №, №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.06.2015 року ДПІ у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області складено акт №1461/2207/32024572/137 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП "СУМИ-РУНО" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.", на підставі якого 07.07.2015 року були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення №, №, №, №. Позивач стверджує, що не вчиняв податкових правопорушень, про які згадується в акті перевірки. Викладені в акті судження інспекції є помилковими, не відповідають положенням закону та не узгоджуються з дійсними фактичними обставинами проведених платником податків господарських операцій. ТОВ "СУМИ-РУНО" виконані всі необхідні вимоги для включення до податкового кредиту сум ПДВ та сплачені податки у вірному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач - Державна податкова інспекція у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, позов не визнав.

У письмових запереченнях на позов (т.2 а.с.209-215) відповідач вказав, що викладені в акті №1461/2207/32024572/137 від 19.06.2015 р. судження ДПІ про вчинення платником податків податкових правопорушень є правильними та вірними. Вказані порушення встановлені цілком об'єктивно. В ході перевірки також була досліджена вся наявна податкова інформація з контрагентом позивача - ТОВ "Сєбо Плюс", ПП "Суми-Текс", ТОВ "Сумиреспект". На думку ДПІ, висновків інших податкових органів достатньо для судження про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України. За таких підстав, податкові повідомлення-рішення від 07.07.2015 року №, №, №, № є правомірними та обґрунтованими. Посилаючись на викладені вище доводи, відповідач просив суд ухвалити рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів:

Судовим розглядом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СУМИ-РУНО", пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб'єкта господарювання - юридичної особи, включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, код 32024572. (т. 1 а.с.11-12).

На обліку як платник податків підприємство перебуває в ДПІ м.Сумах ГУДФС у Сумській області.

На підставі наказу від 18.05.2015р. № 428, виданого Державною податковою інспекцією у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області та на виконання постанови слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Сумській області ОСОБА_2 від 07.04.2015 року по кримінальному провадженню №0000134, внесеному до ЄДР за фактом ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах за фактом службового підроблення службовими особами ТОВ "Сєбо Плюс" за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 212 ч. 1 ст. 366 КК України, відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Приватного підприємства "СУМИ-РУНО", код ЄДРПОУ - 32024572, з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.

Результати перевірки оформлені актом №1461/2207/32024572/137 від 19.06.2015 р. (т.1 а.с.17-64).

За висновками перевірки, позивачем - ТОВ "СУМИ-РУНО", порушено:

- пп.14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.228, п.п.231, п.п.14.1.225, п.14.1 ст.14, п.138.1, п.138.2, п.138.6, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.153.2.1, п.п.153.2.3 п.153.2, п.153.6 ст.153 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, у зв'язку з чим донараховано податок на прибуток в сумі683696 грн., у т.ч. по періодам: за 2013 р. на суму 7536 грн., за 2014 р. на суму 676160 грн.;

- п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, у зв'язку з чим донараховано податку на додану вартість на загальну суму 266841 грн., в.т.ч.: за березень 2014 р. на суму 164410,0 грн., за квітень 2014 на суму 334 грн., за травень 2014 на суму 5855 грн., за червень 2014 на суму 60320 грн., за серпень 2014 на суму 10406 грн., за вересень 2014 на суму 25516 грн., а також встановлено завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту на загальну суму 12992 грн., в т.ч. за грудень 2014 р. на суму 12992 грн.;

- п.119.2 ст.119, п.п. "б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ із змінами та доповненнями;

- п.п."г" п.160.1 та п.160.5 ст.160 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого донараховано податку на прибуток від доходів нерезидента з джерелом їх походження з України в сумі 2665,33 грн., у тому числі за 2013 рік 1970,60 грн., за 2014 рік 694,73 грн.;

- ст.2 Закону України від 23.09.1994 №185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (із змінами та доповненнями) в частині виконання імпортних договорів №0101 від 19.04.2011 та №1728 МR від 01.03.2011 року;

- п.1 ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 №15-93 "Про системи валютного регулювання і валютного контролю" (із змінами та доповненнями) за період з 01.01.2013 по 31.12.2014 року.

