Справа № 808/7655/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року 09:35Справа № 808/7655/14 ДО/808/817/14 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: Донецького міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, м. Донецьк

до відповідача: ОСОБА_1, м. Донецьк

про: стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

Донецький міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі позивач) звернувся із адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 2 750,96 грн. за період з 15.02.2014 по 24.04.2014.

В обґрунтування адміністративного позову зазначає, що відповідач, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості як безробітний, належав до категорії зайнятого населення та незаконно отримував допомогу по безробіттю за період з 15.02.2014 по 24.04.2014 в розмірі 2 750,96 грн. В порядку визначеному чинним законодавством відповідачу направлено лист від 30.05.2014 № 08-09/1533 про необхідність повернення в добровільному порядку отриманого матеріального забезпечення. Враховуючи, що відповідач вказану суму в добровільному порядку у передбачений строк не повернув, тому позивач, посилаючись на положення Закону України «Про зайнятість населення» та приписи ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» просить суд стягнути з відповідача незаконно одержані матеріальні кошти (допомогу по безробіттю) в сумі 2 750,96 грн. у судовому порядку.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2015 відкрито провадження в адміністративній справі № 808/7655/14 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 02.04.2015.

Відповідно до ухвал Запорізького окружного адміністративного суду розгляд справи відкладався до 14.05.2015, 03.06.2015, 08.07.2015, 17.08.2015, 28.09.2015 та 04.11.2015.

У судове засідання 04.11.2015 ані представник позивача, ані відповідач не зявились.

04.11.2015 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Донецького міського центру зайнятості, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання відповідач також не зявився. Виклик відповідача у судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про проведення судового засідання 04.11.2015 у друкованому засобі масової інформації «Голос України» від 09.10.2015 № 188(6192).

Статтею 39 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що якщо зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача, третіх осіб, свідків невідоме, суд може здійснити їх виклик через засоби масової інформації за останнім відомим місцем їхнього проживання (перебування) на території України. Виклик публікується в друкованому засобі масової інформації не пізніше ніж за сім днів до дати призначеного судового розгляду справи.

Враховуючи вищенаведені норми, слід вважати, що відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності представників сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, в порядку письмового провадження.

У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та з урахуванням положень ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон України № 5067-VI) та Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-ІІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон України № 1533-ІІІ).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України № 5067-VI, безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 43 Закону України № 5067-VI передбачено, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України № 5067-VI статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

24.10.2013 ОСОБА_1 звернувся до Донецького міського центру зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», з 8-го дня після реєстрації. У поданій заяві відповідач зазначив, що він через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, в тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Не отримує пенсію на пільгових умовах та за вислугою років. Не є субєктом підприємницької діяльності. Не отримує відповідно до законодавства: допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного (6-річного) віку; допомогу, компенсацію та/або надбавку по догляду за дитиною-інвалідом, інвалідом І групи, особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує стороннього догляду або досягла 80-річного віку; грошове забезпечення як батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки; грошову допомогу по догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду. Не є членом особистого селянського господарства, фермером або членом фермерського господарства. Не навчається на денній (очній) формі навчання.

Судом зясовано, що відповідач був ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», про що свідчить особистий підпис відповідача у вищезазначеній заяві та у додатку № 1 до персональної картки.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Донецького міського центру зайнятості від 24.10.2013 № НТ131024 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 24.10.2013.

Наказом Донецького міського центру зайнятості від 31.10.2013 № НТ131031 відповідачу призначено виплату допомоги по безробіттю з 31.10.2013 по 25.10.2014.

У звязку з недотриманням рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення», відповідно до п.п. 5 п. 5 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п. 5 п. 5.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, згідно наказу Донецького міського центру зайнятості від 03.02.2014 № НТ140203 відповідачу скорочено виплату по безробіттю з 31.01.2014 по 14.02.2014.

Наказом Донецького міського центру зайнятості від 20.02.2014 № НТ140220 відповідачу розпочато виплату допомоги по безробіттю з 15.02.2014.

Відповідно до наказу Донецького міського центру зайнятості від 25.04.2014 № НТ140425 ОСОБА_1 припинено виплату допомоги по безробіттю з 25.04.2014 та з 25.04.2014 припинено реєстрацію відповідача в якості безробітного, у звязку з встановленням факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття відповідно до абзацу 19 пп. 1 п. 37 Порядку допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності.

