Справа № 2-а-1870/909/11
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2015-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоГриціва М.І.,
суддів:Кривенди О.В., Кривенка В.В., Маринченка В.Л., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О.,
при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю представника Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області - Павловича Д.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (далі - Підприємство) до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - ОДПІ) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року Підприємство звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати незаконним та скасувати рішення ОДПІ від 30 грудня

2010 року № 0 (далі - Рішення) про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 25 373 грн 15 коп.

На обґрунтування позову послалося на те, що штрафні санкції до нього були застосовані у період, коли підприємство господарську діяльність не здійснювало, розрахункові операції не проводило, тому роздруківка фіскального чека була неможлива.

Суди встановили, що ОДПІ провела перевірку Підприємства за період з 15 по 20 грудня 2010 року, у ході якої встановлено порушення пунктів 9, 13 статті 3 Закону України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР) у зв'язку з нероздрукуванням 70 фіскальних звітних чеків, незабезпечення їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) та невідповідність суми готівки на місці проведення розрахунків сумі, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО).

За результатами цієї перевірки ОДПІ винесла Рішення, яким до позивача на підставі пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР застосувала штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 25 373 грн15 коп.

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 20 квітня

2011 року позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував Рішення в частині застосування штрафних санкцій за порушення пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР на суму 23 800 грн. У решті позовних вимог відмовив. Своє рішення суд обґрунтував тим, що штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог Закону № 265/95-ВР є неправомірними, оскільки в ці дні РРО не включався, зміна не починалася, у зв'язку із чим друкування фіскального звітного чека було неможливим.

Харківський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від

11 жовтня 2011 року рішення суду першої інстанції скасував та постановив нове, яким у задоволенні позову відмовив. Зазначив, що положеннями Закону № 265/95-ВР не передбачено випадків звільнення суб'єктів господарювання від невикористання друку фіскальних звітних чеків на РРО, роздрукування фіскального звітного чека є обов'язковим.

Вищий адміністративний суд України постановою від 25 вересня

2014 року постанову апеляційного суду скасував, а постанову суду першої інстанції змінив: скасував Рішення в частині застосування до Підприємства штрафних (фінансових) санкцій за порушення пункту 9 статті 3 Закону

№ 265/95-ВР у розмірі 2460 грн. В частині скасування Рішення про застосування до Підприємства штрафних (фінансових) санкцій в розмірі

340 грн відмовив.

У своєму рішенні суд касаційної інстанції вказав, що податковий орган може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його незберігання в КОРО.

Не погоджуючись із постановою суду касаційної інстанції, ОДПІ звернулась із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави неоднакового застосування Вищим адміністративним судом України одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме пункту 9 статті 3, пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР.

На обґрунтування заяви додано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 15 січня та 17 березня 2015 року (справи

№№ К/9991/26792/12, К/800/50241/14 відповідно), в яких касаційний суд вказав, що відповідальність суб'єкта господарювання за невиконання друку фіскальних звітних чеків настає за кожен окремий факт такої протиправної діяльності.

Верховний Суд України вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні пункту 9 статті 3, пункту 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР та, зокрема, у постанові від 15 квітня 2015 року у справі № 21-89а13 зазначив таке.

Відповідно до пункту 9 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані щоденно друкувати на РРО (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг)) фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в КОРО.

Згідно з пунктом 4 статті 17 цього Закону у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чека або його незберігання в КОРО за рішенням відповідних органів державної податкової служби України до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз змісту цих норм дає підстави для висновку, що зазначена фінансова санкція встановлена за порушення суб'єктами підприємницької діяльності вимоги закону щоденно друкувати фіскальний звітний чек та зберігати його в КОРО.

Не виконуючи протягом певного періоду обов'язок щодня друкувати фіскальний звітний чек, суб'єкт підприємницької діяльності вчиняє продовжуване порушення, а не зберігаючи цей чек у КОРО - триваюче.

Враховуючи, що згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, за дії (бездіяльність), які у своїй сукупності складають єдине продовжуване чи триваюче правопорушення, можливо притягнути до відповідальності лише один раз.

Отже, за вчинення порушень, про які йдеться у пункті 4 статті 17 Закону № 265/95-ВР, відповідний орган державної податкової служби України може застосувати лише одну фінансову санкцію у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від кількості виявлених під час перевірки суб'єкта підприємницької діяльності, який здійснює розрахункові операції за товари (послуги), випадків невиконання щоденного друку фіскального звітного чека та/або його незберігання в КОРО.

За таких обставин у справі, що розглядається, суд касаційної інстанції правильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим підстав для задоволення заяви ОДПІ немає.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Сумській області відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.І. Гриців
Судді: О.В. КривендаВ.В. Кривенко
В.Л. МаринченкоП.В. Панталієнко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін
О.О. Терлецький