На підставі акту перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 від 07 липня 2015 р., яким за порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.3 ст. 200 ПК України зменшено позивачу розмір відємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2014 р. на 12992,00 грн.;

- № НОМЕР_2 від 07 липня 2015 р., яким за порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нараховано суму грошового зобовязання (пеня за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД) в сумі 1602749,03 грн.;

- № НОМЕР_3 від 07 липня 2015 р., яким за порушення п.п. 14.1.27, пп.14.1.36, пп.14.1.228, п.п. 231, п.п. 14.1.255 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.6, п.138.8 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139, п. 153.2.1, п.п. 153.2.3 п. 153.2 п. 153.2.6 ст. 153 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток в розмірі 854620,00 грн., з яких 683696,00 грн. за основним платежем і 170924,00 грн. за штрафними санкціями;

- № НОМЕР_4 від 07 липня 2015 р., яким за порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 203.2 ст. 203 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з ПДВ на 333551,25 грн., з яких 266841,00 грн. за основним платежем і 66710,25 грн. за штрафними санкціями.

Розглядаючи справу, суд відмічає, що критерії правомірності рішень та діянь субєктів владних повноважень, до яких в розумінні ст. 3 КАС України та Податкового кодексу України належить і відповідач, викладені законодавцем в ч.3 ст.2 КАС України.

Досліджуючи обставини дотримання відповідачем згаданих критеріїв при реалізації владної управлінської функції у спірних правовідносинах, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1 ст.86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2 ст.86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст.86).

Керуючись приписами ст.11 КАС України, а також наведених норм процесуального закону, суд встановив, що під час проведення перевірки податком органом встановлено та зазначено в акті перевірки на арк. 12, що на порушення п.п. 14.1.27, пп.14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.6, п.138.8 ст. 138 ПК України ПП «СУМИ-РУНО» завищено собівартість придбаних товарів на суму 1365685,00 грн. за лютий 2014 р. у звязку з не підтвердженням реальності здійснення господарських операцій з ПП «СУМИ-ТЕКС», .

В акті перевірки (арк. 23) також вказано, що на порушення п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України ПП «СУМИ-РУНО» завищено податковий кредит на суму 273137,00 грн. за лютий 2014 р. у звязку з тим, що не вдалося підтвердити реальність здійснення господарських операцій з ПП «СУМИ-ТЕКС», .

