Справа № 822/3090/14
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" листопада 2015 р. м. Київ К/800/59452/14

Вищий адміністративний суд України у складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С. (суддя-доповідач),
суддівЧалого С. Я.,
Черпіцької Л. Т.,
секретаря судового засідання Вишняка О. М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_4,

представників третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Акція - 2011" - Полісюка С. В., Драча В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_7 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2014 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_8 до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області в особі державного реєстратора Заганяч Катерини Володимирівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Акція - 2011", ОСОБА_7, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_8 звернулась з позовом до Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області в особі державного реєстратора Заганяч К. В. про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Заганяч К. В. Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:12658428, від 24 квітня 2014 року ОСОБА_7 на нежитлове приміщення, бар та перукарню у АДРЕСА_1

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, третя особа - ОСОБА_7 звернулась з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просила їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заперечень не надходило.

Заслухавши доповідача, пояснення представників позивача та третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Акція - 2011" , перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судами встановлено, що для підтвердження факту виникнення права власності ОСОБА_7 подала до відповідача декларацію про готовність об'єкта до експлуатації від 04 жовтня 2011 року.

24 квітня 2014 року Реєстраційна служба Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області в особі державного реєстратора Заганяч К. В. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 12658428, на нежитлове приміщення, бар та перукарню за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 260,5 кв. м, власник - ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про право власності, індексний № 20927874, від 24 квітня 2014 року ОСОБА_7 належить нерухоме майно: нежитлове приміщення, бар та перукарня, що розташовані в АДРЕСА_1

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач заявила цей позов.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що позивачем доведено та судом встановлено протиправність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки відповідно до постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 червня 2012 року у справі № 2270/3412/12 рішення Інспекції ДАБК у Хмельницькій області про реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 - ХМ № 5 від 04 жовтня 2011 року, поданої ФОП - ОСОБА_7, скасовано.

Колегія суддів вважає висновки судів передчасними.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст. 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права в зв'язку із прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.

Аналіз наведених норм дає підстави дійти висновку, що завданням адміністративного судочинства є захист порушених прав, свобод та інтересів осіб.

Однак, порушення вимог закону рішенням суб'єкта владних повноважень не є достатньою підставою для його скасування, оскільки обов'язковою умовою визнання його протиправним є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням.

Тобто, обов'язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Між тим, приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції вказав на порушення відповідачем норм Закону при прийнятті оскаржуваного рішення, проте всупереч приписам ст. 11 КАС України не з'ясував всіх обставин у справі, зокрема, наявність порушеного право позивача, а відтак, підійшов до вирішення справи неповно.

З'ясування всіх обставин полягає у активній участі суду щодо витребування додаткових доказів для встановлення цих обставин у справі, яка розглядається.

Отже, при розгляді справи суд першої інстанції вдався до оцінки дій відповідача, при цьому не дослідив порушення прав позивача оскарженими діями та не навів порушених відповідачем норм права, які б встановлювали загальнообов'язкові правила поведінки по відношенню до позивача.

Суд апеляційної інстанції порушення, допущені судом першої інстанції не усунув, хоча в апеляційній скарзі позивач зазначала про відсутність порушеного права позивача у публічно-правових відносинах з відповідачем.

Неповнота у встановленні фактичних обставин справи не дає можливості суду касаційної інстанції визначитись в правильності правової позиції оцінки позовних вимог, проведеної судами попередніх інстанцій.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

У зв'язку з тим, що суд касаційної інстанції не може встановлювати нові обставини у справі, зокрема щодо порушеного права позивача, а також враховуючи положення частини 2 статті 195 КАС України (межі перегляду судом апеляційної інстанції), колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду цієї інстанції.

Оскільки під час вирішення справи по суті допущені порушення норм процесуального права, що унеможливлюють встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, то скаргу третьої особи слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: