Справа № 2а/205/219/14 (205/8244/14-а)
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2015 р. м. Київ К/800/23143/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Калашнікової О.В.,

Васильченко Н.В.,

Леонтович К.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, третя особа - філія публічного акціонерного товариства "Судноплавна компанія "Укррічфлот" Дніпропетровська ремонтно-експлуатаційна база флоту про визнання дій протиправними та перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська, в якому просив: визнати неправомірними дії відповідача, щодо відмови в призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додатково зменшення на один рік понад передбачений цією статтею вік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку понад 12 років 6 місяців; визнати право позивача на пільгову пенсію та зобов'язати відповідача призначити пенсію за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років та додатково зі зменшенням на один рік понад передбачений цією статтею вік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який відпрацював на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку понад 12 років 6 місяців, зарахувавши позивачу до пільгового стажу періоди з 22.03.1999 року по 15.02.2013 року, згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 20.06.2014 року на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги мотивовано тим, що звернувшись до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додатково зменшення на один рік понад передбачений цією статтею вік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці, позивач отримав відмову в призначенні такої пенсії, яка, на його думку, є протиправною.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року, позов задоволено: визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу, в призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додатково зменшення на один рік понад передбачений цією статтею вік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку понад 12 років 6 місяців; визнано право позивача на пільгову пенсію та зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 10 років та додатково зі зменшенням на один рік понад передбачений цією статтею вік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який відпрацював на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку понад 12 років 6 місяців, зарахувавши позивачу до пільгового стажу періоди з 22.03.1999 року по 15.02.2013 року, згідно статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи 20.06.2014 року на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Не погоджуючись з оскаржуваними судовими рішеннями, Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, приймав участь в ліквідації наслідків аварії, доставляючи народногосподарчі вантажі в 30-ти кілометрову зону ЧАЕС на маршруту ріки Прип'ять до порту Чорнобиль на теплоході "Дрогобич" на посаді моторист-рульовий від Дніпропетровської ремонтно-експлуатаційної бази флоту в травні, червні, липні, жовтні 1986 року.

Той факт, що позивач працював у зоні відчуження в травні, червні, липні, жовтні 1986 року підтверджується також судним журналом заробітної плати та розрахунковими відомостями.

20 червня 2014 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська із заявою про визначення права на призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 11 років. Проте, згідно листа № 4171/10/54 від 19.09.2014 року йому було відмовлено у призначенні такої пенсії.

Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідач в межах спірних відносин діяв з порушенням норм чинного законодавства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 01.07.1986 року по 31.12.1986 року не менше 5 календарних днів - 10 років.

Учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які відпрацювали на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним у встановленому порядку (чоловіки - 12 років 6 місяців і більше, жінки - 10 років і більше), вік виходу на пенсію зменшується додатково на один рік понад передбачений цією статтею.

Таким чином, загальна кількість років, на які зменшується пенсійний вік для призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за наведених умов - 11 років.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач звернувся до відповідача із заявою про визначення права на призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, встановленого для державних пенсій, на 11 років, 20.06.2014 року.

Проте, згідно листа № 4171/10/54 від 19.09.2014 року йому було відмовлено у призначенні такої пенсії через ненадання первинних документів на підтвердження наведених фактів.

Також сулами попередніх інстанцій зазначено, що відповідач не визнає факт роботи позивача за Списком № 2 за період з 22.03.1999 року по 15.02.2013 року, у зв'язку з тим, що посада позивача вказана як "старший механік", а при проведенні атестації акціонерною судноплавною компанією "Укррічфлот" пройшла атестацію лише посада "Механік".

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що необхідними умовами для виникнення у особи права на зменшення пенсійного віку на 11 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зменшення пенсійного віку додатково ще на один рік.

За правилами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, якщо обставини справи встановлені повно і правильно, але суди першої та апеляційної інстанцій порушили норми матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 229, 230, 232 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Дніпропетровська про визнання дій протиправними та перерахунок пенсії - відмовити.

Постанова набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: