Справа № 487/11458/14-а
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2015 р. м. Київ К/800/27140/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:
Пасічник С.С.,
Кочана В.М.,
Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Заводського районного суду м.Миколаєва від 03 березня 2015 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, третя особа - Військова частина НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області за участю третьої особи - Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності відповідача щодо призначення, нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугу років протиправною, скасування рішення №84 від 17.11.2014р. про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років та зобов`язання відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років з наступного дня після звільнення з Військової частини НОМЕР_1 з 08.11.2012р.
Постановою Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.03.2015р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015р., рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 17.11.2014р. №84 скасовано; зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, а саме - 22 роки 6 місяців 3 дні, з наступного дня після звільнення з Військової частини № НОМЕР_1 , тобто з 08.11.2012р.
Не погоджуючись з рішеннями судів, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що в період з 27.07.1995р. позивач проходив військову службу у внутрішніх військах МВС України й наказами командира Військової частини №3039 МВС України №43 о/с від 31.10.2012р. та №229 від 07.11.2012р. був звільнений у запас за п.п. «б» ч.6 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я) та виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.04.2013р. у справі №814/1281/13-а позивачу встановлена вислуга років у пільговому обчисленні тривалістю у 22 роки 06 місяців 03 дні.
Рішенням ГУПФ України в Миколаївській області від 17.11.2014р. №84 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років з посиланням на відсутність у нього необхідної вислуги років в календарному обчисленні.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про набуття позивачем права на призначення пенсії за вислугу років з огляду на те, що його вислуга у пільговому обчисленні становить 22 роки 06 місяців 3 дні.
Відповідно до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За змістом пункту 3 частини 1 статті 163 КАС України у мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався.
В мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.
Згідно з частиною 1 статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.
Мотивувальна частина кожного рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі яких визначено права й обов`язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті КАС України та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права й обов`язки сторін; в мотивувальній частині рішення можуть також використовуватися посилання на рішення Конституційного Суду України, відповідні рішення Верховного Суду України (стаття 244-2 КАС України), а також посилання на рішення Європейського суду з прав людини; проте саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією (п.9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013р. №7 Про судове рішення в адміністративній справі).
Також в пункті 42 рішення Бендерський проти України від 15.11.2007р. Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (див. рішення Руїз Торійа проти Іспанії від 09.12.1994р.). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення Артіко проти Італії від 13.05.1980р.). Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді заслухані, тобто належним чином вивчені судом (cf. Дюлоранс проти Франції, п. 34553/97, п. 33, від 21.03.2000р.; Донадзе проти Грузії, n 74644/01, пп. 32 et 35, від 07.03.2006р.).
Проте, приймаючи рішення у даній справі, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою посилання відповідача, наведені останнім як в запереченнях на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі, на приписи п.«а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992p. №2262-XII, згідно яких пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше, а отже й не надали правової оцінки обставинам даної справи в контексті зазначеної статті.
За правилами частини 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зважаючи на те, що допущені судами порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати обставини, рішення судів підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, якому слід дослідити вищевказані обставини і прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.
Постанову Заводського районного суду м.Миколаєва від 03.03.2015р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.05.2015р. скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Пасічник С.С.

Кочан В.М.

Ситников О.Ф.