Справа № 826/25353/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 листопада 2015 року м. Київ № 826/25353/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1
до про Міністерства праці і соціальної політики України визнання пункту положення таким, що не відповідає Закону, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства праці і соціальної політики України, в якому просив:

"- визнати п. 3.11 Типового положення про психоневрологічний інтернат затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 549 від 29 грудня 2001 року таким, що не відповідає ст. 12 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні";

- звернутись до Верховного Суду України для вирішення питання про внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки і інших видах судочинства позовна кримінальна давність встановлюється матеріальним, а не процесуальним правом, що порушує конституційні норми щодо принципу рівності всіх учасників процесу перед законом і судом стосовно не обмеження права на судовий захист і верховенства права;

- в залежності рішення Конституційного Суду України поновити строк для подання позову;

- звільнити від судових витрат".

Ознайомившись з позовною заявою, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 3 КАС України визначено, що адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах, а позивач в адміністративній справі - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

У відповідності з вимогами ст. 106 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються: 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи невчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Питання щодо прийняття до розгляду в порядку адміністративного судочинства позову судом вирішується після з'ясування, які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені та в чому саме вони полягають.

Подана позивачем позовна заява не відповідає вищенаведеним вимогам КАС України, оскільки зі змісту останньої неможливо встановити, які саме права, свободи чи інтереси позивача порушені відповідачем та в чому саме вони полягають.

Також, необхідно зазначити, що обставини, якими обґрунтовується позов мають бути підтверджені відповідними доказами.

Крім того, адміністративний позов не містить жодного нормативно-правового обґрунтування заявлених позовних вимог, в контексті предмету спору, із посиланням на норми законодавства, яке на думку позивача порушене відповідачем.

За таких обставин, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідності до вимог статей 105-106 КАС України.

Відповідно до частин 1-2 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Так, позивач просить визнати пункт Типового положення про психоневрологічний інтернат затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України № 549 від 29 грудня 2001 року таким, що не відповідає Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", при цьому до суду звертається лише 11 листопада 2015 року.

Одночасно, в позовній заяві позивач просить в залежності рішення Конституційного Суду України поновити строк для подання позову.

З цього приводу суд зазначає, що в силу п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України, суддя зобов'язаний після одержання позовної заяви з'ясувати, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно:

- привести позовну заяву у відповідності до вимог статей 105-106 КАС України;

- надати докази обґрунтування своїх позовних вимог;

- надати нормативно-правове обґрунтування позовних вимог;

- письмові пояснення стосовно поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачеві терміну для усунення недоліків.

Керуючись статтями 106-108 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху.

2.Встановити позивачу п'ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п. 1 ч.3 ст. 108 КАСУ.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський