Справа № 340/51/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2015 року м. Київ К/800/31956/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Голяшкіна О.В., Сороки М.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області про визнання неправомірними дії щодо зменшення розміру пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області (далі - Управління або ж відповідач) про визнання неправомірними дії щодо зменшення розміру пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в жовтні 2002 році їй управлінням Пенсійного фонду України у Верховинському районі було призначено пенсію по інвалідності.

02 березня 2006 року вона звернулась із заявою до відповідача про перерахунок пенсії, надавши доУправління довідку від 27 лютого 2006 року № 18 про заробітну плату за період роботи з січня 1980 року по грудень 1984 року у Верховинському ОРТП і довідку від 27 лютого 2006 року № 21 про заробітну плату за цей же період роботи по сумісництву у Верховинському хлібозаводі Верховинського райспоживтовариства, правонаступником яких було кооперативне торгове підприємство "Говерла". На підставі цих довідок відповідачем було проведено перерахунок розміру її пенсії розмір якої до жовтня 2012 року становив 2296,97 гривень.

Головним спеціалістом з призначення пенсій була проведена зустрічна перевірка нарахування заробітної плати у Верховинському районному споживчому товаристві, за результатами якої складено акт від 07 вересня 2012 року № 296, в якому вказано, що відомості у довідках про заробітну плату від 27 лютого 2006 року та книгах про нарахування заробітної плати викликають сумнів у їх достовірності і у зв'язку з цим розмір її пенсії зменшено з 2296,97 гривень до 1187,24 гривень.

В жовтні 2014 року відповідачем їй було повідомлено, про виникнення переплати пенсії за період з 01 березня 2006 року.

Крім цього відповідно до протоколу від 11 грудня 2012 року № 22 засідання комісії по розгляду питань, пов'язаних з призначенням (перерахунком), виплатою та відмовою у призначенні (перерахунку) пенсій відповідачем вирішено стягувати із її пенсії по 20 % щомісячно до повного погашення переплати в сумі 77303,68 гривень.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 травня 2013 року було задоволено її позов, визнано протиправним та скасовано рішення комісії управління ПФУ №22 від 11 грудня 2012 року та зобов'язано відповідача виплатити їй суму утриманих з 01 січня 2013 року коштів з її пенсії. Після набрання цією постановою законної сили їй повернуто незаконно утримані кошти.

Однак відновлення попереднього розміру пенсії, незважаючи на її неодноразові звернення відповідачем так і не проведено.

Такі дії відповідача вважає незаконними, оскільки пенсію в березні 2006 року із врахуванням заробітної плати за основним місцем роботи в Верховинському ОРТП та по сумісництву у Верховинському хлібозаводі протягом 1980-1984 років їй було нараховано правомірно, так як вона дійсно працювала протягом 1980-1984 років бухгалтером та по договору у Верховинському ОРТП, а також по сумісництву у Верховинському хлібозаводі, довідки про роботу і заробітну плату від 27 лютого 2006 року №18 та №21 відповідають встановленій формі і видані у встановленому порядку правонаступником цього підприємства. На підтвердження цього їй Верховинським районним споживчим товариством згідно книг нарахування заробітної плати повторно видано довідки від 16 червня 2014 року № 072, які підтверджують дані, зазначені у довідках від 27 лютого 2006 року. Відомості зазначені в акті зустрічної перевірки від 07 вересня 2012 року № 296 не відповідають дійсності, будь-яких зловживань з її боку не доведено, а тому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд:

визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі щодо виплати їй зменшеного розміру пенсії з 01 жовтня 2012 року та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок і виплату їй пенсії з 01 жовтня 2012 року із врахуванням заробітної плати за період з 01 січня 1980 року по 31 грудня 1984 року за роботу у Верховинському об'єднанні роздрібних торгових підприємств та по сумісництву у Верховинському хлібозаводі протягом 1980-1984 років, відповідно до відомостей зазначених у книгах про нарахування заробітної плати на підставі яких Верховинським районним споживчим товариством видано уточнені довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 16 червня 2014 року за вих.№ 072.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області щодо виплати ОСОБА_1 зменшеного розміру пенсії з 21 липня 2014 року.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 21 липня 2014 року із врахуванням заробітної плати за період основної роботи з 1980 по 1984 роки у Верховинському об'єднанні роздрібних торгових підприємств та по сумісництву у Верховинському хлібозаводі Верховинського районного споживчого товариства відповідно до відомостей, зазначених у книгах про нарахування заробітної плати Верховинського ОРТП та Верховинського хлібозаводу за 1980-1984 роки на підставі яких Верховинським районним споживчим товариством видано ОСОБА_1 уточнені довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 16 червня 2014 року за вих. №072.

У касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їх рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивачка - ОСОБА_1 у своїх запереченнях на касаційну скаргу, вказує на її необґрунтованість і просить залишити скаргу без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи було повно і всебічно встановлено фактичні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та у відповідності із вимогами матеріального і процесуального права вирішено цей спір.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, а з ним погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що сам факт наявності у відповідача сумнівів щодо достовірності довідок та відомостей у книгах про нарахування заробітної плати не може слугувати підставою для припинення виплати пенсії в раніше призначеному розмірі, а тому, враховуючи відомості трудової книжки та архівних довідок, наявних в матеріалах справи, що підтверджують стаж роботи позивача, є достатні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо виплати їй зменшеного розміру пенсії.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального права.

Частина 1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», визначає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 48 Кодексу Законів про Працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. В разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого КМУ від 12.08.1993 №637).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться відомості - стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» довідки про заробітну плату видаються підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Таким чином, з системного аналізу наведених норм права випливає, що трудова книжка є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу працівника на займаній посаді.

Згідно із статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що набув чинності із 01 січня 2004 року, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

У відповідності до частини 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в жовтні 2002 році ОСОБА_1 управлінням Пенсійного фонду України у Верховинському районі було призначено пенсію по інвалідності.

В березні 2006 року позивач звернулась із заявою про перерахунок пенсії, надавши до управління ПФУ довідки про заробітну плату від 27 лютого 2006 року № 18 та № 21 за період роботи з 1980 по 1984 роки, які видано кооперативним торговим підприємством "Говерла" на підставі яких відповідачем було проведено перерахунок та збільшено розмір її пенсії.

За результатами проведеної УПФУ у Верховинському районі зустрічної перевірки документів про заробітну плату, яка дає право на пенсію у Верховинському районному споживчому товаристві було зроблено висновок, що відомості зазначені в довідках, які видані КТП "Говерла" від 27 лютого 2006 року № 18 та № 21 про роботу та заробітну плату ОСОБА_1 у Верховинському районному споживчому товаристві та книгах по нарахуванню заробітної плати за 1980-1984 роки викликають сумнів щодо їх достовірності, що відображено в акті від 07 вересня 2012 року № 296 та службовій записці головного спеціаліста з призначення пенсій УПФУ у Верховинському районі.

З цих підстав управлінням ПФУ у Верховинському районі позивачу з листопада 2012 року проводиться виплата пенсії у зменшеному розмірі.

А за період з березня 2006 року по жовтень 2012 року було нараховано по пенсійній справі № 109150 переплату пенсії в сумі 77 303,68 та 11 грудня 2012 року було прийнято рішення №22 про щомісячне утримання 20% із пенсії позивача до повного погашення переплати.

Постановою Верховинського районного суду від 17 травня 2013 року, залишеною без змін Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2014 року, було задоволено позов ОСОБА_1, визнано протиправним та скасовано рішення комісії УПФУ у Верховинському районі від 11 грудня 2012 року № 22 та зобов'язано відповідача виплатити суму утриманих з 01 січня 2013 року коштів з її пенсії.

Після набрання судовим рішенням законної сили позивачу повернуто утримані з пенсії кошти в розмірі 6 089,28 гривень, однак у проведенні перерахунку розміру пенсії відмовлено.

Відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Вищезгаданими судовими рішеннями встановлено, що відповідачем не доведено факт зловживань з боку ОСОБА_1, які б призвели до виплати їй пенсії в більшому розмірі, а отже й підстав для прийняття рішення щодо стягнення сум надміру виплаченої пенсії з пенсіонера, у суб'єкта владних повноважень не було.

Відповідачем не подано належних доказів, які б підтверджували фіктивність довідок про заробітну плату, виданих КТП "Говерла" від 27 лютого 2006 року № 18 та № 21 про заробітну плату ОСОБА_1 протягом 1980-1984 років.

В той час як, під час розгляду справи судом першої інстанції, суд встановив, що частина відомостей, зазначених в акті №296 від 07 вересня 2012 року зустрічної перевірки документів про заробітну плату, яка дає право на пенсію проведеної управлінням ПФУ у Верховинському районі у Верховинському районному споживчому товаристі не відповідають дійсності.

Так, судом були оглянуті оригінали книг нарахування заробітної плати працівникам Верховинського ОРТП за 1980-1984 роки, з яких видно, що суми нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати відповідають сумам, які зазначено у довіці № 18 від 27 лютого 2006 року, хоча в акті зазначено, що в книгах маються розходження в сумах заробітної плати позивачки, що фактично не відповідає дійсності.

В судовому засіданні, судом першої інстанції також було оглянуто та досліджено оригінали книг по заробітній платі Верховинського хлібозаводу за 1980-1984 роки в яких містяться відомості про заробітну плату позивача за цей період.

За таких обставин, враховуючи норми статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що сам факт наявності у відповідача сумнівів щодо достовірності довідок та відомостей у книгах про нарахування заробітної плати не може слугувати підставою для припинення виплати пенсії в раніше призначеному розмірі, а акт зустрічної перевірки №296 від 07 вересня 2012 року не може бути неналежним доказом правомірності дій відповідача, оскільки грунтується лише на припущеннях відповідача і документально будь-якими доказами не підтуерджується.

Таким чином, враховуючи відомості трудової книжки та архівних довідок, наявних в матеріалах справи, що підтверджують стаж роботи позивача, є достатні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо виплати їй зменшеного розміру пенсії.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Смокович

Судді О.В. Голяшкін

М.О. Сорока