Справа № 811/1179/13-а
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

811/1179/13-а

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2015 року

справа № 811/1179/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: олійник Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року у справі № 811/1179/13-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алєкс Трейд" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Не погодившись з вищевказаною постановою відповідач подав апеляційну скаргу, мотивуючи тим, що судом першої інстанції під час винесення судового рішення були порушені норми матеріального та процесуального права, повністю не встановлені всі обставини справи та не досліджені докази, які мають значення для встановлення обставин справи, а тому просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

На підставі акту перевірки Кіровоградською ОДПІ Кіровоградської області ДПС винесено податкові повідомлення-рішення:

Як встановлено в судовому засіданні, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями податковим органом визначено позивачу грошові зобов’язання у зв’язку з включенням позивачем до складу валових витрат сум за господарськими операціями з ТОВ“Ра “Велес” та ТОВ “Рокко”, а також у зв’язку з віднесенням до складу податкового кредиту сум ПДВ за господарськими операціями з ТОВ “Рокко”, які, на думку відповідача, не носять реального характеру.

Не погодившись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Вирішуючи спір у справі та задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що Кіровоградською ОДПІ ГУ Міндоходів у Кіровоградській області не доведено фактів відсутності реального характеру господарських операцій позивача з ТОВ “Ра “Велес” та ТОВ “Рокко”. Суду не були надані докази про встановлення таких фактів у рішеннях інших судів.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору щодо надання маркетингових послуг від 25.05.2011р. у жовтні 2011 року ТОВ “Ра “Велес” надало ТОВ “Алєкс Трейд” маркетингові послуги на суму 240 000,00 грн., у тому числі ПДВ – 40 000,00 грн., що підтверджуються податковою накладною №140 від 31.10.2011 р., актом №163 прийому-передачі виконаних робіт від 31.10.2011 р., звітом про виконані роботи ТОВ “РА “Велес” від 31.10.2011 р. Суму 200 000,00 грн. позивачем віднесено до складу витрат за IV квартал 2011 року, а суму ПДВ у розмірі 40 000,00 грн. – до складу податкового кредиту за жовтень 2011 року.

Оплату наданих послуг здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжними дорученнями.

У відповідності до договору №5 щодо надання маркетингових послуг від 28.11.2011р. у січні 2012 року ТОВ “Рокко” надало ТОВ “Алєкс Трейд” маркетингові послуги на суму 100 000,00 грн., у тому числі ПДВ – 16 666,66 грн., що підтверджуються податковими накладними №124 від 16.01.2012 р. та №137 від 31.01.2012 р., актами прийому-передачі виконаних робіт №7 від 16.01.2012 р. та №12від 31.01.2012 р., звітами про виконані роботи ТОВ “Рокко” від 16.01.2012 р. та від 31.01.2012 р. Суму 83 333,34 грн. позивачем віднесено до складу витрат за I квартал 2012 року, а суму ПДВ у розмірі 16 666,66 грн. – до складу податкового кредиту за січень 2012 року.

Оплату наданих послуг здійснено позивачем у безготівковому порядку, що підтверджується платіжним дорученням.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до змісту п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати, що враховуються при обчисленні об’єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, зокрема, собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інших витрат.

Посилаючись на п.138.2,п.138.4, п.138.8 ст.138, п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, суд першої інстанції правильно та обґрунтовано дійшов висновку, що визначальним фактором для формування валових витрат та податкового кредиту платником податку є подальше використання таких товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи – платника податку.

Виходячи із пп.14.1.36 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, обов’язковими ознаками господарської діяльності є здійснення її суб’єктами господарювання у сфері суспільного виробництва; спрямування її на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг. При цьому результати зазначеної діяльності – продукція, роботи чи послуги – мають вартісний характер і цінове вираження.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” визначено, що первинний документ – це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена пп. 1.2 п. 1, пп. 2.1 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 р. за № 168/704, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 р. № 996-ХІV, із змінами та доповненнями, встановлені вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Із матеріалів справи суд вбачає, що позивач сформував витрати та податковий кредит на підставі належно оформлених видаткових і податкових накладних, виданих йому контрагентами у перевіряємому періоді. Водночас ТОВ “Ра “Велес” та ТОВ “Рокко” на час видачі податкових накладних були зареєстровані як юридичні особи та являлися платниками податку на додану вартість, а тому, відповідно до вимог п.201.8 та п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України були зобов’язані виписувати податкові накладні.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що первинні документи відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують реальність господарських операцій, які були проведені між позивачем та його контрагентами, а тому витрати понесені позивачем за вищевказаними господарськими операціями з ТОВ “Ра“Велес” та ТОВ “Рокко” безпосередньо пов’язані з господарською діяльністю ТОВ “Алєкс Трейд”.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не було встановлено, тому постанову суду першої інстанції від 24.07.2014 року у даній адміністративній справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції у даній справі.

Керуючись ст. п.1 ч.1 ст.198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області – залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 липня 2014 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки передбаченні ст. 212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов