Справа № 278/570/15-а
Суддя: Грубіян Є. О.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 278/570/15-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання рішень протиправними, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із зазначеним адміністративним позовом, який уточнила заявою від 15 квітня 2015 року (а.с.95-98) та в остаточній редакції якого просила визнати протиправними: 1. рішення 46 сесії 6 скликання Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 7 жовтня 2014 року про відмову їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площами 0,2502 га та 0,1713 га, з цільовим призначенням для ведення сільського господарства; 2. рішення 39 сесії 6 скликання Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 27 грудня 2013 року про вилучення вищевказаних земельних ділянок, що розташовані в межах населеного пункту с. Березівка Житомирського району Житомирської області; 3. рішення 39 сесії 6 скликання Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 27 грудня 2013 року про надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність названих земельних ділянок.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача спрямував до суду заяву про слухання справи за його відсутності та при вирішенні даного спору поклався на розсуд суду. Представник третьої особи заперечував проти позову, адже, як вказує, позивачем, серед іншого, не зазначено які саме її права порушено відповідачем та якими діями і яким чином відповідач оспорює право на земельну ділянку.

Проаналізував матеріали справи та надані сторонами пояснення, суд встановив наступні факти та відповідно ним правовідносини.

25 травня 2014 року у віці 46 років помер ОСОБА_3 (а.с.7). Спадкову масу у вигляді двох житлових будинків після смерті ОСОБА_3 прийняла його дочка та позивач у даній справі ОСОБА_1 (а.с.8 - 17). Перед смертю зазначений спадкодавець хворів і за висновком посмертної судової психіатричної експертизи № 235 2015 (а.с.111 113) в період часу з 24 листопада 2012 року не усвідомлював значення своїх дій та не керував ними.

Відповідно до по господарської книги Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с.25), за ОСОБА_4 (бабусею позивача та матір'ю ОСОБА_3Д.) рахувались земельні ділянки: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Молодіжна, 28; 0,20 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вулиці Вільська, 4 в с. Березівка та земельна ділянка площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства. Державні акти на право власності на зазначені земельні ділянки не видавались (а.с.25). Відповідно до рішення відповідача від 7 жовтня 2014 року прийнятого на 46-ої сесії 6-го скликання про розгляд заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки з метою передачі у власність площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, що в с. Березівка було відмовлено в зв'язку з тим, що дані земельні ділянки були передані іншій громадянці (а.с.27). Рішенням відповідача від того ж числа було запропоновано вирішити спірне питання між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо земельних ділянок в судовому порядку (ОСОБА_5 - колишня співмешканка ОСОБА_3Д.) (а.с.28). Рішенням відповідача від 21 серпня 2014 року 45-ої сесії 6-го скликання було рекомендовано ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вирішити даний спір у добросусідському порядку до 1 вересня 2014 року (а.с.30). Актом відповідача від 27 грудня 2013 року 39-ої сесії 6-го скликання під назвою "про вилучення земельних ділянок розташованих в межах населеного пункту" було вирішено взяти до відома заяву ОСОБА_3 про вилучення земельних ділянок загальною площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, які раніше знаходились в користуванні покійної матері ОСОБА_4 та внести зміни до погосподарської книги (а.с.33). Того ж числа, відповідач, своїм рішенням, надав дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, що в межах села Березівка Житомирського району Житомирської області та дозволив і інші, повязані із цим дії (а.с.34). Відповідно до копії заяви, завіреної представником відповідача, ОСОБА_3, заявою від 27 грудня 2013 року, просив вилучити земельні ділянки площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства в с. Березівка (а.с.48).

Дані правовідносини врегульовані наступними нормами матеріального права.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Підставами припинення права користування земельною ділянкою є, серед інших - добровільна відмова від права користування земельною ділянкою (п. а ч. 1 ст. 141 ЗК України). Суд вважає останню норму загальною по відношенню до спеціальної норми ч. 3 ст. 142 ЗК України, якою, в свою чергу, визначено наступне припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять (ч. ч. 1, 2 ст. 11 КАС України).

Аналіз встановлених судом обставин справи та зазначених норм матеріального права дають підстави вважати про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4, за життя, була користувачем, серед інших, і земельної ділянки площею 0,40 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в с. Березівка Житомирського району Житомирської області. Після смерті останньої її син ОСОБА_3 успадкував, як виходить із наданих суду матеріалів, лише права власності на два житлові будинки.

Відомостей про успадкування позивачем прав користування на дві земельні ділянки під такими будинками суду надано не було. Так само не було надано відомостей і про теперішнього власника таких земельних ділянок або його землекористувача чи про перехід прав власності або користування такими ділянками. Стосовно земельної ділянки площею 0,30 га або як зазначено у погосподарській книзі 0,40 га для ведення особистого селянського господарства, що була передана ОСОБА_2, то відсутні відомості про спадкування прав користування або власності на таку земельну ділянку ОСОБА_3 За таких обставин суду не було подано матеріалів, які б підтверджували взагалі легітимність рішення про прийняття заяви сільською радою про відмову ОСОБА_3 від даної земельної ділянки. Тим більше, що як виходить з висновку експертизи, дана особа не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними на час створення такої заяви.

Однак, суд відмовляє в задоволенні позову виходячи з суті підстав заявленого позову. Так, позивачем, як правові підстави заявленого позову, зазначено ст. 225 ЦК України, с. 2 ст. 152 та ст. 158 ЗК України. На переконання суду дані норми не є підставами для задоволення заявлених вимог, з огляду на наступне.

Положеннями ст. 152 ЦК України визначено лише способи захисту прав на земельні ділянки. Зареєстрованих, або будь-яких інших прав на згадувану земельну ділянку позивач не має. Щонайменше з поданих суду документів такого встановлено не було.

Статтею 158 ЗК України визначено лише органи, які вирішують земельні спори, серед яких дійсно є суд. Ця норма лише виправдовує взагалі факт звернення до суду із даним позовом.

Норма статті 225 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та керування ними. Дійсно, дана норма, враховуючи отримані висновки експертизи, має значення для правильного вирішення справи. Однак, суть проблеми та її наслідки виникли не звідси і тому, суд вважає, що підстав для задоволення поданого позову не має.

За таких обставин, суд вважає, що дійсних підстав для задоволення вимог направленим позовом наведено не було, що і вимагає прийняти саме дане судове рішення.

В даному випадку, суд вважає, не можна виходити за межі позовних вимог і задовольняти позов враховуючи наявність інших порушень допущених радою при прийнятті оспорюваних рішень ніж ті, що були заявлені позивачем та уточнені заявою від 15 квітня 2015 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 142, 152, 158 ЗК України, ст. ст. 225, 1216 ЦК України, ст. ст. 158 - 163 КАС України, суд, --

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду вступає в законну силу після спливу строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський районний суд Житомирської області. Якщо постанову було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Є.О. Грубіян