Разом з тим, висновки податкового органу щодо не підтвердження факту придбання товарів у ПП «Суми-Текс», спростовуються наявними у підприємства та доданим до матеріалів справи первинним документами бухгалтерського обліку, зокрема: договором купівлі-продажу №01/12 від 01.12.2013 р. (т.1 а.с. 152-154), видатковими накладними: №ОтСТ-000001 від 09.12.2013 р. на суму 59932,80 грн. (в т.ч. ПДВ 9988,80 грн.), №ОтСТ-000002 від 09.12.2013 р. на суму 59932,80 грн. (в т.ч. ПДВ 9988,80 грн.), №ОтСТ-000003 від 10.12.2013 р. на суму 59433,36 грн. ( в т.ч. ПДВ 9905,56 грн.), №ОтСТ-000004 від 10.12.2013 р. у сумі 59832,91 грн. (у т.ч. ПДВ 9972,15 грн.), №ОтСТ-000005 від 10.12.2013 р., №ОтСТ-000006 від 11.12.2013 р. на суму 59725,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9954,20 грн.), №ОтСТ-000007 від 11.12.2013 р. на суму 58968,00 грн. (у т.ч. ПДВ 9828,00 грн.), №ОтСТ-000008 від 12.12.2013 р. на суму 59157,41 грн. (у т.ч. ПДВ 9859,57 грн.), №ОтСТ-000010 від 12.12.2013 р. на суму 59479,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9913,20 грн.), №ОтСТ-000009 від 13.12.2013 р. на суму 59479,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9913,20 грн.), №ОтСТ-000011 від 13.12.2013 р. на суму 59524,26 грн. (у т.ч. ПДВ 9920,71 грн.), №ОтСТ-000013 від 16.12.2013 р. на суму 59569,32 грн. (у т.ч. ПДВ 9928,22 грн.), №ОтСТ-000014 від 17.12.2013 р. на суму 59704,50 грн. (у т.ч. ПДВ 9950,75 грн.), №ОтСТ-000016 від 18.12.2013 р. у сумі 59094,30 грн. (у т.ч. ПДВ 9849,05 грн.), №ОтСТ-000017 від 18.12.2013 р. у сумі 59725,50 грн. (у т.ч. ПДВ 9954,20 грн.), №ОтСТ-000018 від 19.12.2013 р. на суму 59725,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9954,20 грн.), №ОтСТ-000019 від 19.12.2013 р. на суму 59767,26 грн. (у т.ч. ПДВ 9961,21 грн.), №ОтСТ-000020 від 20.12.2013 р. у сумі 59809,32 грн. (у т.ч. ПДВ 9968,22 грн.), №ОтСТ-000021 від 20.12.2013 р. на суму 58884,00 грн. (у т.ч. ПДВ 9814,00 грн.), №ОтСТ-000022 від 23.12.2013 р. на суму 59725,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9954,20 грн.), №ОтСТ-000023 від 24.12.2013 р. на суму 59479,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9913,20 грн.), №ОтСТ-000024 від 25.12.2013 р. на суму 59479,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9913,20 грн.), №ОтСТ-000025 від 26.12.2013 р. на суму 59704,50 грн. (у т.ч. ПДВ 9950,75 грн.), №ОтСТ-000026 від 27.12.2013 р. на суму 59929,80 грн. (у т.ч. ПДВ 9988,30 грн.), №ОтСТ-000027 від 30.12.2013 р. на суму 59974,88 грн. (у т.ч. ПДВ 9995,81 грн.), (т.1 а.с.155, 157, 160, 162, 164, 167, 169, 172, 174, 177, 179, 184, 187, 189, 192, 194, 197, 199, 202, 204, 207, 213, 216, 219, 222), податковими накладними: №1 від 09.12.2013 р. на суму 59932,80 грн. (у т.ч. ПДВ 9988,80 грн.), №2 від 10.12.2013 р. на суму 59932.80 грн. (у т.ч. ПДВ 9988,80 грн.), №3 від 10.12.2013 р. на суму 59433,36 грн. (у т.ч. ПДВ 9905,56 грн.), №4 від 10.12.2013 р. на суму 59832,91 грн. (у т.ч. ПДВ 9972,15 грн.), №5 від 10.12.2013 р. на суму 58884,00 грн. (у т.ч. ПДВ 9814,00 грн.), №6 від 11.12.2013 р. на суму 59725,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9954,20 грн.), №7 від 11.12.2013 р. на суму 58968,00 грн., (у т.ч. ПДВ 9828,00 грн.), №8 від 12.12.2013 р. на суму 59157,41 грн. (у т.ч. ПДВ 9859,57 грн.), №10 від 13.12.2013 р. на суму 59479,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9913,20 грн.), №9 від 12.12.2013 р. на суму 59479,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9913,20 грн.), №11 від 13.12.2013 р. на суму 59524,26 грн. (у т.ч. ПДВ 9920,71 грн.), №12 від 16.12.2013 р. на суму 59569,32 грн. (у т.ч. ПДВ 9928,22 грн.), №13 від 16.12.2013 р. на суму 59569,32 грн. (у т.ч. ПДВ 9928,22 грн.), №14 від 17.12.2013 р. у сумі 59704,50 грн. (у т.ч. ПДВ 9950,75 грн.), №15 від 17.12.2013 р. у сумі 59704,50 грн. (у т.ч. ПДВ 9950,75 грн.), №16 від 18.12.2013 р. у сумі 59094,30 грн. (у т.ч. ПДВ 9849,05 грн.), №17 від 18.12.2013 р. на суму 59725,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9954,20 грн.), №18 від 19.12.2013 р. на суму 59725,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9954,20 грн.), №19 від 19.12.2013 р. на суму 59767,26 грн. (у т.ч. ПДВ 9961,21 грн.), №20 від 20.12.2013 р. на суму 59809,32 грн. (у т.ч. ПДВ 9968,22 грн.), №21 від 20.12.2013 р. на суму 58884,00 грн. (у т.ч. ПДВ 9814,00 грн.), №22 від 23.12.2013 р. на суму 59725,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9954,20 грн.), №23 від 24.12.2013 р. на суму 59479,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9913,20 грн.), №24 від 25.12.2013 р. на суму 59479,20 грн. (у т.ч. ПДВ 9913,20 грн.), №25 від 26.12.2013 р. на суму 59704,50 грн. (у т.ч.9950,75 грн.), №26 від 27.12.2013 р. на суму 59929,80 грн. (у т.ч. ПДВ 9988,30 грн.), №27 від 30.12.2013 р. на суму 59974,86 грн. (у т.ч. ПДВ 9995,81 грн.), 28 від 31.12.2013 р. на суму 30627,19 грн. (у т.ч. ПДВ 5104,53 грн.), (т.1 а.с.156, 158, 161, 163, 166, 168, 170, 173, 175, 178, 180, 183, 185, 188, 190, 193, 195, 198, 200, 203, 205, 208, 211, 214, 217, 220, 223, 226), товарно-транспортними накладними. (т.1).

