Справа № 826/1708/13-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/48092/13

К/800/47995/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Пасічник С.С.,

Кочана В.М.,

Швеця В.В.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Міністерства юстиції України, начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пицика Ярослава Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування наказу, касаційне провадження в якій відкрито за касаційними скаргами ОСОБА_4 та Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України, начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пицика Ярослава Миколайовича, в якому (з врахуванням прийнятих Окружним адміністративним судом м.Києва уточнень) просив визнати протиправними дії (бездіяльність) Міністерства юстиції України щодо: нездійснення контролю за доведенням йому начальником управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пициком Я.М. наказу Міністерства юстиції України від 01.08.2011р. №1929/5 «Про затвердження положення про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції»; невиплати у належному розмірі грошової премії за період з листопада 2011 року по квітень 2013 р. включно; видачі наказу Міністерства юстиції України від 07.03.2013р. №265/к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності; неналежного (формального) розгляду заяви від 25.01.2013р. щодо незгоди з підсумковою оцінкою у формі бланку щорічної оцінки за 2012р.; визнати протиправними дії начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пицика Я.М. щодо: внесення недостовірних відомостей до акта від 22.01.2013 р. про залишення позивачем робочого місця без поважних причин; внесення недостовірних відомостей до доповідної записки від 04.02.2013р. №18-48/25 щодо порушення позивачем трудових обов'язків; внесення недостовірних відомостей та недоліків у роботі ОСОБА_4 до форми бланку щорічної оцінки за 2012 рік; недоведення позивачеві розміру відсотка щомісячного преміювання працівників Міністерства юстиції України, встановленого Комісією з питань преміювання Міністерства юстиції; скасувати наказ Міністерства юстиції України від 07.03.2013р. №265/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.» як незаконний з часу його видання; стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_4 недовиплачену заробітну плату з урахуванням розміру відсотка щомісячного преміювання працівників Міністерства юстиції, встановленого Комісією з питань преміювання Міністерства юстиції за період з листопада 2011 року по квітень 2013 року включно у загальній сумі 14314,49грн., компенсаційні виплати втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_4 зазначав, що в порушення вимог законодавства, відповідачі не довели до його відома зміст наказу Міністерства юстиції України від 01.08.2011р. №1929/5 «Про затвердження Положення про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції України» та затвердженого ним Положення, що призвело до порушення його права на отримання належної заробітної плати через безпідставне щомісячне зменшення розміру премій з листопада 2011 року по квітень 2013 року; що ж до протиправності дій начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пицика Я.М., то остання виявлялась у вимаганні від позивача без належних на те правових підстав щоденної письмової звітності за відсутності конкретно поставлених керівником та заступником начальника Управління завдань на поточний день; не ознайомлення його протягом всього періоду роботи зі змістом правових документів, що регламентують роботу підрозділу; складанні доповідної записки від 04.02.2013р. №18-48/25 на ім'я заступника Міністра юстиції - керівника апарату Сєдова А.Ю., яка, на думку позивача, містила недостовірну інформацію про порушення ним трудових обов'язків, акту відсутності на робочому місці від 22.01.2013р.; неналежному (формальному) розгляді його заяви від 25.01.2013р. щодо незгоди з підсумковою оцінкою у формі бланку щорічної оцінки за 2012 рік; водночас, позивач вказав й про незаконність наказу від 07.03.2013р. №265/к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 22.05.2013р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.09.2013р., позов задоволено частково: визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо нездійснення контролю за доведенням ОСОБА_4 начальником Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пициком Я.М. наказу Міністерства юстиції України від 01.08.2011р. №1929/5 "Про затвердження Положення про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції"; скасовано наказ Міністерства юстиції України від 07.03.2013р. №265/к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4." як незаконний з часу його видання; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Приймаючи такі рішення, суди попередніх інстанцій виходили з недоведеності відповідачами факту постановлення перед позивачем чіткого завдання, за неналежне виконання якого останнього було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, зокрема, позивачеві не надано типовий приклад бази даних для її розроблення, не встановлено її формат, а також не визначено строки виконання завдання; крім того, суди прийшли до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині нездійснення Міністерством юстиції України контролю за доведенням до відома позивача наказу Міністерства юстиції України від 01.08.2011р. №1929/5 «Про затвердження Положення про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції України», хоча вказаним наказом такий обов'язок було покладено на відповідну посадову особу відповідача, проте, доказів ознайомлення позивача з таким наказом надано не було; водночас, відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суди взяли до уваги, що преміювання працівників Міністерства юстиції України у зазначений період здійснювалось в межах економії фонду оплати праці, а премії залежали від особистого вкладу кожного працівника в загальні результати роботи; право ж надавати пропозиції щодо розміру премії кожного працівника структурного підрозділу відповідного органу належало керівнику цього підрозділу й остаточно відсоток преміювання визначався відповідною Комісією як колегіальним органом, при цьому, судами не встановлено порушення визначеного законодавством порядку преміювання працівників Міністерства юстиції України; також, суди не погодились з доводами позивача про неналежний (формальний) розгляд Міністерством юстиції України його заяви від 25.01.2013р. щодо незгоди з підсумковою оцінкою у формі бланку щорічної оцінки за 2012 рік, оскільки листом від 22.02.2013р. №14-48/162 позивачу надано обґрунтовану та повну відповідь.

