Справа № 817/2342/15
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2015-11-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2342/15

13 листопада 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю секретаря судового засідання Маринич В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 "Райагробуд"
до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 27.05.2013 року, № та № від 14.06.2013 року,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 "Райагробуд" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 27.05.2013 року, № та № від 14.06.2013 року.

В обґрунтування позову зазначає, що камеральною перевіркою податкової звітності з податку на додану вартість проведеною 07.06.2013 виявлено порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, яке стало підставою для застосування штрафних санкцій у розмірах визначених статтею 126 Податкового кодексу України, про що прийнято податкові повідомлення-рішення № та № від 14.06.2013. Позивач з висновками контролюючого органу, покладеними в основу цих рішень, не погоджується. Зазначає, що відповідач здійснив нарахування штрафів на суми розстрочених грошових зобов'язань з податку на додану вартість та за період дії договору про їх розстрочення, що суперечить вимогам чинного законодавства. Крім того, вказує, що камеральною перевіркою податкової звітності з податку на додану вартість проведеною 17.05.2013 виявлено порушення строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, яке стало підставою для застосування штрафних санкцій у розмірах визначених статтею 126 Податкового кодексу України, про що прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2013 року. Позивач вказує, що узгоджені суми грошових зобов'язань, про які йдеться в актах перевірок від 07.06.2013 та від 17.05.2013, сплачувалися ним у повній мірі та у строки визначені податковим законодавством.

Представник позивача в судовому засіданні 23.10.2015 адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити повністю.

В судове засідання призначене на 13.11.2015 представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Судом не визнавалась обов'язкова участь представника позивача в судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідач ОСОБА_3 об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.97-98). Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що згідно з поданою податковою декларацією за лютий 2013 року платником було визначено до сплати в бюджет ПДВ в сумі 8524,00 грн. Граничний строк сплати якого 30.03.2013. Станом на 30.03.2013 у ОСОБА_2 "Райагробуд" існувала переплата в сумі 7372,85 грн. Таким чином, по податковій декларації за лютий 2013 року було зменшено переплату на суму 7372,85 грн., а на 1151,15 грн. збільшено недоїмку. Фактично заборгованість по вказаній декларації погашена лише 02.04.2013. Згідно з поданою податковою декларацією за березень 2013 року платником було визначено до сплати в бюджет ПДВ в сумі 9062,00 грн. Граничний строк сплати якого 30.04.2013. Станом на 30.04.2013 у ОСОБА_2 "Райагробуд" існувала переплата в сумі 7372,85 грн. Таким чином, по податковій декларації за березень 2013 року було зменшено переплату на суму 6704,74 грн., а на 2357,26 грн. збільшено недоїмку. Фактично заборгованість по вказаній декларації погашена лише 08.05.2013. У зв'язку з виявленими порушеннями, прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2013 про застосування штрафну в розмірі 164,63 грн. Крім того, зазначила, що розстрочення узгоджених сум грошових зобов'язань не є підставою для звільнення позивача від обов'язку їх сплати у строки визначені законодавством. Представник відповідача наголосила, що порушення граничних термінів сплати грошових зобов'язань встановлено з карток особового рахунку по податку на додану вартість позивача. Представник відповідача зазначила, що в силу вимог п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України кошти, які сплачувались позивачем в рахунок погашення самостійно визначених грошових зобов'язань були правомірно спрямовані в рахунок погашення податкового боргу в порядку черговості його виникнення. У зв'язку з чим, прийнято податкові повідомлення-рішення № та № від 14.06.2013 року.

З наведених підстав спірні рішення про застосування штрафів представник відповідача вважає правомірними, в задоволенні позову просила відмовити повністю за безпідставністю вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 17.05.2013 на підставі ст.76, п.200.10 ст.200 розділу V Податкового кодексу України уповноваженою особою ОСОБА_2 відділення ОСОБА_3 МДПІ проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2013 року та березень 2013 року. За результатами перевірки складено акт №229/15-30/03586202 від 17.05.2013 (а.с.75-76), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме платником несвоєчасно сплачено податок на додану вартість, в тому числі:

в сумі 509,80 грн. по податковій декларації № від 19.04.2013, граничний термін сплати 30.03.2013, фактично сплачено 02.04.2013, затримка 2 дні;

в сумі 1136,50 грн. по податковій декларації № від 19.03.2013, граничний термін сплати 30.04.2013, фактично сплачено 08.05.2013, затримка 6 днів.

На підставі акта перевірки №229/15-30/03586202 від 17.05.2013 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2013, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 164,63 грн. (а.с.77).

Судом встановлено, що 07.06.2013 на підставі ст.76, п.200.10 ст.200 розділу V Податкового кодексу України уповноваженою особою ОСОБА_2 відділення ОСОБА_3 МДПІ проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість: рішення ОДПС про розстрочення податкового боргу №2 від 20.02.2013 та №3 від 26.02.2013. За результатами перевірки складено акт №7/15-30/03586202 від 07.06.2013 (а.с.72-73), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, а саме платником несвоєчасно сплачено податок на додану вартість, в тому числі:

в сумі 197,05 грн. по рішенню ОДПС про розстрочення податкового боргу №2 від 20.02.2013, граничний термін сплати 30.11.2011, фактично сплачено 20.05.2013, затримка 537 дні;

в сумі 448,60 грн. по рішенню ОДПС про розстрочення податкового боргу №3 від 26.02.2013, граничний термін сплати 20.02.2013, фактично сплачено 20.05.2013, затримка 89 дні.

14.06.2015 на підставі акта перевірки №7/15-30/03586202 від 07.06.2013 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення

№ від 14.06.2013, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 44,86 грн.;

№ від 14.06.2013, яким зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 39,41 грн. (а.с.74).

Вирішуючи адміністративний спір в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 14.06.2013 № та № суд враховує наступне.

В основу податкових повідомлень-рішень покладено висновки відповідача про порушення позивачем п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, яке полягало у порушенні строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, зокрема:

- затримку на 537 днів сплати грошового зобов'язання у сумі 197,05 грн.;

- затримку на 89 дні сплати грошового зобов'язання у сумі 448,60 грн.,

що разом складає 645,65 грн., яке стало підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10% погашеної суми податкового боргу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Абзацом 3 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (у редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин) встановлено, що в разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, правопорушення, відповідальність за яке визначено пунктом 126.1 статті 126.1 Податкового кодексу України, полягає у несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів).

В свою чергу, за змістом п. 31.1 ст. 31 Податкового кодексу України, податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

В силу вимог пункту 31.3 статті 31 Податкового кодексу України, строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, відповідно до ст. 32 Податкового кодексу України, зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі відстрочки або розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку.

Згідно з п. 100.1 ст. 100 Податкового кодексу України, розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Пунктом 100.2 статті 100 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 100.6 статті 100 Податкового кодексу України визначено, що розстрочені суми грошових зобов'язань або податкового боргу (в тому числі окремо - суми штрафних (фінансових) санкцій) погашаються рівними частками починаючи з місяця, що настає за тим місяцем, у якому прийнято рішення про надання такого розстрочення.

Пунктом 1.9 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, що затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року за №1853/24385, встановлено, що строк дії розстрочення (відстрочення) податкового боргу починається з дати прийняття органом доходів і зборів рішення про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу) та закінчується датою, зазначеною у договорі про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу), за винятком випадків дострокового погашення податкового боргу.

Як зазначено у пункті 3.9 вказаного Порядку, на розстрочені (відстрочені) грошові зобов'язання (податковий борг) пеня та штрафи не нараховуються з дати укладання (підписання) договору до закінчення строку дії договору про розстрочення (відстрочення) грошового зобов'язання (податкового боргу).

Положення аналогічного характеру були закріплені у тих самих пунктах Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, що затверджений Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 року №1036, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 30.12.2010 року за №1431/18726 та Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 року №1263, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 21.12.2012 року за №2143/22455, які були чинними на час існування спірних правовідносин.

20.02.2013 між ОСОБА_2 відділенням ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби та ОСОБА_2 "Райагробудом" укладено договір №2 про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), предметом якого стало розстрочення податкового боргу з податку на додану вартість на суму 87130,62 грн. під проценти на строк з 20.02.2013 по 15.12.2013, зі сплатою рівних платежів у розмірі 8713,06 грн. по термінах: 15.03.2013, 15.04.2013, 14.05.2013, 13.06.2013, 15.07.2013, 12.08.2013, 11.09.2013, 11.10.2013, 11.11.2013 та 15.12.2013 в сумі 8713,08 грн. (а.с. 89).

26.02.2013 між ОСОБА_2 відділенням ОСОБА_3 міжрайонної державної податкової інспекції Рівненської області Державної податкової служби та ОСОБА_2 "Райагробудом" укладено договір №3 про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу), предметом якого стало розстрочення податкового боргу з податку на додану вартість на суму 4486,00 грн. під проценти на строк з 01.03.2013 по 15.12.2013, зі сплатою рівних платежів у розмірі 448,60 грн. по термінах: 15.03.2013, 15.04.2013, 14.05.2013, 13.06.2013, 15.07.2013, 12.08.2013, 11.09.2013, 11.10.2013, 11.11.2013 та 15.12.2013 (а.с. 93).

На виконання цих договорів контролюючим органом прийнято відповідні рішення (а.с.90-92, 94-96).

Наявними у матеріалах справи платіжними документами підтверджується своєчасна і у повній мірі сплата позивачем розстрочених сум грошових зобов'язань у відповідності до передбачених договорами строків погашення (а.с. 25-36).

Разом з тим, з розрахунків штрафних санкцій, застосованих до позивача оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями від 14.06.2013 № та №, встановлено, що їх нарахування здійснено відповідачем за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, які були розстрочені за умовами вказаних вище договорів.

При цьому, відповідач строком сплати узгоджених грошових зобов'язань вважав той, що настає в силу вимог п. 50.1 ст. 50, п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, а не той, що встановлений договорами про їх розстрочення, що знайшло своє відображення у описовій частині акта перевірки від 07.06.2013 №7/15-30/03586101.

У запереченнях на адміністративний позов відповідач посилається на ту обставину, що договорами від 20.02.2013 року №2 та від 26.02.2013 №3 позивачу було розстрочено грошові зобов'язання, які на момент укладення договорів набули статусу податкового боргу.

Відтак, контролюючий орган вважає правомірним нарахування платнику податків штрафних санкцій на дані суми за період до укладення договорів про їх розстрочення.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 1.4 Порядку розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) платників податків, що затверджений Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №574, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 року за №1853/24385, встановлено, що визначення сум грошових зобов'язань (податкового боргу), що підлягають розстроченню (відстроченню), здійснюється за даними інформаційної системи, що ведеться органами доходів і зборів.

З дослідженої судом з картки особового рахунку позивача станом на дати укладення договорів про розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань (податкового боргу) від 20.02.2013 №2 та від 26.02.2013 №3 встановлено, що суми грошових зобов'язань даного платника податків з податку на додану вартість відповідали тим, які розстрочені зазначеними договорами (а.с. 78-88).

Таким чином, контролюючим органом здійснено нарахування штрафних санкцій саме на суми розстрочених грошових зобов'язань та у період дії договорів про їх розстрочення.

Отже, під час вирішення питання щодо дотримання позивачем строків сплати грошових зобов'язань відповідач не взяв до уваги їх перенесення на умовах розстрочення, не з'ясував факт набуття ними статусу податкового боргу та невірно визначив період, за який платнику податків можуть нараховуватись штрафні санкції.

Вирішуючи адміністративний спір в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.05.2013 № суд враховує наступне.

З розрахунку штрафних санкцій, застосованих до позивача оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 27.05.2013 №, встановлено, що їх нарахування здійснено відповідачем за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань з податку на додану вартість, визначених платником податків у податкових деклараціях.

Відповідно до ст. 203 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Судом встановлено, що 19.03.2013 ОСОБА_2 "Райагробуд" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість № за лютий 2013 року, в якій самостійно визначено податкове зобов'язання у сумі 8524,00 грн. (а.с. 68-69).

19.04.2013 ОСОБА_2 "Райагробудом" подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість № за березень 2013 року, в якій самостійно визначено податкове зобов'язання у сумі 9062,00 грн. (а.с.70-71).

Наявними у матеріалах справи платіжними документами підтверджується своєчасна і у повній мірі сплата позивачем самостійно визначених сум грошових зобов'язань (а.с. 30-31).

У запереченнях на адміністративний позов відповідач посилається на ту обставину, що суми, сплачені позивачем на погашення грошових зобов'язань визначених по деклараціях спрямовувались контролюючим органом у рахунок погашення існуючого податкового боргу в порядку черговості його виникнення.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Проте, судом встановлено, що станом на час сплати ним самостійно визначених грошових зобов'язань з податку на додану вартість податковий борг, на погашення якого контролюючий орган спрямував кошти, був фактично відсутній, у зв'язку із наданням платнику податків розстрочення його сплати, яким встановлено нові строки та порядок його сплати.

Відтак, контролюючий орган не повинен був спрямовувати сплачені позивачем кошти в рахунок погашення податкового боргу, для якого встановлено нові строки сплати.

З огляду на наведене, судом не встановлені підстав для застосування до позивача штрафів за порушення ним строків сплати узгоджених грошових зобов'язань, що передбачені статтею 126 Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення-рішення № від 27.05.2013 року, № та № від 14.06.2013 року є протиправними і підлягають скасуванню, а адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати присуджуються на користь позивача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області № від 27.05.2013 року, № та №0 від 14.06.2013 року.

Присудити на користь позивача ОСОБА_2 "Райагробуд" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень ОСОБА_3 об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Гломб Ю.О.