Справа № 2а-75/10
Суддя: Головенко О. С. О. С.
Дата ухвалення: 2010-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Болехівський міський суд Івано-Франківської області
Справа №2а-75/10
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області під головуванням - судді Головенко О.С.

з участю секретаря судового засідання Латик B.C.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Болехівської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивачка звернувся до суду з зазначеним позовом в обгрунтування своїх вимог вказує, що 17 березня 2010 року адміністративна комісія при виконкомі Болехівської міської ради винесла постанову, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП та накладено штраф у розмірі 850 грн. Вважає постанову про накладення штрафу незаконною, оскільки розміщений на огорожі, яка є приватною власністю, інформаційний.щит не є рекламою, жодних попереджень від відповідача щодо недопустимості розміщення інформації про товар не отримувала. Просить скасувати постанову та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позов з підстав викладених в позовній заяві. Додатково пояснила, що є приватним підприємцем та має у власності приміщення по вул.Котляревського, 6 в м.Болехові. Дане приміщення вона надає в оренду синові ОСОБА_2 На огорожі навколо належного їй приміщення вони розмістили щити з інформацією про реалізовуваний товар: «Будівельні матеріали», «Ковані вироби».

Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка про одержання судової повістки (а.с.18).

У відповідності до положення ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, розгляд справи не відкладається і справа вирішується на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи у сукупності, давши їм правову оцінку, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що 17 березня 2010 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Болехівської міської ради Івано-Франківської області винесено постанову № 9 про накладення на ОСОБА_1 адміністративого стягнення за порушення ст. 152 КУпАП на основі розгляду протоколу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Згідно даних матеріалів, ОСОБА_1 4 березня 2010 року о 9 год.00 хв. самовільно (без дозволу) встановила рекламний засіб по вул. Котляревського на огорожі: реклама - ковані вироби, будівельні матеріали та накладено штраф у розмірі 850 грн.

Ст. 152 КУпАП передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Згідно з пунктом 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Кабінетом Міністрів України від 29.12.2003 року, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

Статтею 1 Закону України «Про рекламу» визначено, що реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

При цьому ч.7 ст.8 згаданого Закону встановлено, що розміщення інформації про виробника товару та/або товар у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, не вважається рекламою.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 здійснює виробництво та реалізацію будівельних виробів (а.с.20). В її власності є земельна ділянку в м.Болехів по вул. Котляревського, 6а, з цільовим призначенням - виробництво будівельних матеріалів (а.с.21).

Частину належного приміщення позивачка надала в оренду ПП ОСОБА_2, що підтверджується договором оренди від 01.02.2008 року (а.с.22-23).

На огорожі, що є приватною власністю ОСОБА_1 розмістила щит з інформацією про виготовлюваний (реалізовуваний) товар.

Відповідно до ч.З ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець) зобов'язний надати споживачеві достовірну інформацію про найменування, належність та режим роботи підприємства.

А отже, у випадку коли на фасаді будинку (приміщення), яке займає суб'єкт господарювання, розміщено вивіску з його назвою, а саме: інформацією про виробника товару та/або товар у місцях реалізації даного товару, яка не містить закликів до його придбання або іншої інформації, що призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару, така інформація не є рекламою і її розміщення не потребує одержання дозволу на розміщення об'єкта зовнішньої реклами.

Згідно положення ст. 251 КУпАп доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Нормою частини 2 ст.71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З огляду на це положення на пропозицію суду від 13.04.2010 р. від суб'єкта оскарження не надійшло заперечення проти позову та не отримано від них будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку адмінкомісією при виконкому Болехівської міської ради встановлено наявність у діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. Зокрема не предоставлено суду протоколу про адміністративне правопорушення, який є документом, що офіційно засвідчує факт неправомірних дій і одним з основних джерел доказів.

В своїх поясненнях позивачка вказувала на те, що на належній їй огорожі земельної ділянки по вул.Котляревського в м.Болехові, розмістила щит з інформацією про назву товару, що реалізує. Жодних закликів щодо придбання вказаного товару вивіска не містить.

Таким чином, наявні у справі докази, а саме пояснення позивачки, фотознімки, свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1В складу правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП і вони не спростовані відповідачем, оскільки ним не надано суду обгрунтованих доказів вини позивача у вчиненні правопорушення передбаченого ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В порушення вимог ст. 268 КУпАП, відповідач розглянув справу та виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у її відсутності, чим фактично позбавив її прав предбачених цією статтею.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Болехівської міської ради №9 від 17.03.2010 року не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі викладеного ст.19 Конституції України, ст.ст. 14-1, 254, 283, 288, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2,6,158,159-163 КАС України суд,-

постановив:

Позов задоволити.

Скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Болехівської міської ради від 17 березня 2010 року № 9 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу розміром 850 (вісімсот п'ятедсят) гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження в справі закрити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського Апеляційного адміністративного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня її проголошення, а у разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складання в повному обсязі, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції, або в порядку ч. З ст. 186 КАС України.

Постанова в повному обсязі виготовлена 18 червня 2010 року

Суддя Головенко О.С.