Не погоджуючись з рішеннями судів, позивач та відповідач (Міністерство юстиції України) звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, просили, відповідно, скасувати рішення суду апеляційної інстанції і змінити рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі, а також скасувати судові рішення й прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач в письмових запереченнях на касаційну скаргу Міністерства юстиції України проти доводів та вимог останньої заперечив й просив рішення судів в оскаржуваній відповідачем частині залишити без змін.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2011р. №2228/к з 21.11.2011р. призначений на посаду головного спеціаліста відділу контролю за діяльністю центрального апарату та територіальних органів Контрольно-ревізійного управління із присвоєнням 11 рангу державного службовця, як такий, що успішно пройшов конкурсний відбір на підставі протоколу засідання конкурсної комісії Міністерства юстиції України від 17.11.2011р. №8.

Щорічною оцінкою виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань від 24.01.2013р. робота ОСОБА_4 його безпосереднім керівником Пициком Я.М. була оцінена задовільно.

Не погоджуючись з такою оцінкою, ОСОБА_4 звернувся з заявою до Заступника Міністра - керівника апарату Сєдова А.Ю. й за результатами розгляду вказаної заяви Міністерством юстиції України прийнято рішення (лист від 22.02.2013р. №14-48/162), яким щорічну оцінку виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань від 24.01.2013 р. залишено без змін.

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 07.03.2013р. №265/к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.» останньому за неналежне виконання службових обов'язків, яке проявилось у невиконанні доручення керівництва Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України щодо створення та ведення бази даних об'єктів внутрішнього аудиту діяльності апарату та територіальних органів відповідно до Стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 04.10.2011р. №1247, оголошено догану.

Підставою для видання вказаного наказу стала доповідна записка начальника управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пицика Я.М. від 04.02.2013р. №18-48/25.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-XII (далі - Закон №3723) державний службовець має право вимагати затвердження керівником чітко визначеного обсягу службових повноважень за посадою службовця.

При цьому, судами встановлено, що база даних об'єктів внутрішнього аудиту була розроблена та передана позивачем відповідачеві, проте, не в тому форматі, в якому бажав останній, що й стало підставою для оголошення йому догани.

Водночас, відповідачами не надано доказів в підтвердження того, що перед позивачем було чітко сформульовано завдання, надано типовий приклад бази даних (її формату) для її розроблення, визначено строки виконання завдання тощо; крім того, в оскаржуваному наказі відповідачем не визначено, яким саме вимогам Стандартів внутрішнього аудиту, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 04.10.2011р. №1247, не відповідає розроблена позивачем база даних, а тому суди попередніх інстанцій прийшли до правильного висновку про скасування наказу Міністерства юстиції України від 07.03.2013р. №265/к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4.".

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій (бездіяльності) Міністерства юстиції України щодо нездійснення контролю за доведенням позивачу наказу Міністерства юстиції України від 01.08.2011р. №1929/5 «Про затвердження Положення про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції України», то оскільки пунктом 3 вказаного наказу керівникам структурних підрозділів центрального апарату Міністерства наказано довести зазначений наказ та Положення про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції України (далі - Положення про преміювання) до відома працівників підрозділу й контроль за виконанням цього наказу покладено на Заступника Міністра-керівника апарату Сєдова А.Ю., а відповідно до вимог ст.ст.29,30 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. №108/95-ВР (далі - Закон №108) при укладанні з працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть проводитись відрахування у випадках, передбачених законодавством, крім того, при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави утримань із заробітної плати, суму заробітної плати, що належить до виплати за певний період; водночас, відповідачами не надано доказів в підтвердження факту ознайомлення позивача з зазначеним наказом, то суди прийшли до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в зазначеній частині й визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо нездійснення контролю за доведенням позивачу начальником Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пициком Я.М. наказу Міністерства юстиції України від 01.08.2011р. №1929/5 "Про затвердження Положення про преміювання працівників центрального апарату Міністерства юстиції України".

Відповідно ж до ч.2 та ч.7 ст.33 Закону №3723 заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок; умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч.2 ст.97 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом.

Умови оплати праці працівників органів виконавчої влади визначені постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006р. №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - Постанова №268), за змістом п.п.2 п.2 якої керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови (зокрема, керівникам центральних органів виконавчої влади), у межах затвердженого фонду оплати праці надано право здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також до державних і професійних свят та ювілейних дат у 2006 році в межах коштів, передбачених на преміювання у кошторисі відповідного органу, та економії коштів на оплату праці, а починаючи з 01.01.2007р. - у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Отже, чинним законодавством визначено право керівників самостійно визначати розмір премії, яка може бути зменшена або збільшена за основними результатами діяльності працівника.

При цьому, в п.1.1 Положення про преміювання зазначено, що воно розроблено відповідно до Законів №3723 та №108, а також постанови №268; згідно ж з п.2.3 Положення про преміювання на першому засіданні Комісії, створеної для вирішення усіх питань преміювання, виходячи із доведеного місячного фонду преміювання Комісія визначає відсоток преміювання, а керівники структурних підрозділів Міністерства у дводенний термін, виходячи із доведеного Комісією відсотка, подають свої пропозиції щодо розміру преміювання кожного працівника структурного підрозділу для розгляду на другому засіданні, де остаточно затверджують пропозиції преміювання, після чого заступник Міністра-керівник апарату підписує розподіл коштів на преміювання.

За змістом п.3.1 Положення про преміювання для визначення розміру щомісячної премії враховуються такі показники як ефективність і ініціативність в роботі та виконанні завдань, визначених Положенням про Міністерство юстиції України, положеннями про структурні підрозділи та робочими планами, своєчасне та якісне виконання доручень керівництва Міністерства, керівника структурного підрозділу, кількість повернутих на доопрацювання документів, порушення терміну виконання, порушення трудової дисципліни, в тому числі запізнення на роботу тощо.

Відповідно ж до п.3.2 Положення про преміювання розмір премії залежить від виконання показників, зазначених в п.3.1 Положення, планах роботи структурних підрозділів та особистого внеску в загальні результати роботи і визначається працівникам структурного підрозділу - директором Департаменту, начальником самостійного Управління, начальником відділу (самостійного) за погодженням з Міністром юстиції, першим заступником Міністра, заступником Міністра-керівником апарату; розмір премії нараховується у відсотках до посадового окладу з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Крім того, пунктом 3.6 Положення про преміювання встановлено, що працівникам може бути зменшено розмір премії частково або повністю за невчасне (неналежне) виконання показників, передбачених п.3.1 цього Положення, а також наявність обґрунтованих скарг та заяв громадян на факти порушення законності, грубість та неуважне ставлення.

З огляду на вимоги зазначеного Положення про преміювання, враховуючи досліджені судами протоколи від 06.12.2011р. №05; від 20.12.2011р. №06; від 06.02.2012р. №01; від 02.03.2012р. №02; від 04.04.2012р. №03; від 03.05.2012р. №03; від 12.06.2012р. №05; від 04.07.2012р. №06; від 06.08.2012р. №07; від 05.09.2012р. №08; від 03.10.2012р. №09; від 08.11.2012р. №10; від 06.12.2012р. №11; від 04.02.2013р. №01, від 26.04.2013р. №04 та акт про відсутність ОСОБА_4 на робочому місці від 22.01.2013р. без поважних причин, а також зважаючи, що згідно з табелями обліку використання робочого часу за 2012 рік працівники Управління внутрішнього аудиту мали неоднакове завантаження, що також вплинуло на розподіл коштів, передбачених на преміювання працівників, суди прийшли до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій (бездіяльності) Міністерства юстиції України щодо невиплати позивачу у належному розмірі грошової премії за період з листопада 2011 року по квітень 2013 року включно, адже, розмір премії, що встановлювалась працівникам Міністерства юстиції України, визначався колегіальним органом - Комісією з питань преміювання, виходячи із доведеного місячного фонду преміювання, за поданням начальника, зокрема, самостійного Управління за погодженням з заступником Міністра-керівником апарату.

При цьому, посилання позивача на внесення начальником Управління внутрішнього аудиту Міністерства юстиції України Пициком Я.М. недостовірних відомостей до акту від 22.01.2013р. про відсутність ОСОБА_4 на робочому місці з 10:00 до 13:00 22.01.2013р. без поважних причин, враховуючи, що з 11:00 22.01.2013р. він перебував в судовому засіданні Окружного адміністративного суду м.Києва у справі №2-а-16899/12/2670 за його позовом, підставно не були взяті до уваги судами, оскільки наявність судової повістки з питань особистого характеру не є поважною причиною для відсутності позивача на робочому місці, адже відповідно до приписів ст.ст.56,84 КЗпП України визначена можливість відсутності працівника на робочому місці за сімейними обставинами та з інших причин у випадку надання йому відпустки без збереження заробітної плати або встановлення неповного робочого дня, а позивачем не надано суду доказів вжиття ним необхідних заходів з метою отримання відпуски без збереження заробітної плати або встановлення неповного робочого дня для його участі в судовому засіданні 22.01.2013р.

За наведеного, не підлягають задоволенню, як похідні, й вимоги про стягнення з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_4 недовиплаченої заробітної плати з урахуванням компенсаційних виплат.

Стосовно ж визнання протиправними дій (бездіяльності) Міністерства юстиції України щодо неналежного (формального) розгляду заяви від 25.01.2013р. щодо незгоди з підсумковою оцінкою у формі бланку щорічної оцінки за 2012р., то суди попередніх інстанцій, зважаючи на приписи п.4.1 Загального порядку проведення щорічної оцінки виконання державними службовцями покладених на них обов'язків і завдань, затвердженого наказом Головного управління державної служби України від 31.10.2003р. №122 (далі - Порядок), відповідно до яких у разі незгоди з оцінкою керівника державний службовець у десятиденний термін може звернутися із заявою до керівника вищого рівня, висловивши зауваження та обґрунтувавши їх, й рішення керівника вищого рівня є ухвальним, а також враховуючи, що, як вже вказувалось в цій ухвалі, не погоджуючись з щорічною оцінкою виконання позивачем посадових обов'язків і завдань його безпосереднім керівником Пициком Я.М. від 24.01.2013р., якою робота ОСОБА_4 оцінена задовільно, останній відповідно до п.4.1 Порядку звернувся з заявою до Заступника Міністра - керівника апарату Сєдова А.Ю., який за результатами розгляду вказаної заяви Міністерством юстиції України щорічну оцінку виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань від 24.01.2013 р. залишив без змін, про що позивача повідомлено листом від 22.02.2013р. №14-48/162, прийшли до висновку про недоведеність факту неналежного (формального) розгляду Міністерством юстиції України заяви позивача від 25.01.2013р., а отже й відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

При цьому, як правильно вказали суди, викладення інформації в щорічній оцінці є суб'єктивним рішенням керівника та спирається на конкретні приклади з відзначенням позитивних показників роботи державного службовця, рівня його знань, умінь, професійних та ділових якостей, недоліків у роботі, а також шляхів їх подолання.

Не підлягає також задоволенню й позовна вимога про відшкодування позивачу моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн., оскільки останнім, всупереч приписів ст.ст.23,1167 Цивільного кодексу України й п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", не доведено вини та протиправної поведінки відповідачів, не зазначено, у зв'язку з яким порушеним правом, він вимагає відшкодування моральної шкоди, не надано доказів в підтвердження фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей тощо, як і не обґрунтовано встановлений ним же сам розмір такої моральної шкоди (10 000,00 грн.).

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Доводи ж касаційних скарг висновків судів не спростовують та не дають підстав вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.210, 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Міністерства юстиції України відхилити, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 22 травня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Швець В.В.