Справа № 554/11587/15-а
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 р.Справа № 554/11587/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Бартош Н.С. , Зеленського В.В.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 05.10.2015р. по справі № 554/11587/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області старшини міліції Симоненка Романа Миколайовича

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава з позовом до Інспектора ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області старшини міліції Симоненка Романа Миколайовича (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ПС2 № 330314 від 22.08.2015 року про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтава від 05.10.2015 р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання 19.11.2015 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2015 року близько 15 години гр. ОСОБА_1, керуючи автомобілем "Сітроен Берлінго" д/н 11 НО 2617, рухався по вул. Грушевського в м. Полтава та проїхав регульоване перехрестя з вул. К.Шосе в м. Полтава на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3; 8.10 ПДР України. У зв'язку з чим інспектором ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області старшиною міліції Симоненко Р.М. було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч.2 КпАП України.

У вказаному протоколі ОСОБА_1 пояснив, що правил ПДР не порушував.

Постановою серії ПС2 № 330314 від 22.08.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, на підставі наявних у справі доказів, встановив, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законом, а тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно ч.2 ст.69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями ч.1 ст.71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху авто магістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 7 Закону України "Про міліцію" працівники міліції для забезпечення покладених на міліцію завдань мають право: складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341, Державна автомобільна інспекція є головним органом, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху в Україні, що входять до системи Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію МВС України, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 14 квітня 1997 року № 341, Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за дотриманням власниками транспортних засобів, а також громадянами, посадовими та службовими особами вимог Закону України "Про дорожній рух", правил, норм і стандартів з питань забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема з питань виконання вимог безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 8.7.3.Правил дорожнього руху України передбачає, що сигнали світлофора мають такі значення: ... е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Пунктом 8.10. Правил дорожнього руху України встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, позивач 22 серпня 2015 року близько 15 години, керуючи автомобілем "Сітроен Берлінго" д/н 11 НО 2617, рухався по вул. Грушевського в м. Полтава та проїхав регульоване перехрестя з вул. К.Шосе в м. Полтава на заборонений сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3; 8.10 ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, в тому числі проїзд на заборонений сигнал світлофору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вина позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, доведена належними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 22.08.2015р. та переглянутим колегією суддів відеозаписом, зробленим відповідачем із застосування відеокамери (а.с. 6, 32).

Згідно з п.12 ст.11 Закону України "Про міліцію" міліції для використання покладених на неї обов'язків надається право проводити кіно-, фото-, і звукофіксацію як допоміжний засіб попередження протиправних дій та розкриття правопорушень.

Відповідно до п.5 Положення про Державтоінспекцію МВС України працівники Державтоінспекції мають право здійснювати у встановленому порядку фотографування, звукозапис , кіно-, та відеозйомку для виявлення та фіксації протиправних дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення правил ПДР України було зафіксовано працівником ДАІ побутовою відеокамерою, яка не входить до переліку технічних засобів, що використовуються підрозділами ДАІ МВС України при фіксуванні правопорушень, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про міліцію", працівникам міліції надане право використовувати технічні засоби та прилади для виявлення та фіксації правопорушень, тобто не тільки засоби вимірювальної техніки.

Крім того, відеокамера, якою було здійснено фіксування правопорушення, не відноситься до вимірювальної техніки, а відтак її застосування було правомірним та не суперечило наказу МВС № 33 від 01.03.2010 року "Про затвердження переліку технічних засобів, що використовуються підрозділами ДАІ МВС України при фіксуванні правопорушень". Зазначена відеокамера не входить до переліку продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації в Україні, затвердженого Наказом Держстандарту України № 28 від 01.02.2005р., а тому наявність спеціальних документів на її використання законодавством не передбачено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачем було порушено право на захист позивача, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача складена в цей же день на місці вчинення правопорушення, колегія суддів також не приймає до уваги з огляду на таке.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що інспектором було роз'яснено позивачу про день, час та місце розгляду адміністративної справи, також роз'яснено його права та обов'язки, зокрема передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

В протоколі по суті порушень позивач зазначив, що з порушенням ПДР не згоден з мотивів, які будуть викладені під час оскарження даного протоколу (постанови) у судовому порядку (а.с.6).

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, а передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.05.2015р. №5рп/15 роз'яснено положення ч.1 ст.276 КУпАП стосовно змісту словосполучення " за місцем його вчинення". Зазначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Таким чином, зазначеним рішенням роз'яснено, що словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно - територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу.

Відповідно до ст.222 КУпАП від імені органів внутрішніх справ (міліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, зокрема за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, працівники відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Таким чином, інспектор ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області старшина міліції Симоненко Р.М. розглянув адміністративну справу в адміністративно-територіальній одиниці, на яку поширюється юрисдикція ДПС взводу із забезпечення супроводження Полтавської роти ДПС УДАІ УМВС України в Полтавській області, уповноваженого розглядати справу.

Колегія суддів зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова від 22.08.2015р. складені уповноваженою на те посадовою особою, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, зміст протоколу та постанови відповідає вимогам ст.283 КУпАП , при обранні виду та розміру адміністративного стягнення враховано характер та обставини скоєного правопорушення, данні про особу правопорушника, доказів порушення прав позивача на захист під час прийняття оскаржуваної постанови, судом не встановлено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 05.10.2015р. по справі № 554/11587/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Бартош Н.С. Зеленський В.В.
Повний текст ухвали виготовлений 20.11.2015 р.