Отже, у ПП «Суми-Руно» наявні всі первинні документи, надання яких покупцю передбачено умовами договору із зазначеним контрагентом. Договором купівлі продажу передбачено складання видаткових накладних та товарно-транспортних накладних. Видаткові, податкові накладні та товарно-транспортні накладні були надані до перевірки.

Суд відзначає, що податкові накладні при отриманні товару від вказаного постачальника складалися на кожну поставку товару у відповідності до вимог ПК України. Обсяг і вартість поставки визначалися фактичними потребами покупця і фактичними можливостями здійснення поставки.

Крім того, висновок про нереальність придбання товару у вказаного постачальника суперечить іншим обставинам, встановленим в ході перевірки, а саме контролюючим органом не заперечується використання такого товару в подальшій господарській діяльності підприємства, від якої було сплачено відповідні податки, що підтверджує і його фактичне отримання від постачальників.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Надані позивачем в засвідчених копіях первинні документи містять всі обовязкові реквізити.

В акті перевірки відповідач стверджує про те, що не вдалося підтвердити реальність здійснення господарських операцій між позивачем і ПП «СУМИ-ТЕКС».

Однак, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів твердження про нереальність вказаних господарських операцій або неможливості їх здійснення з боку ПП «СУМИ-ТЕКС».

Зокрема, відповідачем не надані докази невиконання контрагентом позивача зобовязань перед бюджетами, докази фактичної відсутності в них можливості надати позивачу товари (роботи, послуги) із залученням власних працівників або третіх осіб, докази того, що контрагент позивача має ознаки фіктивності.

Також відповідачем не надано акти за результатами перевірок контрагента позивача, довідки за результатами зустрічних звірок з даним суб'єктом господарювання щодо платника податків, будь-яких інших документів на підтвердження своїх тверджень.

Суд зазначає, що відповідачем не тільки не доведено обставини, на які він посилається, а й не спростовано надані позивачем докази укладення правочинів із його контрагентом та їх виконання.

Таким чином, на підставі наданих до матеріалів справи доказів адміністративним судом встановлено фактичне здійснення господарських операцій між ПП «СУМИ-ТЕКС» і позивачем та факт отримання позивачем товару від вказаного контрагента за визначеними в Акті перевірки господарськими операціями. Відтак, висновок відповідача про завищення собівартості придбаних товарів на суму 1365685,00 грн. і податкового кредиту на суму 273137,00 грн. у звязку з не підтвердженням реальності здійснення господарських операцій з ПП «Суми-Текс», , суд вважає необґрунтованим.

Окрім того, в Акті перевірки (арк. акту 14) вказано, що на порушення п.п. 14.1.27, пп.14.1.228, п.п. 231, п.п. 14.1.255 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.6, п.138.8 ст. 138 України позивачем включено до складу витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування за 2013-2014 р.р. (інші витрати звичайної діяльності та інші витрати), курсову різницю на суму 2408422,00 грн., яка нарахована на кінець звітного періоду за 2013 і 2014 р.р. за договорами переуступки боргу за валютними контрактами.

Також в розділі 3.6 Акту перевірки відповідач зазначив, що укладення між двома резидентами договору про переведення боргу за зовнішньоекономічним контрактом не відповідає вимогам валютного законодавства та посилаючись на порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» відповідачем було нараховано суму грошового зобовязання (пеня за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД) в сумі 1602749,03 грн.

Судом встановлено, що між підприємствами ПП «Суми-Руно» і ТОВ «Суми-Респект», та нерезидентами «Piemonte NZ Limited» (Новая Зеландия) і «TOPRAK DIS TICARET A/S/(Турція) були укладені наступні договори: договір про переведення боргу № 1/1 від 22.01.2012 р., договір про переведення боргу № 01/7 від 01.07.2013 р.

