Справа № П/811/637/15
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 жовтня 2015 рокусправа № П/811/637/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

за участю представників:

позивача: - не зявився

відповідача: - ОСОБА_1 дов від 06.08.2015

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Комунального закладу «Обласна спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву-2»

на постанову ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року

у справі № П/811/637/15

за позовом ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області

до Комунального закладу «Обласна спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву-2»

про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області звернулася до суду з позовом до Комунального закладу «Обласна спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву-2», в якому просила стягнути з відповідача, який має податковий борг, кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на суму податкового боргу в розмірі 216 691,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не сплатив у встановлений Податковим кодексом України строк суму узгоджених грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом за наслідками перевірки платника податків з урахуванням судових рішень, яка, таким чином, набула статусу податкового боргу.

Постановою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 26.03.2015 адміністративний позов задоволено. Стягнуто з комунального закладу «Обласна спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву-2» на користь Державного бюджету України в особі ОСОБА_2 обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області податковий борг з земельного податку у сумі 216 691,80 грн.

Постанову суду мотивовано доведеністю матеріалами справи наявності у відповідача податкового боргу, що виник у зв'язку з відмовою відповідача у самостійному погашенні грошового зобов'язання, і який може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу відповідно до приписів п.п.102.1, 201.4 ст.102 ПК України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що податкове повідомлення-рішення, яким відповідачу визначено грошове зобовязання з земельного податку, оскаржено в судовому порядку (справа № 1170/2а-578/12) і на даний час справа знаходиться в стадії розгляду у Вищому адміністративному суді України (справа № К/800/31397/14). Також судом першої інстанції не враховано, що у даних правовідносинах термін сплати податкових зобов'язань і можливість їх стягнення закінчився 05.07.2014, тоді як позивач і суд першої інстанції вважають, що податковий борг виник 01.04.2014, тобто після винесення ухвали Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом у справі № 1170/2а-578/12. Така позиція, на думку відповідача, є хибною та такою, що не відповідає статті п.102.3 ст.102 ПК України, яким передбачено випадки зупинення строків давності. В даній статті та інших положеннях Кодексу відсутні правові норми, що передбачають зупинення строків давності при оскарженні податкових повідомлень-рішень. При цьому, той факт, що податковий борг стягується за 2009-2011 роки і що терміни його стягнення давно пройшли, судом першої інстанції не досліджуються та юридично не обґрунтовується. Крім того, з вини суду відповідач був позбавлений можливості на участь в судовому засіданні і тим самим не зміг реалізувати свої права, що надані ст.ст.49, 51 КАС України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивачем ОСОБА_2 ОДПІ на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 43/1530/22223953 від 08.06.2011 прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.06.2011, яким відповідачу - КЗ «ОСДЮШОР-2» визначено суму грошового зобов'язання з земельного податку в розмірі 278213,43 грн. основний платіж, 40420,45 грн. штрафні (фінансові) санкції (а. с.6).

Означене податкове повідомлення-рішення отримано відповідачем 01.07.2011, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с.6), відповідачем не заперечується.

Відповідачем вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено в судовому порядку, постановою ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 31.10.2012 у справі № 1170/2а-578/12 позов КЗ «ОСДЮШОР-2» до ОСОБА_2 ОДПІ задоволено частково, а саме: податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 24.06.2011 скасовано в частині визначення грошового зобов'язання з земельного податку в сумі 77 690,41 грн. основного платежу та 24 251,67 грн. штрафних фінансових санкцій. В решті позовних вимог відмолено (а. с.5).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 постанова ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 31.10.2012 у справі № 1170/2а-578/12 залишена без змін (а. с.28-34).

На підставі акту перевірки № 43/1530/22223953 від 08.06.2011 та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 у справі № 1170/2а-578/12 ОСОБА_2 ОДПІ у відповідності з п.3.4 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012, прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.07.2014, яким КЗ «ОСДЮШОР-2» визначено грошове зобов'язання з земельного податку на загальну суму 216691,80 грн., у. т. ч. 200523,02 грн. - основний платіж, 16168,78 грн. - штрафні фінансові санкції, отримано відповідачем 22.07.2014 (а. с.7).

11.09.2014 позивачем складена податкова вимога №1584-25, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобовязаннями станом на 10.09.2014 становить 216691,80 грн. Податкова вимога направлена на адресу відповідача, отримана останнім 29.09.2014 (а.с.8).

Вказана сума податкового боргу відповідачем у добровільному порядку не сплачена.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність заявлених позовних вимог.

Згідно із пп. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобовязані сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.72 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

За визначенням, наведеним у п.14.1.175 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України надано право платнику податків з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При цьому при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.254 КАС України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.254 КАС України постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Отже, приймаючи до уваги, що постанова ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 31.10.2012 у справі № 1170/2а-578/12 набрала законної сили 01.04.2014, саме з цієї дати слід вважати узгодженим грошове зобовязання, визначене податковим органом з земельного податку на загальну суму 216691,80 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 18.07.2014, і відповідно з цієї дати розпочинається законодавчо встановлений строк, протягом якого платник податків зобов'язаний самостійно погасити таку узгоджену суму.

Посилання відповідача на факт оскарження ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.04.2014 у справі № 1170/2а-578/12 колегією суддів не приймаються як такі, що на даний час не впливають на спірні відносини (з огляду на приписи ч.5 ст.254 КАС України).

Таким чином, позиція позивача і суду першої інстанції, що момент виникнення податкового боргу повязаний з датою винесення ухвали Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 01.04.2014, є правомірною.

Доводи відповідача, що у даних правовідносинах термін податкових зобов'язань і можливість їх стягнення закінчився 05.07.2014 (який вирахуваний відповідачем як 1095 днів з 05.07.202011 - граничного строку добровільної сплати грошового зобов'язання за податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 24.06.2011, а. с.46, 47), не відповідають положенням чинного податкового законодавства, зокрема, п.102.4 ст.102 ПК України, згідно якому у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судовими рішеннями в адміністративній справі № 1170/2а-578/12, грошове зобовязання з земельного податку в розмірі 216691,80 грн. нараховане позивачем податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_1 від 24.06.2011 з дотриманням строку давності, визначеного п.102.1 ст.102 ПК України (за відповідні періоди 2009-2011 років), і враховуючи процедуру оскарження означеного податкового повідомлення-рішення, вказана сума стала податковим боргом лише по закінченню строку, встановленого для добровільної сплати цієї суми як узгодженого зобовязання.

Отже, звертаючись до суду 03.03.2015 з вимогою про стягнення податкового боргу, позивач в даному випадку діяв з дотриманням вимог, встановлених п.102.4 ст.102 ПК України.

Також не приймаються посилання відповідача на те, що позиція суду першої інстанції не відповідає п.102.3 ст.102 ПК України, яким передбачено випадки зупинення строків давності і в якому та інших положеннях даного Кодексу відсутні правові норми, що передбачають зупинення строків давності при оскарженні податкових повідомлень-рішень.

Пункт 102.3 ст.102 ПК України, дійсно, визначає випадки, за яких зупиняється відлік строку давності у 1095 днів, і дійсно, зупинення строків давності при оскарженні податкових повідомлень-рішень не передбачено Податковим кодексом України, зокрема і вказаним пунктом.

Проте, твердження відповідача, що у даних правовідносинах мало місце зупинення строків давності при оскарженні податкових повідомлень-рішень, є помилковою, оскільки вищенаведені норми свідчать про існування певного порядку узгодження суми грошового зобовязання, визначеного податковим органом у податковому повідомленні-рішенні, і визначення моменту, коли таке узгоджене не грошове зобовязання перетворюється у податковий борг, і цей порядок цілком дотримано податковим органом.

Таким чином, наявність податкового боргу відповідача з земельного податку у сумі 216691,80 грн. відповідачем не спростовується, підтверджена матеріалами справи.

За правилами п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За визначенням в пп.14.1.153 п.14.1 ст.14 ПК України податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.59.3 ст.59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

У відповідності з наведеними нормами з метою погашення податкового боргу податковим органом відповідачеві направлено податкову вимогу від 11.09.2014 №1584-25 на суму податкового боргу 216691,80 грн., яка, як встановлено вище, отримана відповідачем.

Відповідно до п.п.88.1, 88.2 ст.88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення. Право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (пп.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України).

Відповідно до абз.2 пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України у разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Стаття 87 ПК України визначає джерела сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків, а саме: джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, зокрема, п.87.3 ст.87 ПК України, а також іншими законодавчими актами (п.87.2 ст.87 ПК України).

У відповідності до п.п. 95.1 та 95.2 ст. 95 ПК України, орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

При цьому вказані норми не містять будь-яких виключень щодо їх застосування до комунальних підприємств, які мають податковий борг.

Особливості погашення податкового боргу комунальних підприємств визначені в статті 96 Податкового кодексу України, яка застосовується лише, якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна комунального підприємства, не покриває суму його податкового боргу і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності у такого боржника власного майна, що відповідно до законодавства України може бути внесено в податкову заставу та відчужено.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача податкового боргу з земельного податку у сумі 216691,80 грн.

Стосовно посилання відповідача на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягає у тому, що з вини суду відповідач був позбавлений можливості приймати участь в судовому засіданні і тим самим не зміг реалізувати свої права, що надані ст.ст.49, 51 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що про час і місце судового засідання 26.03.2015 відповідач повідомлений судом першої інстанції повісткою від 05.03.2015, яка направлена на адресу відповідача, отримана ним 11.03.2015 (а.с.20, 21). До дня судового засідання відповідачем надані письмові заперечення на адміністративний позов (а.с.22).

За таких обставин розгляд справи судом першої інстанції 26.03.2015 у відкритому судовому засіданні без участі представника відповідача не є порушенням норм Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, ст.128 КАС України, не свідчить про позбавлення відповідача процесуальних прав, наданих Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, слід зазначити, що згідно положень ст.202 КАС України порушення норм процесуального права є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, лише у випадку, якщо таке порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи в достатньому обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст.202 КАС України обставини для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Комунального закладу «Обласна спеціалізована дитячо-юнацька школа олімпійського резерву-2» залишити без задоволення.

Постанову ОСОБА_2 окружного адміністративного суду від 26 березня 2015 року у справі № П/811/637/15 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко