Справа № 2-а-239/2010
Суддя: Бобровський І. М.
Дата ухвалення: 2010-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
Справа № 2а-239/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2010 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді БОБРОВСЬКОГО І.М.

при секретарі ЗАЦЕПІНІЙ І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Коблевської роти ДПС Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення інспектора ДПС та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Коблевської роти ДПС Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення інспектора ДПС та скасування постанови серії ВЕ № 146831 від 26.03.2010 року. Мотивує свої вимоги тим, що згідно до зазначеної постанови, його визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300.00 гривень. Вважає, що постанова незаконна, так як він не допускав порушень правил дорожнього руху.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги просить про задоволення позову. Пояснив, що 26.03.2010 року о 18.00 год. на своєму автомобілі НОМЕР_1, рухався на автодорозі Ульянівка-Миколаїв коли на 185 км був зупинений інспектором Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області, який склав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 138169 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху в населеному пункті позначеному дорожнім знаком 5.45. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, він порушив п.12.4 Правил дорожнього руху, оскільки його автомобіль рухався зі швидкістю 96 км/год., при допустимій 60 км/год., перевищивши встановлені обмеження швидкості на 36 км/год. Швидкість вимірювалась приладом «Іскра». Постановою серії ВЕ № 146831 від 26.03.2010 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300.00 грн.. З рішенням інспектора не згоден, вважає його безпідставним і протиправним, а постанову про накладення адміністративного стягнення такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що в якості основного доказу його вини у перевищенні швидкості було предявлено прилад «Іскра», на екрані якого було зображено швидкість автомобіля 96 км/год. Але він рухався у загальному потоці автомобілів і ідентифікувати вказану швидкість не можливо оскільки на приладі не вказано ні державного номеру автомобіля, ні часу коли було зафіксовано вказану швидкість. Крім того пояснив, що в автомобілі знаходилась малолітня дитина, яку він віз до дитячої лікарні з травмою ока, а тому рухався зі швидкістю не більшою 60км/год. Просить визнати протиправним рішення інспектора Коблевської роти ДПС ДАІ УМВС України в Миколаївській області про притягнення його до адміністративної відповідальності та скасувати постанову серії ВЕ № 146831 від 26.03.2010 року про накладення адміністративного стягнення.

Представник відповідача субєкта владних повноважень в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність не надходило, що дає можливість розглянути справу у його відсутність на підставі наявних доказів, у відповідності до ч.4 ст.128 КАС України.

Свідок ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснив, що 26.03.2010 року знаходився в салоні автомобіля, яким керував позивач. Оскільки вони везли до лікарні м. Миколаєва дитину позивача яка отримала травму ока, то рухались досить повільно, оскільки дорожнє покриття не дозволяло рухатись швидше 60 км/год. і це викликало біль у дитини.

Вислухавши позивача, свідка та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до постанови серії ВЕ № 146831 від 26.03.2010 року, ОСОБА_1, 26.03.2010 року о 18.00 год., на 185 км автодороги Ульянівка-Миколаїв керуючи автомобілем НОМЕР_2, рухався зі швидкістю 96 км/год., швидкість вимірювалась приладом «Іскра» № 7877, повірка до 22.08.2010 року, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху і його визнано винним в скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 300.00 гривень.

Згідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Частиною четвертою даної статті передбачено, що субєкт владних повноважень зобовязаний надати суду всі документи і матеріали, які у нього маються і можуть бути використані, як докази по справі.

Позивач заперечує проти змісту постанови, указує на відсутність обєктивних доказів скоєння ним правопорушення.

Оскільки відповідач в судове засідання не зявився та інших доказів про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не надав, суд вправі вирішити справу на підставі доказів, що є в ній.

Стаття 251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п.4.2 Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 26 лютого 2009 року №77, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.04.2009 року за №374/16390, яка розроблена відповідно до вимог КУпАП і встановлює порядок провадження у справах про адміністративні провадження, та порядок їх обліку, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення.

В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВЕ № 138169 від 26.03.2010 року в графі «Пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності», правопорушник власноруч написав, що не згоден з вказаним правопорушенням, проте інспектором не були допитані свідки правопорушення, та пояснення не долучені до матеріалів справи.

Слід зазначити, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, що могли б істотно вплинути на прийняте у справі рішення не тільки порушує права правопорушника, передбачені ст. 268 КУпАП, але й призводить до того, що при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст.33 КУпАП.

Крім того, згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість доводів позивача ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки матеріали справи не містять належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що позивача не обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності у звязку з чим вважає за необхідне визнати протиправним рішення інспектора ДПС Коблевської роти ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1В та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВЕ № 146831 від 26.03.2010 року за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Коблевської роти ДПС Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про визнання протиправним рішення інспектора ДПС та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову серії ВЕ № 146831 від 26.03.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 300.00 грн., скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до Южноукраїнського міського суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.5 ст. 186 КАС України.

Суддя: І.М. Бобровський