Справа № 465/1930/14-а
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/50502/14

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Заїки М.М., Олексієнка М.М.,

провівши в порядку касаційного провадження попередній розгляд адміністративної справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУПФУ у Львівській області) до Головного управління юстиції у Львівській області, відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області про визнання дій неправомірними, зобов'язання до вчинення певних дій,

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати протиправними дії державного виконавця щодо не винесення постанови про відкладення виконавчих дій та зобов'язання винести про це постанову.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення цих судів і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 лютого 2014 року відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-а-1011/11, виданого Франківським районним судом м. Львова, яким зобов'язано ГУПФУ у Львівській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_4 підвищення до пенсії.

Згідно вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику надано термін самостійно виконати рішення у строк до 17.02.2014 року.

У зв'язку з об'єктивною неможливістю у вказаний строк виконати рішення суду позивач надіслав на адресу відповідача листа № 1618/06-17 від 17.02.2014р., в якому просив відкласти провадження виконавчих дій і надати новий реальний строк для виконання рішення суду.

Головним державним виконавцем враховано лист позивача та надіслано на його адресу вимогу про зобов'язання до 20.03.2014 року виконати рішення суду та надати письмове підтвердження про його виконання.

Отримавши вказану вимогу відповідача, позивач направив на його адресу лист, в якому просив винести постанову про відкладення провадження виконавчих дій та надати строк для самостійного виконання рішення суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 17 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів, з дня надходження до нього виконавчого документа, виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Частиною 1 статті 35 вказаного Закону за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

З аналізу вказаних норм вбачається, що винесення постанови про відкладення виконавчих дій, за наявності відповідних обставин, є правом державного виконавця а не обов'язком.

Суди першої та апеляційної інстанції правильно вказали на відсутність підстав для винесення постанови про відкладення виконавчих дій, оскільки матеріалами справи підтверджено, що державним виконавцем встановлювався додатковий строк для самостійного виконання судового рішення, проте позивачем в повному обсязі рішення суду не виконано та не наведено інших обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, а також поважності причин його невиконання.

Враховуючи усі обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відмову в позові з огляду на те, що відповідач діяв в межах наданої компетенції згідно вимог законодавства і не порушував права та законні інтереси позивача.

Доводи касаційної скарги зроблених цими судами висновків не спростовують, а тому підстав для скасування чи зміни оскаржених судових рішень не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Франківського районного суду м. Львова від 16 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

С у д д і : В.І. Бутенко

М.М. Заїка

М.М. Олексієнко