Згідно п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України від 13.02.2009 № 60/62 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за № 232/16248 ( чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок № 60/62), розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом:

звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів;

використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду;

проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили (п. 5 Порядку № 60/62).

Так, в результаті розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, згідно запису у трудовій книжці про працевлаштування, фахівцями Донецького міського центру зайнятості було встановлено, що відповідач під час його перебування на обліку як безробітного, працював у ТОВ «ДОНСЕРВІС-ЛТД» на посаді директора на підставі наказу про прийняття на роботу № 1 від 13.02.2014.

За результатами розслідування даного випадку 25.04.2014 позивачем складено акт № 1240д розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення».

На підтвердження обставин викладених в акті розслідування страхових випадків, позивачем до матеріалів справи була надана засвідчена належним чином копія наказу ТОВ «ДОНСЕРВІС-ЛТД» № 1 від 13.02.2014..

Згідно п.п. 1 п. 5 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 20.11.2000 № 307 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.2000 за № 915/5136, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як суб'єкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами).

За приписами ч. 1 ст. 4 Закону України № 5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Враховуючи викладене, з 13.02.2014 відповідач належав до категорії зайнятого населення та не мав права на отримання допомоги по безробіттю.

Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України № 1533-ІІІ, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

В порушення вищезазначеної норми, відповідач під час перебування на обліку в Донецькому міському центру зайнятості, не повідомив про його працевлаштування на посаду директора до ТОВ «ДОНСЕРВІС-ЛТД» з 13.02.2014.

Згідно наданої позивачем довідки ОСОБА_1 нараховано та перераховано до банку допомогу по безробіттю з 15.02.2014 по 24.04.2014 в розмірі 3 650,31 грн. 30.04.2014 вилучено з відомості 899,35 грн.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (п. 3 ст. 36 Закону України № 1533-ІІІ).

Згідно п. 6 Порядку № 60/62, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

За приписами п. 7 Порядку № 60/62, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом.

Судом зясовано, що згідно наказу Донецького міського центру зайнятості від 15.05.2014 № НТ140515 прийнято рішення про повернення ОСОБА_1 коштів виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 3 650,31 грн.

Пунктом 7 Порядку № 60/62 передбачено, що протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

З матеріалів справи судом зясовано, що 30.05.2014 позивачем на адресу ОСОБА_1 направлено претензію від 30.05.2014 № 08-09/1533 про необхідність повернення коштів, що були виплачені як допомога по безробіттю за період 15.02.2014 24.04.2014 в сумі 2 750,96 грн.

У разі неможливості вручення повідомлення про необхідність повернення коштів з підстав, передбачених абзацом першим пункту 132 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 N 1155, відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства (п. 8 Порядку № 60/62).

Згідно п. 9 Порядку № 60/62 рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку.

На протязі розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів оскарження рішення позивача щодо повернення коштів в судовому порядку, або до центру зайнятості вищого рівня.

Оскільки відповідачем у встановлений чинним законодавством строк, не перераховано на рахунок Донецького міського центру зайнятості отримане матеріальне забезпечення на період безробіття, то за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 2 750,96 грн.

Відповідно до ст. 39 Закону України № 1533-ІІІ спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

В ході розгляду справи відповідачем не надано суду доказів добровільного повернення коштів в розмірі 2 750,96 грн. на рахунок Донецького міського центру зайнятості.

З огляду на вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідач не повідомив Донецький міський центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення по безробіттю та надання соціальних послуг, а саме належність відповідача до категорії зайнятого населення, а також про можливість отримання та наявність доходу під час перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного, суд вважає позовні вимоги Донецького міського центру зайнятості щодо стягнення з ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в розмірі 2 750,96 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є субєкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 122, 159-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Донецького міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (83102, м. Донецьк, пр. Ленінський, 39/41,) на користь Донецького міського центру зайнятості (85300, Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Соціалістична, буд. 3, ) суму допомоги по безробіттю за період з 15.02.2014 по 24.04.2014 в розмірі 2 750,96 (дві тисячі сімсот пятдесят гривень 96 коп.) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.Я. Максименко