Справа № 807/1164/13-а
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року Справа № 876/8950/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Левицької Н.Г.,Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року по справі за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський верстатозавод» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області ДПС про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ТзДВ «Мукачівський верстатозавод», звернулося з адміністративним позовом до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомленнь-рішеннь від 29.03.2013 року за № , за № , за № , за № , за № та за № .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржені податкові повідомлення-рішення Мукачівської ОДПІ Закарпатської області ДПС прийняті відповідачем всупереч норм чинного законодавства. Зокрема вказано, що податковим органом під час проведення перевірки збільшено валові доходи позивача на суму загальновиробничих витрат в розмірі - 1580098,0 грн., та нараховано ПДВ на відповідну суму загальновиробничих витрат віднесених до вартості готової продукції реалізованої на території України, що суперечить встановленому розділами ІІІ та V Податкового кодексу України порядку адміністрування податку на прибуток та податку на додану вартість.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Суд виходив з того, що підставою для донарахування позивачу спірних сум з ПДВ та податку на прибуток стало те, що податковим органом збільшено вартість реалізованої готової продукції на суму загальновиробничих витрат. Разом з тим, відповідачем в акті перевірки та в ході судового розгляду не доведено порушення позивачем у вигляді визначення доходу від здійснення реалізації продукції власного виробництва та надання послуг з переробки продукції з давальницької сировини нижче рівня договірної вартості чи нижче суми отриманої компенсації. Не встановлено визначення позивачем бази оподаткування з ПДВ операцій з постачання товарів нижче звичайних цін. Крім того, ст. 135 ПК України, а також інші норми ПК України не відносять до складу отриманого доходу юридичної особи суми загальновиробничих витрат. Також ПК України не передбачено випадок перерахування валового доходу виходячи із фактичної собівартості витрат платника податку, понесених для отримання цього доходу. Відтак, оскільки Мукачівською ОДПІ доходи ТзДВ «Мукачівський верстатозавод» збільшено на суму загальновиробничих витрат 1580098 грн. протиправно, то було протиправно зменшено і від'ємне значення об'єкту оподаткування з податку на прибуток за 2011 рік у відповідному розмірі, тому податкові повідомлення-рішення від 29.03.2013 року № та № підлягають скасуванню. Врешті вимог про скасування ППР відмовлено, оскільки позивачем не наведено жодних обставин їх неправомірності.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, сторона відповідача подала апеляційну скаргу, з якої із-за порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи просить його скасувати та відмовити в частині задоволених позовних вимог.

Покликання маються на те, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що у зв'язку із умисним заниженням позивачем собівартості встановлених товарів. були допущені відхилення. При формуванні собівартості реалізованих товарів, контролюючим органом використано вимоги ст.ст. 138,139,140,141,142,143 ПК України. Приписами чинних нормативно-правових актів (ПК України, правила (стандарти) бухгалтерського обліку ) встановлені імперативні норми, які визнають правила формування платниками податків собівартості виготовленої продукції (наданої послуги). У свою чергу, недотримання платником податку визначення собівартості є податковим порушенням (аргументація щодо податкового повідомлення рішення № від 29.03.2013 року).

Що стосується податкового повідомлення рішення № від 29.03.2013 року, то донарахування позивачу грошового зобов'язання по ПДВ відбулось у зв'язку із заниженням останнім податкових зобов'язань за період 01.07.2011 року по 31.12.2012 року на суму 228017 грн. У результаті вказаного порушення, пов'язаного з неправильним визначенням собівартості виготовлених товарів, позивач допустив порушення вимог п. 185.1 ст. 185 ПК України.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією Закарпатської області ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з додатковою відповідальністю «Мукачівський верстатозавод» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2011 року по 31.12.2012 року.

На підставі акту перевірки № 1065/22-00/05723430 від 19 березня 2013 року Мукачівською об'єднаною державною податковою інспекцією Закарпатської області ДПС було прийнято податкові повідомлення-рішення № від 29.03.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 82955 грн. за основним платежем та 20738,75 грн. за штрафними санкціями (а.с. 50); № від 29.03.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі 168399 грн. за основним платежем та 42094,75 грн. за штрафними санкціями (а.с.49); № від 29.03.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб у розмірі 9098,76 грн. за основним платежем (а.с.52); № від 29.03.2013 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи найманих працівників у розмірі 164844 грн. за основним платежем та 82932 грн. за штрафними санкціями (а.с. 54); № від 29.03.2013 року, яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на доходи найманих працівників застосовано штрафні санкції у розмірі 10 % на суму 2355,80 грн. (а.с.56); № від 29.03.2013 р., яким за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на доходи найманих працівників застосовано штрафні санкції у розмірі 20 % на суму 10125,60 грн. (а.с.60).

Згідно п. 135.1. сі. 135. ПК України визначено: доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті: інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу. '

Дохід від операційної діяльності визнається в - розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менше ніж: сума компенсації, отримана в будь-якій-формі, в тому числі при зменшенні зобов'язань (п. 135.4 ст. 135. ПК України).

Відповідно до підпунктів «а» та «б» п. 185.1. ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування з ПДВ є операції платників податку, зокрема, з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 188.1 ст. 188. цього ж Кодексу встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості. але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

У спірних звітних періодах, позивач у відповідності до наведених норм права, при кожній реалізації продукції власного виробництва та надання послуг з переробки продукції з давальницької сировини здійснював визначення доходу від такої господарської діяльності на рівні договірної вартості, але не нижче суми отриманої компенсації, а також формував свої податкові зобов'язання з ПДВ у розмірі отриманих сум ПДВ в ціні таких реалізованих товарів та послуг.

Водночас судом першої інстанції вірно встановлено, що у акті перевірки № 1065/22-00/05723430 від 19.03.2013 року апелянтом порушень вказаних статей з боку позивача у вигляді визначення доходу від здійснення реалізації продукції власного виробництва та надання послуг з переробки продукції з давальницької сировини нижче рівня договірної вартості чи нижче суми отриманої компенсації не встановлено. Так само відповідачем під час перевірки позивача не встановлено визначення позивачем бази оподаткування з ПДВ операцій з постачання товарів нижче звичайних цін.

Відтак, стаття 135 ПК України, яка у спірному періоді встановлювала порядок визначення доходів та їх склад, а також інші норми Податкового кодекс України до складу отриманого доход юридичної особи суми загальновиробничих витрат не відносять.

Таким чином, оскільки податковим кодексом України (в редакції, яка діяла на момент проведення перевірки) не передбачено випадок перерахування валового доход виходячи із фактичної собівартості витрат платника податку, понесених для отримання цього доходу, то апелянт не мав жодних правових підстав для визначення валового доходу позивача шляхом збільшення вартості реалізованої готової продукції та наданих послуг на суму загальновиробничих витрат 1580098,0 грн. та, відповідно, не мав правових підстав для визначення позивачу податкових зобов'язань з ПДВ на відповідні суми загальновиробничих витрат.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності податкових повідомлень-рішень від 29.03.2013 року за № та за № , вимоги позову в цій частині підтверджені належними та допустимими доказами, відповідають вимогам законодавства та встановленим в судовому засіданні обставинам справи.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не складають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, Львівський апеляційний адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області ДПС залишити без задоволення, постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2013 року по справі № 807/1164/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня виготовлення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І.М. Обрізко

судді Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга

Повний текст виготовлено 09.11.2015 року