Справа № 359/8663/15-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 359/8663/15-а Головуючий у 1-й інстанції: Муранова-Лесів І.В. Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М,

Міщука М.С.

за участю секретаря судового засідання: Строй Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача - ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач - ОСОБА_3 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення Бориспільської міської ради Київської області від 08 вересня 2015 року Про затвердження проекту землеустрою та надання у користування на умовах довгострокової оренди строком на 45 років земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,0277 га для будівництва ті обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_4 по АДРЕСА_1;

- на час розгляду справи накласти на земельну ділянку площею 0,0345 на якій знаходяться надвірні будівлі, що обслуговують будинок за адресою АДРЕСА_2 і яка належить ОСОБА_3.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення - закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить оскаржувану ухвалу - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в порядку адміністративного судочинства. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно - залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними відносинами майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, а також громадяни, що здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статус суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Згідно з п. 1, 3 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 р. №8 визначено, що земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності, належать до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Відповідно до абз. 3 п. 3.2 Рішення Конституційного Суду України N 10-рп/2010 від 01 квітня 2010 року, системний аналіз положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб'єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб'єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин.

Згідно з абз. 2 п. 5 Рішення Конституційного Суду України N 10-рп/2010 від 01 квітня 2010 року, вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення (частина друга статті 4, пункт 1 частини першої, частина друга статті 17 Кодексу).

У разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2015 року №21-34а15.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем - Бориспільською міською радою Київської області винесено рішення від 08 вересня 2015 року Про затвердження проекту землеустрою та надання у користування на умовах довгострокової оренди строком на 45 років земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 0,0277 га для будівництва ті обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд громадянину ОСОБА_4 по АДРЕСА_1.

Тобто, відповідач у спірних правовідносинах здійснює повноваження власника землі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у даній справі предметом спору є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Приписами ст. 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, у зв'язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 166, 199, 202, 205, 206, КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та підлягає оскарженню відповідно до вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 18.11.2015

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Гром Л.М.

Міщук М.С.