Згідно договору про переведення боргу № 1/1 від 22.01.2012, де ТОВ «Сумиреспект» (Первісний боржник), код ЕДРПОУ 34451626, та «Piemonte NZ Limited» (Новая Зеландия) (Кредитор), ПП «Суми Руно» (Новий боржник) приймає на виконання кредиторську заборгованість ТОВ «Сумиреспект» за отриманий товар, що підтверджено вантажно-митними деклараціями, від нерезидента «Piemonte NZ Limited» (Новая Зеландия) згідно Контракту № 1728 MR від 01.03.2011 р. в сумі 17813192,84 грн., що в валютному еквіваленті на момент укладення вищезазначеного договору складає 2229435,90 дол. США.

За умовами зазначеного договору Первісний боржник переводить борг по зовнішньоекономічному контракту, а Новий боржник приймає на себе виконання всіх грошових зобовязань, передбачених вищезазначеним Контрактом. Кредитор підтверджує свою згоду на переведення боргу по зовнішньоекономічному контракту № 1728 MR від 01.03.2011 року в сумі 2229435,90 ДОЛ.США (а саме переведення зобовязань по сплаті вказаної суми) з Первісного боржника на Нового боржника.

ПП «СУМИ-РУНО» на виконання своїх зобовязань за договором про переведення боргу № 1/1 від 22.01.2012 р. здійснило оплату по контракту №1728 MR від 01.03.2011 р. на підставі договору переведення боргу № 1/1 від 22.01.2012 р. згідно платіжних доручень на загальну суму 66300,00 дол. США (екв. 529935,90 грн.).

Станом на 31.12.2014 р. у підприємства ПП «Суми-Руно» по контракту №1728 MR від 01.03.2011 р. обліковується кредиторська заборгованість в сумі 2163135,90 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на 31.12.2014р. складає 35 424 413,95 грн.

Згідно договору про переведення боргу № 01/7 від 01.07.2013 року та додаткової угоди №1 від 01.07.2013, де ТОВ «Сумиреспект» (Первісний боржник) та «TOPRAK DIS TICARET A/S/», Туреччина (Кредитор), ПП «Суми Руно» (Новий боржник) приймає на себе кредиторську заборгованість ТОВ «Сумиреспект» за отриманий товар, що підтверджено вантажно-митними деклараціями від нерезидента TOPRAK DIS TICARET A/S, згідно Контракту № 0101 від 19.04.2011 р. в сумі 1227633,84 грн. (153637,60 дол. США). Кредитор підтверджує свою згоду на переведення боргу по контракту № 0101 від 19.04.2011 р. в сумі 153637,60 дол. США з Первісного боржника на Нового боржника.

ПП «СУМИ-РУНО» на виконання своїх зобовязань по договору про переведення боргу № 01/07 від 01.07.2013 року здійснило оплату по контракту № 0101 від 19.04.2011 р. на підставі договору про переведення боргу № 01/7 від 01.07.2013 року на загальну суму 129364,95 дол. США (екв. 922112,05 грн.).

Станом на 31.12.2014 р. у ПП «Суми-Руно» по контракту №0101 від 19.04.2011 р. обліковується кредиторська заборгованість в сумі 24 272,60 дол. США (за курсом НБУ на 31.12.2014 року 194010,89 грн.).

Твердження відповідача про нарахування пені за порушення ст. 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» на суму здійснених платежів на вказаними договорами, а саме в сумі 66300,00 дол. США за період з 08.10.2013 р. по 31.12.2014 р. і в сумі 129364,95 дол. США за період з 16.10.2013 по 31.12.2014 р., є безпідставними, з огляду на те, що вказані платежі за зовнішньоекономічними контрактами №1728 MR від 01.03.2011 р. і № 0101 від 19.04.2011 р. здійснювались за вже фактично отриманий товар на підставі вантажних митних декларацій, які були оформлені ще до укладення договорів про переведення боргу.

Відповідно статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-XII «Імпорт (імпорт товарів) - купівля (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних відносин, порушення резидентами строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

В ст. 2 того ж Закону встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

В преамбулі Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, яка була затверджена постановою Національного банку України від 29.03.1999 р. № 136, вказано, що дана інструкція постановлена відповідно до Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" від 23.09.94 № 185/94.

Вимоги Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» і Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями не поширюються на укладені позивачем договори переведення боргу, оскільки вони не є імпортними операціями резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки.

Суб'єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України (ч. 4 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»).

Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України (ч. 5 ст. 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»).

Облік операцій в іноземній валюті регулюється Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 21 "Вплив змін валютних курсів", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 р. N 193 і зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.08.2000 р. за N 515/4736

Пунктом 4 П(С)БО N 21 визначено, що курсова різниця - це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Податкові витрати за операціями в іноземній валюті формуються згідно з вимогами підпункту "а" підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138 Кодексу в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних відносин, та відносяться до інших операційних витрат, які включаються до складу витрат у періоді, в якому вони були здійснені (пункт 138.5 статті 138 Кодексу).

Визначені за правилами бухгалтерського обліку курсові різниці від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, для цілей оподаткування податком на прибуток визнаються витратами у звітному періоді їх виникнення відповідно до вимог Кодексу.

З Акту перевірки вбачається, що вона була здійснена на підставі наказу ДПІ у м. Сумах від 18.05.2015 р. № 428, яким було призначено документальну позапланову виїзну перевірку позивача на підставі п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України та згідно постанови слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Сумській області ОСОБА_2 від 07.04.2015 р. в кримінальному провадженні № 0000134.

В п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України вказано, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності такої обставини - отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Судом встановлено, що судове рішення суду (слідчого суді) про проведення перевірки діяльності позивача не приймалося.

В постанові від 07.04.2015 р. в кримінальному провадженні № 0000134 слідчий з ОВС відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Сумській області ОСОБА_2 як на підставу її винесення посилається на п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, ст. ст. 40, 110 КПК України.

Однак, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України містить відсилочну норму і встановлює, що постанова слідчого може бути підставою для проведення позапланової документальної перевірки платника податків лише у випадку, якщо вона винесена відповідно до закону.

В ч. 2 ст. 19 Конституції України вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ні ст. 40, ні ст. 110 КПК України, ні іншими нормами КПК України та законодавства України не надано повноважень безпосередньо слідчому ГУ Міндоходів (ДФС) призначати в ході здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні, без звернення до слідчого судді, перевірку платника податків з питань дотримання ним податкового законодавства.

Таким чином, постанова слідчого з ОВС відділу кримінальних розслідувань СУ фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Сумській області ОСОБА_2 від 07.04.2015 р. не надавала відповідачу законних підстав для здійснення перевірки позивача відповідно до п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Нормами ПК, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог ПК України щодо підстав перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої навіть у випадку, коли позивач окремо не оскаржував наказ контролюючого органу про її призначення.

Така правова позиції також зазначена в постанові Верховного Суду України від 27.01.2015 р. № 21-425а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, встановлені судом факти протиправності наказу на проведення перевірки та дій з її проведення, за наслідками яких складено акт, - а саме недотримання підстави для проведення перевірки, які передбачені п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 ПК України, - вказують на неможливість оцінювання Акту перевірки як належного і допустимого документу, що свідчить про порушення позивачем вимог податкового законодавства.

За відсутності законно проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01.09.2014 р. № К/800/52586/13.

Крім того, відповідно до п. 86.9 ст. 86 ПК України, в редакції, яка була чинною на час прийняття оспорюваних податкових повідомлень, у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи), у тому числі посадових (службових) осіб неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

З 01.09.2015 р. набув чинності Закон України від 17.07.2015 р. № 655-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків", яким підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 36 такого змісту: «у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків" (01.09.2015 р.) і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов'язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили».

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем із порушенням його компетенції і приписів вищезазначених норм ПК України та підлягають скасуванню.

Згідно до приписів ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 11, 12, 51, 71, ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 161ст. 162, ст. 163, ст. 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного підприємства "СУМИ-РУНО" до Державної податкової інспекції у місті Сумах Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Суми Головного управління ДФС у Сумській області від 07 липня 2015 р. №, №, №, №.

Постанова набирає законної сили згідно з ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду згідно з ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: шляхом подачі через Харківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення (у разі застосування судом ч. 3, ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні з дня отримання копії постанови, у разі повідомлення субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 цього Кодексу, про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду) апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 03 листопада 2015 року.

Суддя Панченко О.В.