Справа № 2а-11703/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/28208/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Київської регіональної митниці Державної митної служби України

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2011

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012

у справі № 2а-11703/11/2670 Окружного адміністративного суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Артур-К» (далі - ТОВ «Артур-К»)

до Київської регіональної митниці Державної митної служби України (далі - Митниця, митний орган)

про визнання протиправним податкового повідомлення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2011, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012, позов ТОВ «Артур-К» задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення Київської регіональної митниці від 22.06.2011 № 132 про визначення податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) зі сплати ввізного мита на суму 10471,56 грн.

У касаційній скарзі Митниця, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди встановили, що Митниця провела невиїзну документальну перевірку дотримання ТОВ «Артур-К» законодавства з питань митної справи при декларуванні товарів, за наслідками якої склала акт від 12.05.2011.

У ході перевірки митним органом встановлено невідповідність заявленого ТОВ «Артур-К» коду товару УКТ ЗЕД при декларуванні товарів («Бодимарин» та «Вітрум Кардіо Омега-3») за вантажними митними деклараціями від 10.04.2008 № 100000010/2008/437637, від 23.04.2008 № 100000010/2008/438888, від 05.05.2008 № 100000010/2008/439678, від 13.06.2008 № 100000010/2008/444100, від 24.06.2008 № 100000010/2008/445033, від 11.07.2008 № 100000010/2008/447065, від 15.04.2008 № 100000010/2008/438075, від 05.05.2008 № 100000010/2008/439667, від 10.06.2008 № 100000010/2008/443721, від 24.06.2008 № 100000010/2008/445044, від 31.07.2008 № 100000010/2008/449228, що призвело до заниження податкових зобов'язань за ввізним митом на 8377,25 грн. та ПДВ - 1675,45 грн. (спосіб сплати - умовний).

Такі висновки мотивовані тим, що імпортовані позивачем товари не можна вважати лікарськими засобами і декларувати за кодом (ставка ввізного мита - 0 %); рішення про визначення коду товару від 05.02.2009 № КТ-100-0140-09, відповідно до якого товар «Вітрум Кардіо Омега-3» було віднесено до коду УКТ ЗЕД 3004 50 10 00, скасовано 30.01.2010 як прийняте за неповної інформації.

На підставі зазначеного акту перевірки Митниця донарахувала ТОВ «Артур-К» податкові зобов'язання із ввізного мита згідно із податковим повідомленнями № 132, з приводу правомірності якого виник спір.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій, виходили з того, що відповідно до реєстраційних посвідчень на лікарський засіб № UA/4912/01/01 та № UA/4642/01/01, які видані Державним фармакологічним центром Міністерства здоров'я України на медичні препарати «Бодимарин» та «Вітрум Кардіо Омега-3», останні є лікарськими засобами; відповідно до пункту 2.1 Порядку подання документів, які підтверджують право суб'єктів підприємницької діяльності на користування встановленими законодавством податковими пільгами під час митного оформлення товарів, що ввозяться на митну територію України або вивозяться з митної території України, затвердженого наказом Державної митної служби України від 22.06.2006 № 514 і зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07.07.2006 за № 816/12690, для митного оформлення товарів із застосуванням встановлених законом пільг в оподаткуванні зацікавлені особи повинні подати митному органу документи, перелік яких визначений в додатках 1 -2 до цього Порядку; в пункті 2 додатку 1 до Порядку № 514 встановлено, що для лікарських засобів (крім підакцизних товарів), зареєстрованих та допущених до застосування в Україні в установленому законом порядку, що ввозяться на митну територію України (за переліком, що визначаються Кабінетом Міністрів України), підставами для отримання пільг в оподаткуванні є наявність лікарського засобу в міжвідомчій базі даних, зареєстрованих в Україні лікарських засобів, або оригінал реєстраційного посвідчення (його копія), або підтвердження лікарських засобів, видане Міністерством охорони здоров'я України чи підтвердження виробника лікарських засобів згідно з реєстраційним посвідченням.

Пунктом 35 статті 1 Митного кодексу України (далі - МК) визначено, що пропуск товарів і транспортних засобів через митний кордон України - це дозвіл митного органу на переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України з урахуванням заявленої мети такого переміщення після проведення митних процедур, пов'язаних відповідно до пункту 19 тієї самої статті зі здійсненням митного контролю за переміщенням товарів і транспортних засобів через митний кордон України, митного оформлення цих товарів і транспортних засобів, а також із справлянням передбачених законом податків і зборів.

Відповідно до пункту 54.5 статті 54 Податкового кодексу України (далі - ПК) (який кореспондується з підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III, чинному до 01.01.2011), якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

За змістом статті 313 МК (в редакції, чинній до 01.06.2012) класифікація товарів, тобто віднесення товарів до класифікаційних групувань, визначених УКТ ЗЕД, є виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій митного контролю, оформлення та пропуску товарів і транспортних засобів митний контроль за ними може здійснюватися, якщо є достатні підстави вважати, що мають місце порушення законодавства України чи міжнародного договору України, укладеного в установленому законом порядку, контроль за виконанням яких покладено законом на митні органи (стаття 69 МК).

Аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України. Таких обставин у цій справі не встановлено і в судових рішеннях не наведено.

Таким чином, якщо митні органи, приймаючи вантажні митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому вони не мали правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов'язань у зв'язку з виявленням помилки у класифікації товару, зокрема, з посиланням на результати невиїзної документальної перевірки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування наведених норм матеріального права була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 21.01.2011, 18.09.2012, 04.11.2014 (справи №№ 21-64а10, 21-203а12, 21-479а14 відповідно).

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської регіональної митниці Державної митної служби України залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2011 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.03.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев