Справа № 816/3481/15
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 р.Справа № 816/3481/15
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Мельнікової Л.В. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. по справі № 816/3481/15

за позовом Полтавського обласного центру зайнятості

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Полтавський обласний центр зайнятості (далі - Полтавський ОЦЗ, позивач), звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі - УМВСУ в Полтавській області, відповідач) про стягнення коштів у сумі 733,48 грн.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2015 р. позовні вимоги Полтавського обласного центру зайнятості - задоволено.

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області () на користь Полтавського обласного центру зайнятості (, адреса вул. Сінна, 45, м. Полтава, р/р 3202, банк ГУДКС України в Полтавській області, МФО 831019) кошти в розмірі 733 (сімсот тридцять три) гривні 48 (сорок вісім) копійок.

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, а окремі обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, на думку відповідача, є недоведеними.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 19.11.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості з 28.07.2010р. по 23.09.2010р. перебувала гр. ОСОБА_1, яка отримувала допомогу по безробіттю.

Останнім місцем роботи вказаної особи згідно з трудовою книжкою було Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, з якого ОСОБА_1 звільнена з 29.06.2010р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатів).

При повторному зверненні до Полтавського міського центру зайнятості особа надала рішення суду, що набрало законної сили, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з 29.06.2010 р.

За час першого перебування на обліку, центром зайнятості на професійне навчання ОСОБА_1 було витрачено кошти в сумі 733,48 грн., які підлягають утриманню із роботодавця згідно з вимогами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Враховуючи те, що кошти в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані, позивач звернувся до суду з вимогами про їх стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 28.07.2010 р. була зареєстрована у Полтавському міському центрі зайнятості як така, що шукає роботу, а 04.08.2010 р. їй надано статус безробітного відповідно до поданої заяви та призначено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 5-7).

Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000р. № 1533-III (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1533-III) наказами Полтавського міського центру зайнятості від 04.08.2010 р. № НТ 100804 та № НТ 100804 ОСОБА_1 надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю (а.с.7).

При зверненні до Полтавського міського центру зайнятості, ОСОБА_1 було надано трудову книжку, згідно з якою останнім місцем роботи ОСОБА_1 було Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області. З цієї установи ОСОБА_1 звільнена з 29.06.2010 р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатів).

22.08.2010 р. ОСОБА_1 подала заяву з проханням направити її на курси професійного навчання (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що між Полтавським міським центром зайнятості та ОСОБА_1 укладено договір № 00271 від 27.08.2010 р. про направлення ОСОБА_1 на підвищення кваліфікації у Вищий навчальний заклад Укоопспілки "Полтавський університет економіки і торгівлі" за навчальною програмою "Основи підприємницької діяльності" строком на 0,40 міс. (72 год.) з метою сприяння подальшому працевлаштуванню (а.с. 9).

На професійне навчання гр. ОСОБА_1 центром зайнятості було витрачено кошти в сумі 733,48 грн. (розрахунок вартості професійного навчання - а.с.23).

Наказом від 23.09.2010 р. № НТ 100923 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю на підставі п.п. 12 п. 1 ст. 31 Закону № 1533-III, у зв'язку з закінченням строку виплати з 20.09.2010 р. та знято з обліку відповідно до п. 20 "Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р. № 219 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у зв'язку з отриманням одноразової допомоги для організації підприємницької діяльності.

10.07.2015 р. ОСОБА_2 повторно зареєструвалася в Полтавському міському центрі зайнятості як така, що шукає роботу, та надала копію постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 17.02.2015 р., залишену без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2015р. (а.с. 14-17), якими скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 29.06.2010р. № 169 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з 29.06.2010р. за п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штатів).

Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_1 була поновлена на посаді спеціаліста другої категорії відділу юридичного забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області з 29.06.2010 р.

За приписами абзацу 2 частини четвертої статті 35 Закону № 1533 - III із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, грошові кошти, витрачені Полтавським міським центром зайнятості на професійне навчання ОСОБА_1 підлягають поверненню відповідачем.

29.07.2015 р. Полтавським міським центром зайнятості прийнято наказ № 177 про повернення відшкодованих коштів допомоги по безробіттю та вартості навчання УМВС України в Полтавській області (а.с. 20), який направлений 29.07.2015 р. відповідачу рекомендованим листом з повідомленням та отриманий ним 04.08.2015 р. (а.с. 21-22).

В свою чергу, грошові кошти, витрачені на навчання ОСОБА_1, відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів в розмірі 733,48 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, а саме: не визначено, чому ОСОБА_1 перебувала на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості, договір про направлення її на підвищення кваліфікації також укладено з Полтавським міським центром зайнятості, а оплату навчання згідно з цим договором нібито здійснено іншою юридичною особою: Полтавським обласним центром зайнятості, який є позивачем у даній справі.

Крім того, на думку відповідача, факт сплати Полтавським обласним центром зайнятості коштів у сумі 733,48 грн. на професійне навчання ОСОБА_1, який суд першої інстанції вважав встановленим, насправді є недоведеним, оскільки копії платіжних доручень від 30.09.2010р. № 1783 та від 26.10.2010р. № 1897 є неякісними, вони "обрізані" з лівої сторони і з них неможливо встановити, яку суму було сплачено.

Проте, колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апеляційної скарги з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, договір № 1/0810257 від 19.08.2010 р. на підвищення кваліфікації 18 осіб, до яких входила і ОСОБА_1, укладено саме між Полтавським обласним центром зайнятості та Вищим навчальним закладом Укоопспілки "Полтавський університет економіки і торгівлі" (а.с. 24-26).

Окрім того, прийнятий 29.07.2015 р. Полтавським міським центром зайнятості наказ № 177 про повернення відшкодованих коштів допомоги по безробіттю та вартості навчання УМВС України в Полтавській області (а.с. 20), який направлений 29.07.2015 р. відповідачу рекомендованим листом з повідомленням та отриманий ним 04.08.2015 р. (а.с. 21-22), містить припис повернути кошти саме на розрахунковий рахунок Полтавського обласного центру зайнятості.

Посилання відповідача на недоліки платіжних доручень від 30.09.2010р. № 1783 та від 26.10.2010р. № 1897 є безпідставними, оскільки, як вбачається з копій вказаних доручень (а.с. 27, 28), вони читаємі, а кошти за навчання сплачені саме позивачем - Полтавським обласним центром зайнятості. Окрім того, копії вказаних платіжних доручень належної якості також надані позивачем до суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 23.09.2015р. по справі № 816/3481/15 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Мельнікова Л.В. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 20.11.2015 р.