Справа № 816/4419/15
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року м. ПолтаваСправа № 816/4419/15

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

представника позивача - Білана В.В.,

представника відповідача - Пасько Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 27.07.2015 № /1743 та № /1744.

Мотивуючи свої вимоги, посилався на необґрунтованість та протиправність висновків акту перевірки №807/16-03-15-02-08/32686844 від 06.07.2015 щодо порушення ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" п.200.4, п.200.7 ст.200, абз. "а" п.п.14.1.11 п. 14.1 ст.14, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України та ст. 257 Цивільного Кодексу України, в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за квітень 2015 року у розмірі 14 361,00 грн. та завищено від'ємне значення рядків 26 та 31 декларації з ПДВ за квітень 2015 року на 583 235,00 грн. Наголошував на тому, що оскаржувані рішення відповідачем винесені безпідставно та протиправно, суперечать чинному законодавству та підлягають скасуванню.

Такі свої твердження обґрунтовував тим, що підприємством для перевірки податковому органу було надано всі первинні документи бухгалтерського обліку щодо підтвердження господарських операцій з контрагентами. Податкові накладні, на підставі яких сформовано спірний податковий кредит, оформлені відповідно до чинного законодавства, в Акті перевірки не зазначено жодного факту включення до податкового кредиту сум за недійсними податковими накладними. Крім того, господарські операції позивача з ПП "Приватна виробничо-комерційна фірма "Анна", ПП "Будівельні кріплення", ПАТ "Кременчукгаз", ТОВ "Аеро-експрес", ТОВ "Білар", ТОВ "Молторг-Логістік", ТОВ "ТТК" та ТОВ "Ізумруд ЛТД", що стали об'єктом оподаткування, підтверджені належним чином оформленими первинними документами бухгалтерського обліку.

Крім того, наголошував, що жодною нормою Податкового кодексу України не передбачено списання кредиторської заборгованості та коригування податкового кредиту в залежності від давності здійснених поставок. Тобто ототожнювання безоплатно наданих товарів (послуг) з товарами (послугами), за які не проведено повний розрахунок на протязі 1095 днів, не відповідає чинному законодавству. Позивачем сплачено всі суми ПДВ від оподаткованих операцій за відповідний звітний період, відтак вони підлягають бюджетному відшкодуванню. Оскільки в діях ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" відсутні порушення податкового законодавства, оскаржувані рішення відповідача є необґрунтованими, протиправними та підлягають скасуванню.

Представник позивача підтримала позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на законність, обґрунтованість та правомірність оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Наголошували на тому, що перевіркою встановлено порушення позивачем п.200.4, п.200.7 ст.200, абз. "а" п.п.14.1.11 п. 14.1 ст.14, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України та ст. 257 Цивільного Кодексу України.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ТОВ НВФ "Техвагонмаш" зареєстровано як юридичну особу виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області 25.09.2003 (ідентифікаційний код 32686844), перебуває на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ та зареєстрований платником на додану вартість з 02.10.2003 (т.1. а.с.28-30).

На підставі направлення від 22.06.2015 № 1078/16-03-15-02 та наказу № 1060 від 22.06.2015 Кременчуцькою ОДПІ згідно п.п. 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та п. 20.1 ст. 20, п.п. 200.11 ст. 200 ПК України проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "ТЕХВАГОНМАШ" з питань правильності, повноти та обґрунтованості відшкодування податку на додану вартість з бюджету на рахунок платника у банку та суми залишку від'ємного значення попередніх звітних періодів на рахунок платника у банку по декларації за квітень 2015 року, за результатами якої складено акт від 06.07.2015 №807/16-03-15-02-08/32686844 /т.1 а.с 38 - 66/.

