Справа № 803/585/13-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року Справа № 876/7235/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

представника позивача Цинайко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Прокурора Камінь-Каширського району Волинської області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2013 року у справі за позовом Прокурора Камінь-Каширського району Волинської області до Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області про скасування розпоряджень, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2013 року прокурор Камінь-Каширського району Волинської області звернувся з позовом до Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області (надалі - Камінь-Каширська РДА) про скасування розпоряджень № 295 та №296 від 16.08.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на території Нуйнівської сільської ради».

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в порушення вимог ч.3 ст. 122 Земельного кодексу України, за відсутності повноважень на передання земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування за межами населених пунктів, відповідачем було видано розпорядження № 296 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на території Нуйнівської сільської ради» щодо облаштування майданчика для видобування піску на виробничо-господарські та власні потреби громадян с. Нуйно та розпорядження № 295 від 16.08.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на території Нуйнівської сільської ради» для організації місця видалення відходів площею 0, 7 га із земель запасу в урочищі «Татари».

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2013 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що Камінь-Каширська РДА надаючи дозвіл Нуйнівській сільській раді на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для організації місця видалення відходів орієнтовною площею 0, 70 га та для облаштування майданчика для видобування піску на виробничо-господарські та власні потреби громадян села Нуйно діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеві державні адміністрації», Спірні земельні ділянки призначені для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району, а саме жителів села Нуйно.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, прокурор Камінь-Каширського району Волинської області подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, розпорядженням першого заступника голови Камінь-Каширської РДА № 295 від 16 серпня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на території Нуйнівської сільської ради» за клопотанням Нуйнівської сільської ради, останній надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для організації місця видалення відходів орієнтовною площею 0, 70 га із земель запасу, яка знаходиться в урочищі «Татари» за межами населеного пункту на території Нуйнівської сільської ради.

Розпорядженням першого заступника голови Камінь-Каширської РДА № 296 від 16 серпня 2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на території Нуйнівської сільської ради», останній надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для облаштування майданчика для видобування піску на виробничо-господарські та власні потреби громадян села Нуйно орієнтовною площею 2,5 га із земель запасу, яка знаходиться в урочищі «Татари» за межами населеного пункту на території Нуйнівської сільської ради.

За результатами розгляду подання прокурора Камінь-Каширського району Волинської області № 39-139 вих. 13 від 31.01.2013 року про скасування розпоряджень першого заступника голови райдержадміністрації № 295 та № 296 від 16.08.2012 року, голова Камінь-Каширської РДА повідомив прокурора, що розпорядженнями першого заступника голови райдержадміністрації було надано дозвіл на розробку проектів землеустрою органу місцевого самоврядування, на підставі чого виникли конкретні права та обов'язки для суб'єкта цих правовідносин, тому одностороннє скасування порушить право органу місцевого самоврядування на розгляд його справ відповідно до встановленої Конституцією і законами України процедури.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про законність оскаржуваних розпоряджень, однак колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю таких висновків суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України адміністративні суди у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано та ін.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 17 Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, крім іншого, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Повноваження районних державних адміністрацій щодо передачі земельних ділянок у власність або користування передбачені ч.3 ст.122 Земельного кодексу України.

Зокрема, відповідно до редакції даної статті на момент прийняття оскаржуваних розпоряджень районні державні адміністрації на їх території мали право передавати земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для:

а) сільськогосподарського використання;

б) ведення водного господарства;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті.

При цьому, колегія суддів зауважує, що пункт "в" ч.3. ст. 122 ЗК України встановлює, що перелік об'єктів будівництва, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району не є вичерпним.

Водночас, аналізуючи вищезгадані норми, колегія суддів приходить до висновку, що Законом обмежено майбутнє призначення таких земельних ділянок, що знаходяться за межами населеного пункту та підлягають передачі у власність чи користування. А саме, такі ділянки повинні передаватися для ведення водного господарства, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої ст. 122 Земельного кодексу України, індивідуального дачного будівництва.

Крім того, у відповідності до п.п. 16, 19 ч.1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання; вирішення за дорученням відповідних рад питань про продаж, передачу в оренду, концесію або під заставу об'єктів комунальної власності, які забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об'єктів в установленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуваними розпорядженнями Камінь-Каширської РДА надано земельні ділянки для будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району, а саме жителів села Нуйно є помилковим.

Як зазначено вище, оскаржуваними розпорядженнями було надано дозвіл сільській раді на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для організації місця видалення відходів та на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для облаштування майданчика для видобування піску на виробничо-господарські та власні потреби громадян села Нуйно.

Як зазначено вище, нормами Земельного Кодексу України обмежено майбутнє призначення таких земельних ділянок, що знаходяться за межами населеного пункту та підлягають передачі у власність чи користування. Зокрема п. «в» ч. 3 ст. 122 Земельного Кодексу України передбачає під обслуговуванням жителів територіальної громади виділення земельних ділянок саме під будівництво об'єктів такого призначення.

Водночас, як слідує зі змісту розпоряджень Камінь-Каширської РДА, такі спрямовані на відведення земельних ділянок для організації місця видалення відходів та для облаштування майданчика для видобування піску.

Відповідачем не надано доказів того, що на таких земельних ділянках буде здійснюватись саме будівництво таких об'єктів, які пов'язані з обслуговуванням жителів територіальних громади с. Нуйно Камінь -Каширського району.

Окрім того, хоч відповідач і покликається на невичерпність переліку таких об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади, необхідно виходити із того, що земельні ділянки виділяються саме під будівництво таких об'єктів, спеціального призначення.

При цьому колегія суддів враховує, що п. п. 16, 19 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування", п. «в» ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України, об'єктом, що пов'язаний з обслуговуванням жителів територіальної громади району, є об'єкт, який має призначення, яке пов'язано із забезпеченням соціально-економічних, культурних, оздоровчих або інших потреб жителів району; однаковим задоволенням потреб жителів відповідної територіальної громади, для чого органами місцевого самоврядування здійснюється стратегічне планування та прогнозування соціально-економічного розвитку певної території, що супроводжується в тому числі складанням інвестиційного паспорту, який відображує соціально-економічні, культурні, оздоровчі потреби жителів відповідної територіальної громади, необхідність благоустрою та можливі інвестиційні ризики з урахуванням характерних властивостей певної території. Це сприяє забезпеченню необхідного рівня соціально-економічної стабільності, сприянню розвитку тих форм економічної діяльності і зайнятості, які узгоджуються з існуючими ресурсними можливостями громади, створенню якісно нових робочих місць, покращенню життєвих стандартів певної територіальної громади.

Разом з тим, відповідачем не доведено, що оскаржуваними розпорядженнями надано дозвіл саме на будівництво таких об'єктів, оскільки такі видані не для будівництва об'єктів, а для інших потреб, які не передбачені «в» ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що Камінь-Каширська РДА, приймаючи розпорядження № 295 та №296 від 16.08.2012 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на території Нуйнівської сільської ради» діяла не у спосіб, що передбачений чинним законодавством.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Прокурора Камінь-Каширського району Волинської області задовольнити повністю.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2013 року у справі № 803/585/13-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Прокурора Камінь-Каширського району Волинської області задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати розпорядження першого заступника голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області № 295 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на територію Нуйнівської сільської ради» та № 296 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за межами населеного пункту на територію Нуйнівської сільської ради» від 16.08.2012 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В.Ніколін