Справа № 804/9892/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/52838/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі: Загородньому А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2013 року

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року

у справі №804/9892/13-а

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» (надалі - ТОВ фірма «Триплекс»)

до Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (надалі - ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська від 20.03.2013р. № та № (№000031503).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.10.2013р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.09.2014р., позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, вказуючи на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій ставить питання про скасування оскаржуваних судових рішень та прийняття нового, яким відмовити в позові.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ТОВ фірма «Триплекс» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ фірма «Триплекс» з питань здійснення експорту товарів не власного виробництва за період з 01.09.2012р. по 30.09.2012р. та 01.12.2012р. по 31.12.2012р., за результатами якої складено акт №777/225/20244069 від 05.03.2013р.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем:

- п.п.14.1.179, п.п.14.1.181, п.14.1 ст.14, п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, з урахуванням норм п.п.14.1.36 п.14.1, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в результаті чого: занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість, яке підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 442983,00 грн. в т.ч. за вересень 2012 р. у сумі - 157440,00 грн., за грудень 2012 р. у сумі - 285543,00 грн.; завищено від'ємне значення рядку 20.2 декларації з податку на додану вартість у грудні 2012 р. у сумі - 1985,00 грн.; завищено залишок від'ємного значення рядку 22 декларації з податку на додану вартість у грудні 2012 р. в сумі - 599569,00 грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення - рішення:

- № від 20.03.2013 року про збільшення сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 664474,50 гривень в т.ч. за основним платежем в розмірі 442983грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 221491,50грн.;

- № від 20.03.2013р. про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 599569,00 грн.

04.04.2013р. відповідачем на адресу ТОВ фірма «Триплекс» було направлено лист за вих. №7438/10/22-518 в якому зазначено, що у зв'язку із технічною помилкою, податкове повідомлення-рішення № від 20.03.2013р. про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 599569,00 грн. слід вважати податковим повідомленням-рішенням з реєстраційним номером № від 20.03.20130р.

За результатами адміністративного оскарження зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

В силу приписів ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи, в тому числі договори, податкові накладні, рахунки тощо, мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

Так, згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної/контрактної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін та складається з сум податків, нарахованих/сплачених платником податку за встановленою ставкою протягом такого звітного періоду у зв'язку з, зокрема, придбанням або виготовленням товарів, у тому числі при їх імпорті, та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до ст.201.10 Податкового Кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Для підтвердження правомірності включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених позивачем у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні».

Виходячи з наведених правових норм, можливо зробити висновок, що вони дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв'язку з реальним придбанням товарів/робіт/послуг та на підставі відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Судами також встановлено, основними видами діяльності ТОВ фірма «Триплекс» є: оптова торгівля фармацевтичними товарами; оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; роздрібна торгівля фармацевтичними товарами в спеціалізованих магазинах; вантажний автомобільний транспорт.

Позивачем в період з 01.09.2012 р. по 30.09.2012р. та з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. ТОВ фірма «Триплекс» укладено договори на придбання продукції у ТОВ «Куйбишевська птахофабрика» (№1/26 від 26.12.2011р.), ТОВ «Марганецька птахофабрика» (№100911 від 10.09.2011р.) та ТОВ «Агрофірма «Дніпропетровська» (05-12/11 від 05.12.2011р.), згідно яких ТОВ фірма «Триплекс» придбавало продукцію (яйце столове С1). Придбаний товар ТОВ фірма «Триплекс» в подальшому реалізовувало на експорт підприємствам нерезидентам

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій позивачем було надано копії зазначених договорів поставки, видаткові та податкові накладні; контракт на поставку №21 від 28.12.2011р., контракт на поставку №5 від 18.05.2012р., контракт на поставку № 20 від 23.12.2012 р., вантажно-митні декларації, відповідно до яких товар був поставлений підприємствам нерезидентам. Крім того, позивачем залучені до матеріалів справи виписки банку щодо здійснення розрахунків у безготівковій формі між позивачем і покупцями.

Зазначені первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Відповідно до пп.195.1.1 п.195 ст.195 Податкового Кодексу України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з експорту товарів (супутніх послуг), якщо їх експорт підтверджений митною декларацією, оформленою відповідно до вимог митного законодавства.

Позивачем придбаний товар у ТОВ «Куйбишевська птахофабрика», ТОВ «Марганецька птахофабрика» та ТОВ «Агрофірма Дніпропетровська» на загальну суму 2669803,18грн. (з урахуванням ПДВ), тоді як реалізовано товар на експорт з застосуванням 0% ставки оподаткування в силу пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 ПКУ на суму 2244894,84грн. (без урахування ПДВ).

При цьому слід зазначити, що власне збитковість господарської діяльності не є ознакою відсутності розумних цілей економічного характеру у господарської операції. Податковий кодекс України не містить положень, що дають можливість податковому органу оцінювати здійснені платником витрати по сплаті податку на додану вартість у ціні товару з позиції їх економічної доцільності, раціональності та ефективності господарських взаємовідносин, у зв'язку з чим прибутковість або збитковість конкретних господарських операцій або діяльність платника в цілому за один податковий період не може вважатися підставою для висновку про відсутність ділової мети або спрямованості діяльності не на отримання прибутку, тобто для одержання необґрунтованої податкової вигоди.

За період з 01.09.2012р. по 30.09.2012р. ТОВ фірма «Триплекс» задекларувало податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі - 14267,00 грн., за період з 01.12.2012р. по 31.12.2012р. задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в сумі - 0 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи деклараціями з ПДВ за відповідні періоди.

З таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками попередніх судових інстанцій, що позивачем правомірно в вересні та грудні 2012 року сформовані податкові зобов'язання за операціями на експорт товару із застосування ставки податку на додану вартість у розмірі 0%, у зв'язку з чим донарахування податкових зобов'язань з податку на додану вартість, визначених податковим повідомленням - рішенням за формою «Р» від 20.03.2013р. № на суму 442983,00грн., є неправомірним.

Щодо висновків податкового органу про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 599569,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення № (№) від 20.03.2013р. колегія суддів касаційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидентів послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Наведені норми свідчать, що бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів або до Державного бюджету України.

Під час розгляду справи судами встановлено, що позивачем податок на додану вартість разом із ціною товару був сплачений постачальникам товару (резидентам),що підтверджується залученими до матеріалами справи первинними документами (договорами, податковими і видатковими накладними, банківськими виписками), у зв'язку з чим позивачем правомірно було визначено в податковому обліку залишок від'ємного попереднього звітного (податкового) періоду в розмірі 599569,00 грн. (р. 22 Декларації з ПДВ за грудень 2012 року).

Крім того, відповідачем не було надано обґрунтованих пояснень з посиланням на норми податкового законодавства щодо неправомірності формування позивачем суми від'ємного значення - р. 22 Декларації з ПДВ за грудень 2012 року в сумі 559569,00 грн. з урахуванням тієї обставини, що ТОВ фірма «Триплекс» заяву про бюджетне відшкодування до відповідача не подавав.

За таких обставин, з урахуванням приписів ч.2 ст.71 КАС України, судова колегія касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх судових інстанцій, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого покладено обов'язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, не навів належних доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанцій, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун