Справа № 22-а-7036/11
Суддя: Воробйова Н. С.
Дата ухвалення: 2011-06-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Київської області у складі:

головуючого: судді Воробйової Н.С.,

суддів: Рудніченко О.М., Кулішенка Ю.М.,

розглянула в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за апеляційною

скаргою управління Пенсійного фонду України міста Біла Церква Київської області на постанову

Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2009 року у справі за

позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України міста Біла

Церква Київської області про зобовязання вчинити дії по нарахуванню щомісячної державної

соціальної допомоги, як дитині війни, -

встановила:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив відновити

йому пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів

їй як дитині війни за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та визнати відмову

управління Пенсійного фонду України у Білоцерківському районі Київської області в

перерахунку соціальної допомоги, передбачену ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист

Дітей війни» - неправомірною. Зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на його

користь недоплачену йому, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за період

З липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в сумі 735 гри. 30 коп.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2009 року

позов задоволено частково. Зобовязано управління Пенсійного фонду України м. Біла Церква

Київської області провести перерахунок та виплату щомісячного підвищення до пенсійного

забезпечення ОСОБА_1, відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей

війни» в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком в розмірі згідно з вимогами ст.. 62

Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» починаючи з 1 грудня 2007 року

по 31 грудня 2007 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської

області просить скасувати постанову суду та винести нову постанову, якою відмовити у

задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм

Матеріального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів

апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що

апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді

рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування,

посадових і службових осіб.

Згідно преамбули Закону України "Про соціальний захист дітей війни" цей Закон

поновлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх

соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачена державна соціальна підтримка дітей війни, за

змістом якої дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна

допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за

віком.

Згідно ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій,

передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду

країни у м. Біла Церква Київської області, отримує пенсію за віком та має статус дитини війни

відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на

державну соціальну підтримку у вигляді підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за

віком.

Відповідно до ст. 6 Заюшу України „Про соціальний захист дітей війни, який набрав

чинності з 1 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи

державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків

мінімальної пенсії за віком.

Водночас ст. 7 цього Закону передбачено, що фінансове забезпечення соціальних гарантій, передбачених зазначеним законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.

Статтею 110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік було встановлено,

до пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України „Про соціальний

захист дітей війни, запроваджуються з 1 січня 2006 року, а статтею 6 - протягом 2006 року

поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному

кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань

бюджету.

У 2006 році урядом не впроваджувався порядок надання пільг, передбачених статтею 6 Закону

України „Про соціальний захист дітей війни.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію

статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Обговорюючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин Закону України

"Про Державний бюджет України на 2007 рік», колегія суддів виходить з наступного.

Конституційний Суд України у рішенні від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа про соціальні

Гарантії громадян) сформулював правову позицію, згідно з якою законом про Державний бюджет

України, який мас особливий предмет регулювання, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія

чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції

України, Бюджетному кодексі України, Конституційний Суд України зауважив, що цей закон не

таке скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених

іншими законами України.

З урахуванням зазначеного, пункт 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет

України на 2007 рік», яким зупинено дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей

війни", з урахуванням статті 111 цього Закону, визнано Конституційним Судом України таким, що

відповідає Конституції України.

З ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі,

положення статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у редакції 2004 року

поновили свою дію у 2007 році - з 9 липня 2007 року, отже, право на здійснення перерахунку

підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України Про соціальний захист дітей

війни, мають діти війни у 2007 році з 9 липня 2007 року до 31 грудня 2007 року.

Таким чином, у 2007 році у період із 1 січня 2007 року до 8 липня 2007 року положення закону

про Державний бюджет на цей рік були чинними та підлягали виконанню.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення

шовних вимог в частині зобов'язання відповідача виплатити позивачу підвищення до пенсії,

правомірно керувався положеннями Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а не

положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», які з 9 липня 2007

року втратили чинність.

У свою чергу, Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, шо розмір

підвищення пенсій має обраховуватися у відсотковому відношенні до мінімального розміру пенсії

за віком.

Крім того, судовою колегією враховується, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про

державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії

встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній

життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включається мінімальний

розмір пенсії за віком.

При цьому, статтею 19 вказаного закону передбачено, що виключно законами України

визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Оскільки будь-яким іншим законом, крім Закону України «Про загальнообовязкове державне

пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсії не встановлений, судова колегія дійшла

висновку про відсутність правових підстав для застосування будь-якої іншої величини, ніж

встановлена названим законом, для розрахунку підвищення пенсії позивача як дитині війни.

Відповідно до ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням

Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині,

якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена

Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають

чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відтак, з урахуванням того, що Державний бюджет України затверджується щорічне

верховною радою України на період з 1 січня по 31 грудня відповідного року та враховуючи

Положення ст. 99 КАС України, судова колегія дійшла висновку, що позивач має право на

Перерахунок пенсії з урахуванням проведених виплат і з урахуванням її підвищення на 30% в

Розмірі мінімальної пенсії за віком на 2007 рік, передбаченої ст. 62 Закону України «Про

Державний бюджет України на 2007 рік» за період з жовтень-грудень 2007 року.

Відповідача, не ураховуючи належну суму доплати до пенсії, посилається на положення ст.

Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, частиною 3 якої

передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком (у розмірі прожиткового мінімуму для осіб,

а втратили працездатність) застосовується виключно для розмірів пенсій, призначених згідно з чинним Законом. Тобто, як зазначає відповідач, ця норма забороняє застосовувати мінімальний розмір пенсії, встановлений цією статтею, для визначення розмірів пенсій відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Це посилання є хибним, оскільки ст.5 Закону України „Про загальнообовязкове державне

пенсійне страхування вказано, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на

відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому

кону. Отже, положення ч.1 ст.28 вказаного Закону стосовно визначення мінімального розміру

пенсії, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, повинні

розповсюджуватися і на положення Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Ухвалюючи постанову про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив із засад

пріоритетності законів над підзаконними актами та прийшов до правильного висновку про те,

що відповідач, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та

доплат до них, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 6 Закону України «Про

і соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення

вимог указаної статті таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних

коштів для повної реалізації програми з «оплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом ;о

уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього

«обовязків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

V ; . ...

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові

суду першої інстанції, висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи,

постанова суду ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав

для її скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у місті Біла Церква Київської області

відхилити, постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 травня

2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ч. 5 ст. 254 КАС України та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом

двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий

Судді