Справа № 2а-426/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"19" вересня 2011 р. Справа № 2а-426/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області та ОСОБА_3 на постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від "18" квітня 2011 р. у справі № 2а-426/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі. Житомир щодо відмови ОСОБА_3 як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 як інваліду 2-ої групи щодо якого встановлений причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою у перерахунку державної та додаткової пенсії відповідно до вимог ст.ст.49,50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.02.2011р. по 31.03.2011р.

Зобов'язано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області провести позивачу як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 перерахунок раніше призначеної державної пенсії як інваліду 2-ої групи щодо якої встановлений причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до вимог ст.ст.49,50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.02.2011р. по 31.03.2011р. виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яка визначається встановленим Законом України "Про державний бюджет України на 2010 рік" та Законом України "Про державний бюджет України на 2011 рік" прожитковим мінімумом для осіб, що втратили працездатність з урахуванням кожної зміни прожиткового мінімуму та виплати їй заборгованості по недоплаченій державній та додатковій пенсії за вказаний період.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області просить постанову суду скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України "Про соціальний захист дітей війни", здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України. Крім того, суд першої інстанції не врахував те, що основна та додаткова пенсії виплачуються в розмірах, встановлених постановами Кабінету Міністрів України.

Вважаючи, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права ОСОБА_3 також, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити судове рішення в частині зазначення кінцевого періоду порушеного права позивача. В апеляційній скарзі, позивач зазначає, що основна та додаткова пенсії здійснюються на постійній основі і не можуть бути призначені на певний період часу. В даному випадку визначається лише дата, з якої позивач має право на отримання вказаних пенсій.

Розглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а скаргу відповідача слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Як встановлено судом першої інстанцій позивач є інвалідом 2 групи (а.с.8) і віднесена до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.7), одержує пенсію за інвалідністю на підставі статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю на підставі статті 50 цього ж Закону.

Відповідно до частини 4 статті 54 вищезазначеного Закону, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2-й групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі статтею 50 цього Закону інвалідам 2-ї групи віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Розрахунок основної та додаткової пенсій позивачу здійснювався виходячи із розмірів, встановлених постановами Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1, від 28.05.2008р. № 530 та від 16.07.2008р. № 654, а тому суд обґрунтовано визнав дії відповідача протиправними в частині відмови позивачу перерахувати пенсію відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Доводи апелянта щодо правомірності дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Порядок обчислення пенсій за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523. Вказана Постанова є чинною та її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Пунктом 2 постанови від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", всупереч положень статей 50, 54 вищезазначеного Закону, Кабінетом Міністрів України установлено розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому, що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено вимоги позивача.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно зі статтею 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами при вирішенні цього спору, колегія суддів приходить до висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями, наведеними вище, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Однак, задовольняючи позов, суд першої інстанції помилково зазначив кінцевий термін виплати позивачу основної та додаткової пенсій, оскільки, законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Цей вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок), а також підвищення до пенсії. Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія (підвищення) не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Відтак, виплату підвищення до пенсії як і саму пенсію позивачу не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право позивача на отримання державної пенсії та підвищення до пенсії, які повинні виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати. Вказані виплати пов'язані із встановленою групою інвалідності, а захворювання пов'язане з наслідками аварії на ЧАЕС. Група інвалідності позивачу безстроково (а.с.8)

Враховуючи викладене, постанова суду в частині зазначення кінцевого терміну порушених прав позивача, а саме з 01.02.2011р. по 31.03.2011р., підлягає зміні з прийняттям в цій частині нової постанови про зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплачувати основну та додаткову пенсії починаючи з 01.02.2011р.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,207,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВАЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Брусилівського районного суду Житомирської області від 18 квітня 2011 року скасувати в частині зазначення кінцевого терміну порушених прав позивача.

Прийняти у вказаній частині нову постанову, якою зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі Житомирської області здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_4 щомісячну основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, передбачену ч. 4 ст. 54 та ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком (основна пенсія) та 75 відсотків мінімальної пенсії за віком (додаткова пенсія), що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, починаючи 01.02.2011 року з урахуванням фактично отриманих сум.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 с.Биків,Брусилівський район, Житомирська область,12642

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Брусилівському районі. Житомир вул. Огієнка,50,смт. Брусилів,Житомирська область,12601