Справа № 819/2491/15
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2015-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/2491/15

16 жовтня 2015 р.м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М. , судді Мартиць О.І. , судді Білоус І.О.

при секретарі судового засідання Дармограй Н.М.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Бережанське лісомисливське господарство" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 підприємство «Бережанське лісомисливське господарство» звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Представник позивача ОСОБА_4 підприємство «Бережанське лісомисливське господарство» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3 та Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України проти позову заперечує з мотивів зазначених в запереченні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в судове засіданні не зявилось, причин причину неявки суду не повідомило, заяв та клопотань про розгляд справи без із участі до суду не надало, хоча були належним чином повідомлено про дату і час розгляду справи.

На підставі приписів ч. 2 ст. 128 КАС України судом розглянуто дану справу за відсутності відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держземагентства у Тернопільській області.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, при прийнятті рішення вважає, що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень визначаються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі Закон N 1952-IV), Положенням про ОСОБА_4 реєстраційну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року № 219 ( надалі Положення), Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 ( надалі Порядок № 868), який визначає процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; Порядком взаємодії органів державної реєстрації прав та їх посадових осіб, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5 ( надалі Порядок № 607/5).

ОСОБА_4 реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження державного реєстратора визначаються ст. 9 Закону, зокрема: державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

ОСОБА_4 реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У відповідності до п. 20 Порядку № 868 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

ОСОБА_4 реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

З огляду на викладене у відповідача були передбачені Законом підстави для відмови у державній реєстрації земельних ділянок.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

18.05.2015 р. ОСОБА_4 підприємство «Бережанське лісомисливське господарство» звернулося до Державної реєстраційної служби України з відповідними заявами та пакетом документів для проведення державної реєстрації права постійного користування на земельну ділянку площею 8,0000 га (кадастровийномер :01:001:0423), що розташована на території Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільської області та земельну ділянку площею 6,3000 га (кадастровий номер :02:001:0424), що розташована на території Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільської області.

Рішеннями від 21 травня 2015 року № 21483632 та № 21484167 відповідно, державним реєстратором, ОСОБА_3, відмовлено у проведенні державної реєстрації, вказані рішення мотивовані тим, що заяву подано за відсутносіті державної реєстрації права власності.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру вищезазначені земельні ділянки є землями лісового призначення. Органом, який зареєстрував земельну ділянку вказаний Відділ Держземагентства у Козівському районі, дати державної реєстрації цих земельних ділянок 02.04.2013 р. та 03.04.2013 р.

Як вбачається з Наказу № 19-150/14-14-СГ від 18.06.2014 р. Головного управління Держземагенства у Тернопільській області «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у постійне користування» затверджено проект землеустрою щодо відведення вищезазначених земельних ділянок ДП «Бережанське лісомисливське господарство» для ведення лісового господарства за межами населеного пункту на території Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільської області та надано у постійне користування ДП «Бережанське лісомисливське господарство» земельні ділянки загальною площею 14,3000 га для ведення лісового господарства і повязаних з ним послуг (створення нових лісових насаджень) із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності (землі запасу-пасовище) за межами населеного пункту на території Бишківської сільської ради Козівського району Тернопільскої області.

П. 3.1 даного наказу ДП «Бережанське лісомисливське господарство» зобовязано провести державну реєстрацію права постійного користування земельними ділянка у Державному реєстрі речових прав.

Позивач, на виконання вимог вказаного вище наказу звернувся із заявами щодо реєстрації іншого речового прав, права постійного користування на земельні ділянки кадастровий номер :01:001:0423 та :02:001:0424 та отримавши рішення про відмову у їх реєстрації звернувся до суду.

У відповідності до ст. 19 Земельного кодексу України (надалі ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до статей 56, 57 ЗК землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення у відповідності до ст. 57 ЗК України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

З аналізу оскаржуваних рішень вбачається, що підставою відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_3 № 2183632 та № 21484167 від 21.05.2015 р. є те, що відповідно до ч. 10 ст. 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до витягу з ДЗК від 28.04.2015 р. цільове призначення ділянок :01:001:0423 та :02:001:0424 є землі лісогосподарського призначення.

Наказом ГУ Держземагенства у Тернопільській області від 18.06.2014 р. змінено цільове призначення з земельної ділянки сільськогосподарського призначення на земельну ділянку для ведення лісового господарства та повязаних із ним послуг.

Поряд з цим судом встановлено, що з 28.04.2015 р. земельні ділянки, що вказані в Наказі, згідно із Витягом з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, є землями лісогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення лісового господарства і повязаних з ним послуг, однак реєстрація права власності на нипх відсутня і позивач із заявою про реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки не звертався.

Зі змісту рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_3 № 21483632 та № 121484167 від 21.05.2015 вбачається, що підставою винесення таких рішень є те, що заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності подано за відсутності державної реєстрації права власності земельних ділянок :01:001:0423 та :02:001:0424 та із посиланням на те, що згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України, речові права на нерухоме майно зазначені у п. 2 і 3 ч. 1 цієї статті є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно.

Ст. 122 ЗК України визначено повноваження органів виконавчої влади, Верховної ОСОБА_1 Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Ч. 4 цієї статті визначено, що Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ч. 2ст. 4 Закону N 1952-IV, речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтями 41, 42 цього Закону.

Як вбачається із Витягу з Державного земельного кадастру на земельні ділянки, сформованого 28.04.2015 р. (кадастрові номери :01:001:0423 та :02:001:0424) у розділі форма власності зазначено державна власність, а Інформація щодо зареєстрованого права у Державному земельному кадастрі відсутня. Про таке і зазначено у рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України ОСОБА_3 № 2148632 та № 21484167 від 21.05.2015 р.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки судом встановлено, що у Рішеннях про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень державними реєстраторами чітко зазначені підстави відмови у реєстрації з зазначенням порушених норм матеріального права, а саме ч. 4 ст. 122 ЗК України та Закону, суд вважає, що такі рішення є законними та такими, що відповідають вимогам ч.3 ст.2 КАС України, та ч. 2 ст. 4 Закону N 1952-IV, а відтак підстави для їх скасування відсутні.

Таким чином, суд приходить до переконання, що державні реєстратори приймаючи оскаржувані Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень діяли в межах своєї компетенції, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині визнання такими, що не відповідають нормам чинного законодавства та не підлягають до задовлення.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В позові Державного підприємства "Бережанське лісомисливське господарство" до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України ОСОБА_3, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Тернопільської області про визнання незаконними та скасування рішень № 21483632 від 21.05.2015 р. та № 21484167 від 21.05.2015 р. та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Подлісна І.М.

Судді Білоус І.О.

ОСОБА_5