Справа № 802/3890/14-а
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2015 р. м. Київ К/800/22249/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі
Головуючого судді Малиніна В.В.,
суддів Ситникова О.Ф., Швеця В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації про скасування наказу та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просила визнати протиправним та скасувати накази про її звільнення з роботи, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації №17-о від 15.02.2014 року «Про звільнення ОСОБА_4.». Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації №57-о від 16.06.2014 року «Про звільнення ОСОБА_4.». Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного спеціаліста відділу фінансів соціально-культурної сфери управління фінансів соціально-культурної сфери та місцевих органів влади Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації. Стягнуто з Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі середньомісячного заробітку за період з лютого 2014 року по лютий 2015 року включно в розмірі 15 544 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. В решті вимог відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, відмовивши в задоволені позову.

Позивач у письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли до Вищого адміністративного суду України просить її залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга заявника підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судами встановлено, що позивача (яка обіймала посаду головного спеціаліста відділу фінансів соціально - культурної сфери управління фінансів соціально - культурної сфери та місцевих органів влади Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації) наказом №17-о від 15.02.2014 року та наказом №57-о від 16.06.2014 року Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації звільнено за прогул. При цьому, у першому наказі не зазначено дати прогул, а у другому - за прогул у період з 08.01.2014 року по 23.01.2014 року та з 26.03.2014 року по 16.06.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанції прийшли до висновку, з яким погоджується колегія суддів Вищого адміністративного суду України, що наказ про звільнення позивача №17-о від 15.02.2014 року прийнято відповідачем в період тимчасової непрацездатності позивача, що є порушенням статті 40 Кодексу законів про працю України. Крім того, в оскаржуваному наказі, в супереч Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1242 зазначено, що днем звільнення вважати перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності, хоча при звільненні працівника у наказі про звільнення такого працівника повинна бути зазначена конкретна дата припинення трудових відносин. Також в порушення вимог вказаної інструкції наказ підписано заступником директора Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, натомість такий наказ має бути підписаний керівником установи або виконуючим його обов'язки. Оскаржуваний Наказ №57-о від 16.06.2014 року прийнятий в порушення вимог частини 2 статті 149 Кодексу законів про працю України, а саме застосований за порушення трудової дисципліни, за фактом вчинення якого прийнятий перший наказ №17-о від 15.02.2014 року. При цьому визначена підстава в наказі №57-о від 16.06.2014 року - прогул позивача з 08.01.2014 року по 23.01.2014 року, слугувала підставою для звільнення позивача згідно наказу від 05.02.2014 року №17-о, який є незаконним. На час винесення наказу №57-о від 16.06.2014 року про звільнення позивач з роботи 16.06.2014 року за прогул з 08.01.2014 року по 23.01.2014 року терміни накладення стягнення за таке порушення трудової дисципліни минули, що вказує на його протиправність. Щодо прогулу позивача у період з 26.03.2014 року по 16.06.2014 року, то позивач із наказом №17-о від 05.02.2014 року про її звільнення ознайомлена 26.03.2014 року, і з цього часу на роботу не виходила, вважаючи себе звільненою, і при цьому почавши судове оскарження самого наказу.

Разом з тим, суди попередніх інстанції вірно встановивши протиправність вказаних наказів, вирішуючи позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу зазначили про обґрунтованість її задоволення, посилаючись на статтю 235 Кодексу законів про працю, де суд першої інстанції в резолютивній частині визначив розмір такої заборгованості.

Однак судами попередніх інстанції не приведено обґрунтування розрахунку середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, не наведено доказів в цій частині, що унеможливлює перевірити висновок судів фактичним обставинам справи.

З огляду на це, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку, що суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, а тому рішення судів ухваленні з порушенням положень ст. 159 КАС України.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 223 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд або для продовження розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 4 березня 2015 року та ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року частково підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ч. 2 ст. 227 КАС України.

Керуючись статтями 220, 222, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 4 березня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації про скасування наказу та поновлення на роботі:

- в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі середньомісячного заробітку за період з лютого 2014 року по лютий 2015 року включно в розмірі 15 544 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот сорок чотири) грн., скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та не підлягає перегляду.

Головуючий суддя В.В. Малинін

Судді: О.Ф. Ситников

В.В. Швець