У висновках вказаного акту зафіксовано порушення позивачем: п.200.4, п.200.7 ст.200 Податкового кодексу України в результаті чого завищено суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку за квітень 2015 року у розмірі 14 361,00 грн. та ст. 257 Цивільного Кодексу України, абз. "а" п.п.14.1.11 п. 14.1 ст.14, п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України в результаті чого завищено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду (рядка 26) за квітень 2015 року у розмірі 583 235,00 грн. та суму непогашеного від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на кінець поточного звітного (податкового) періоду (рядок 31) декларації з ПДВ за квітень 2015 року на 583 235,00 грн.

На підставі зазначеного акту Кременчуцькою ОДПІ складено податкові повідомлення - рішення від 27.07.2015 №/1744, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 583 235,00 грн., та №/1743, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 14 361,00 грн. /т. 1 а.с. 83, 84/

Не погоджуючись із вказаними рішеннями Кременчуцької ОДПІ, позивач звернувся до суду із позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням та перевіряючи їх на предмет відповідності вищезазначеним критеріям, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість та протиправність, виходячи з наступного.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення - рішення від 27.07.2015 №/1743, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 14 361,00 грн., стали висновки податкового органу про те, що за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, із даними первинних документів, що підтверджують факт оплати платником товарів (робіт, послуг), встановлено, що ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" враховано платіжні доручення, якими здійснюється погашення кредиторської заборгованості по контрагентам: ПП "Приватна виробничо-комерційна фірма "Анна", ПП "Будівельні кріплення", ПАТ "Кременчукгаз", ТОВ "Аеро-експрес", ТОВ "Білар", ТОВ "Молторг-Логістік", ТОВ "ТТК" та ТОВ "Ізумруд ЛТД".

Крім того, відповідач стверджує, що позивачем завищено суму від'ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 розділу V Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (рядок 23.2), за квітень 2015 року у розмірі 14 361,00 грн.

Суд не погоджується зі вказаними висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Порядок визначення суми податку, що підлягає бюджетному відшкодуванню, регламентований п.п. 200.1, 200.2, 200.4 ст.200 Податкового Кодексу України. Так, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.7 статті 200 вказаного Кодексу, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 2001.3 статті 2001 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку (SНакл), обчислену за такою формулою:

SНакл = SНаклОтр + SМитн + SПопРах - SНаклВид - SВідшкод - SПеревищ,

де:

SНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, податковими накладними, складеними платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних, та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SМитн - загальна сума податку, сплаченого платником при ввезенні товарів на митну територію України;

SПопРах - загальна сума поповнення рахунку в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунку платника;

SНаклВид - загальна сума податку за виданими платником податковими накладними, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунками коригування до таких податкових накладних, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних;

SВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником до бюджетного відшкодування з урахуванням сум коригувань, проведених за результатами перевірок;

SПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вказаний пункт регламентує обчислення суми податку, яка підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на підставі податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Враховуючи викладене суд не погоджується з твердженнями відповідача про порушення позивачем вказаного пункту, оскільки він не регламентує, а ні порядок віднесення сум до податкового кредиту, а ні порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.2 вказаної статті встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України у податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: порядковий номер податкової накладної; дата виписування податкової накладної; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; податковий номер платника податку (продавця та покупця); місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; вид цивільно-правового договору; код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Пунктом 201.4 ст. 201 вказаного Кодексу встановлено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п. 201.7 ст. 201 ПК України).

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Пунктом 201.2 статті 201 вказаного Кодексу встановлено, що форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Судом було досліджено податкові накладні виписані ПП "Приватна виробничо-комерційна фірма "Анна", ПП "Будівельні кріплення", ПАТ "Кременчукгаз", ТОВ "Аеро-експрес", ТОВ "Білар", ТОВ "Молторг-Логістік", ТОВ "ТТК" та ТОВ "Ізумруд ЛТД" та встановлено, що вони складені у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином податкове повідомлення - рішення від 27.07.2015 №/1743 винесене протиправно, а тому підлягає скасуванню.

Кременчуцька ОДПІ, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 27.07.2015 №/1744, яким позивачу зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 583 235,00 грн. посилалась на те, що платником порушено ст. 257 Цивільного кодексу, абз. "а" п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 та п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму залишку від'ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів на початок поточного звітного (податкового) періоду (рядка 26) за квітень 2015 року у розмірі 583 235,00 грн. Зокрема, податковий орган стверджував, що згідно додатку 2 "Розрахунок суми залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до 01.02.2015" до податкової декларації з ПДВ за квітень 2015 року, поданої платником податків до Кременчуцької ОДПІ, ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" відображає в гр. 6 залишок від'ємного значення (р. 26) починаючи з жовтня 2010 року.

Проте, на думку контролюючого органу у додатку 2 до декларації за квітень 2015 року у гр. 6 слід зазначити період з травня 2012 року, у зв'язку із тим, що якщо залишок від'ємного значення податку попереднього періоду сформовано платником податків за придбаними товарами/послугами, які після завершення строку отримання, а тому з урахуванням пункту 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, право на податковий кредит та, відповідно, бюджетне відшкодування за такими товарами/послугами/платник втрачає. Порушення призвело до завищення у гр. 6 додатку 2 до декларації з ПДВ за квітень 2015 року залишків на 583 235,00 грн.

Суд не погоджується з такими висновками податкового органу, з огляду на наступне.

Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з абз. "а" пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, є безнадійною заборгованістю.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктами 200.2, 200.4 ст.200 Податкового Кодексу України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.7 статті 200 вказаного Кодексу, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Суд вважає за необхідне вказати, що заявлення від'ємного значення з ПДВ або його частини до бюджетного відшкодування є правом, а не обов'язком платника податку. Не використання платником податку такого права не позбавляє його прав на включення суми від'ємного значення до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що питання про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань та відшкодування сум податку на додану вартість вирішується протягом 1095 денного терміну. Будь-яких обмежень щодо строків відображення податкового кредиту та перенесення залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду, чинне законодавство не містить, як і не містить таких обмежень і Податковий кодексу України в редакції до 01.01.2011.

Судом встановлено, що ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" не подавало заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування (в частині коштів, що відносяться до спірної суми), а отже строк давності тривалістю у 1095 днів на даний випадок не розповсюджується. Декларування від'ємного значення з ПДВ не означає прийняття платником податку рішення про реалізацію свого права на отримання бюджетного відшкодування.

Суд не погоджується з висновком контролюючого органу щодо про правомірність спірного рішення, у зв'язку з тим, що податковий кредит ТОВ "НВФ "Техвагонмаш" у жовтні та листопаді 2010 року, січні, квітні, липні, жовтні 2011 року сформовано за рахунок господарських операцій щодо купівлі товарів, вартість яких після завершення строку позовної давності підприємством не оплачено, а відтак такі товари вважаються безоплатно отриманими, у зв'язку з наступним.

Підпунктом 14.1.13 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що безоплатно надані товари, роботи, послуги: товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості;

товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.

Цивільне законодавство передбачає можливість збільшення, зупинення та переривання строку позовної давності.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Разом з тим, цивільне законодавство регулює особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України, яки визначає перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим кодексом визначається функції та правові основи діяльності органів доходів і зборів.

Жодною нормою Податкового кодексу України не передбачено списання кредиторської заборгованості та коригування податкового кредиту в залежності від давності здійснених поставок. Тобто ототожнювання безоплатно наданих товарів (послуг) з товарами (послугами), за які не проведено повний розрахунок на протязі 1095 днів, не відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення від 27.07.2015 №/1744 є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень - рішень та не надав доказів в спростування вищевикладеного, на відміну від позивача, який довів обґрунтованість вимог, заявлених у позові.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області від 27.07.2015 № /1743 та № /1744.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременчуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Техвагонмаш" () витрати зі сплати судового збору в розмірі 8 963,95 грн (вісім тисяч дев'ятсот шістдесят три гривні дев'яносто п'ять копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2015 року.

Суддя С.С. Бойко