Справа № П/811/311/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2015 рокусправа № П/811/311/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року

у справі № П/811/311/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.12.2014 №, яким до позивача застосовано штраф з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2381,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані помилковістю висновків відповідача про порушення позивачем строків сплати податку з доходів фізичних осіб у розмірі 12026,61 грн. згідно поданої декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік. Позивач вказує, що оскільки отриманий дохід (анульований (прощений) ПАТ «Дельта Банк» податковий борг у розмірі 72094,16 грн.) не пов'язаний з його підприємницькою діяльністю, відтак застосування податковим органом штрафних санкцій за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов'язання позивачем як фізичною особою-підприємцем є неправомірним.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.03.2015 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Постанову суду мотивовано тим, що дохід у розмірі 72 094,16 грн. отриманий позивачем як фізичною особою та не пов'язаний з його господарською діяльністю, а тому такий дохід підлягає оподаткуванню за загальними правилами, встановленими Податковим кодексом України для фізичних осіб. Податок на доходи фізичних осіб у розмірі 12026,61 грн. сплачений позивачем з дотриманням строків, встановлених п.179.7 ст. 179 ПК України, тобто то 01 серпня 2014 року.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що позивач як фізична особа-підприємець повинен був подати податкову декларацію про майновий стан за 2013 рік та сплатити узгоджену суму податкових зобов'язань у строки, передбачені пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, тобто до 19.02.2014, проте, зважаючи на те, що податок з доходів фізичних осіб був сплачений позивачем лише 23.07.2014, застосування до позивача штрафних санкцій є правомірним.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

До початку судового засідання до суду надійшли заперечення позивача на апеляційну скаргу, в яких позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 05.12.2007 між гр.ОСОБА_1 (Позичальник) та ПАТ «Дельта Банк» (Кредитор) укладено кредитний договір №9/ФКВ-07. 28.08.2013 між вищеозначеними особами укладений додатковий договір №1, пунктом 3 якого визначено, що сторони домовились здійснити прощення (анулювання) боргу за договором на суму в розмірі 72094,16 грн. відповідно до ст.605 Цивільного кодексу України.

23.04.2014 гр.ОСОБА_1 подав відповідачу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, у якій задекларовано дохід у розмірі 72094,16 грн. (рядок 01.07 «інші доходи») та податкове зобов'язання у розмірі 12 026,61 грн. (рядок 09).

23.07.2014 позивачем сплачено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 12026,61 грн., що підтверджується квитанцією №К23/N/100.

01.12.2014 відповідачем проведено камеральну перевірку СПД - фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності сплати податку на доходи з фізичних осіб, за результатами якої складено акт №001327/11-26-17-01/НОМЕР_1 від 01.12.2014.

Перевіркою встановлено порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме: несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 11908,60 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 01.12.2014, яким згідно п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України до позивача застосовано штраф з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2381,72 грн. (а.с.39).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст.57 ПК України).

За приписами п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Застосовуючи до позивача штрафну санкцію відповідно до вказаної норми п.126.1 ст.126 ПК України у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу, відповідач виходив з вимог пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 ПК України, згідно якому податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року, та п.57.1 ст.57 ПК України.

Отже за висновком відповідача, визначене в поданій позивачем податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік грошове зобов'язання належало до сплати до 19.02.2014.

Проте, відповідачем не прийнято до уваги, що пунктом 57.1 статті 57 ПК України встановлене загальне правило самостійної сплати платником податків суми податкового зобов'язання, зазначеної у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, і Податковий кодекс України містить інші, спеціальні, норми, за якими самостійно визначене платником податків грошове зобов'язання підлягає сплаті у строки інші, ніж встановлено вказаною нормою.

В даному випадку декларація про майновий стан і доходи за 2013 рік подавалась позивачем як фізичною особою, і у вказаній податковій декларації позивачем задекларований податок на доходи фізичних осіб, не пов'язаний з його господарською діяльністю.

Відповідно до п.49.1, п.49.2 ст. 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Правовідносини з податку на доходи фізичних осіб врегульовано розділом IV Податкового кодексу України.

За приписами пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Доходом з джерелом його походження з України - є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні (п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп. 164.1.2.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов'язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Пунктом 179.1 ст. 179 Податкового Кодексу України визначено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.7 ст. 179 Податкового Кодексу України фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Зважаючи на той факт, що позивач уклав кредитний договір саме як фізична особа та отримав дохід саме як фізична особа, доказів пов'язаності отриманого доходу позивача з його господарською діяльністю податковим органом не надано, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про правомірність сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб у строки, визначені п.179.7 ст.179 ПК України.

Посилання податкового органу на необхідність сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб у строки, передбачені п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, тобто протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки сплата вищеозначеного податку за приписами даної норми відбувається виключно у випадках отримання доходу від провадження платником податків господарської діяльності.

Суд першої інстанції під час розгляду справи дослідив обставини, які мають значення для справи, дав їм правильну юридичну оцінку, застосував до правовідносин, як виникли між сторонами по справі норми права, які регулюють саме ці правовідносини, прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення відсутні, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 березня 2015 року у справі № П/811/311/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко