Справа № 802/2615/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2615/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук М.П.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

12 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Марцісь Ю.А.,

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Данильченка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа на без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2015 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 15.09.2015 року у задоволенні вказаний позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що на виконання свого рішення від 28.05.2015 року щодо визнання дій Міністерства соціальної політики України протиправними та зобов'язання вчинити дії, Вінницьким апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист № 127/263/15-а від 02.06.2015 року, яким зобов'язано Міністерство соціальної політики надати ОСОБА_2 путівку в санаторій "Перемога" м. Київ за 2014 рік.

Даний виконавчий документ ОСОБА_2 16.06.2015 року направив до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для виконання.

Виконавче провадження відкрито державним виконавцем 10.07.2015 року. Станом на час звернення позивача до суду рішення є невиконаним.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо своєчасного виконання виконавчого документа, у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача усунути порушені права шляхом виконання виконавчого документа та стягнути понесені фактичні витрати по вирішенню спору в досудовому порядку та моральну шкоду, заподіяну бездіяльністю, всього в сумі 16668,6 грн.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про виконавче провадження", прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999р. (надалі - Закон).

Відповідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

В силу ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, зокрема за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (ч.1 ст.19).

Відповідно ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення (стаття 75 Закону).

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що вказаними нормами, передбачено певний порядок дій державного виконавця, які він повинен вчиняти після отримання виконавчого документа та строки в які ці дії повинні бути здійснені, тобто порядок виконання рішення суду.

Отже, для того щоб встановити чи мали дії державного виконавця під час виконання рішення суду, ознаки протиправності або незаконності їх необхідно перевірити на відповідність, в даному випадку, вказаним нормам Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з матеріалами справи, виконавчий документ звернений позивачем до виконання 16.06.2015 року. Міністерство юстиції України отримало даний виконавчий документ 18.06.2015 року, про що свідчить дата вручення на рекомендованому повідомленні (а.с. 115). До Департаменту ДВС Міністерства юстиції України виконавчий документ переданий 07.07.2015 року, про що свідчить реєстраційно-контрольна картка Міністерства юстиції України № 18785-0-33-15 (а.с. 75). Згідно із довідкою про автоматичний розподіл виконавчих проваджень між державними виконавцями даний виконавчий документ переданий державному виконавцю 08.07.2015 року (а.с. 74). В подальшому, державним виконавцем Рубель І.В. відкрито виконавче провадження 10.07.2015 року.

Крім того, одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження 10.07.2015 року, її копію направлено Міністерству соціальної політики, як боржнику, з встановленням строку виконання до 17.07.2015 року, про що свідчить супровідний лист від 10.07.2015 року № 53/8-20-2 (а.с.82). В добровільному порядку та у встановлений державним виконавцем строк рішення суду боржником не виконано, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем 25.08.2015 року винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у сумі 2040,00 грн. (а.с. 83). Згідно ст. 11, 89 цього ж Закону державним виконавцем 25.08.2015 року накладено штраф на боржника у розмірі 680 грн. (а.с. 85). Також боржнику направлено вимогу державного виконавця № 53/8-Я від 25.08.2015 року щодо негайного виконання виконавчого документа (а.с. 87-88).

Таким чином, аналізуючи матеріали справи та враховуючи відповідні норми Закону України "Про виконавче провадження", Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було вжито всіх необхідних заходів передбачених вказаним законом спрямованих на виконання рішення суду у передбачений законом строк, а саме протягом трьох робочих днів з дня надходження виконавчого документу відкрито виконавче провадження , направлено боржнику копії постанови з встановлення строку виконання (ст.25) та вжито всіх необхідних заходів спрямованих на примусове виконання рішення, а саме стягнення з боржника виконавчого збору, накладення на боржника штрафу (ст. 27, 75).

Враховуючи зазначене, колегія суддів прийшла до висновку, щодо відсутності протиправності в дія відповідача під час виконання відповідного рішення суду.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності бездіяльності у діях відповідача, про яку стверджує позивач та як наслідок відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, судом першої інстанції винесено окрему ухвалу на Департамент організаційного забезпечення та контролю Міністерства юстиції України з метою усунення причин та умов, що сприяли виявленому правопорушенню, а саме несвоєчасній передачі виконавчих документів службовими особами Міністерства юстиції України до Департаменту державної виконавчої служби, що ще раз свідчить про відсутність протиправності в діях відповідача.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про необгрунтованість заявлених позивачем вимог, які правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 вересня 2015 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 листопада 2015 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г.

Сушко О.О.