Справа № 2а-2943/12/1470
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 2а-2943/12/1470

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Яковлева Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року по справі за адміністративним позовом управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва до приватного акціонерного товариства «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» про стягнення заборгованості зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за травень 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» подало апеляційну скаргу на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва.

Постановою від 29 листопада 2012 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Миколаївський окружний адміністративний суд в повному обсязі задовольнив адміністративний позов управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва до приватного акціонерного товариства «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» про стягнення заборгованості зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за травень 2012 року в сумі 15537,51 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив неповне з'ясування фактичних обставин, які мають значення для справи, оскільки довідки, на підставі яких колишнім працівникам призначена пільгова пенсія, відкликані як такі, що містять недостовірну інформацію, внаслідок чого пенсійний орган повинен припинити виплату цим особам пільгової пенсії. Також, апелянт посилається на відсутність доказів понесення пенсійним органом витрат, про відшкодування яких заявлений позов.

Посилається апелянт і на те, що колишні працівники підприємства набули стаж, який дає право на отримання пільгової пенсії за Списком № 2, не тільки на підприємствах, правонаступником яких є ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління № 139», в той час як вимоги про відшкодування заявлена тільки до ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління № 139», без врахування відсоткового співвідношення із набутим стажем у апелянта та інших підприємствах.

Управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Миколаївської міської ради та є платником збору на обов'язкове державне пенсійне страхування. Підприємство використовувало та використовує працю найманих працівників, у тому числі за професіями, стаж роботи за якими зараховується до спеціального стажу, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд першої інстанції, з посиланням на Розділ XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV та Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджену постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003р. №21-1, зазначив, що підприємства, які підтвердили наявність у працівника спеціального трудового стажу відповідно до записів у трудових книжках або виданих уточнюючих довідок, зобов'язані відшкодовувати витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відбувається щомісячно до 25 числа у розмірі сум, зазначених у повідомленні Пенсійного фонду.

Також суд першої інстанції встановив, що ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» не дотримується положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, щодо відшкодування витрат управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва на виплату та доставку пільгових пенсій працівникам підприємства за Списком № 2 за травень 2012 року, внаслідок чого у ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» утворилась заборгованість в сумі 15537,51 грн.

При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. ст. 2, 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року, відповідач, як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, зобов'язаний сплачувати 100 відсотків від об'єкта оподаткування, якими є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. «а» ст.13 Закону «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.12 Закону України «Про пенсійне страхування», так як ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» підтвердило пільговий трудовий стаж довідками, уточнюючими особливий характер роботи.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що наявність у відповідача заборгованості у заявленому розмірі доведена позивачем належним чином, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є обов'язок ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» відшкодувати управлінню Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва заборгованість зі сплати фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком № 2 за травень 2012 року в сумі 15537,51 грн.

Апеляційний суд встановив, що працівники ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, робота яких на підприємстві пов'язана з шкідливими та важкими умовами праці - на посадах, визначених Списком №2 виробництв, професій, робіт, посад і показників, отримують пенсію на пільгових умовах згідно пунктів «б» - «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату та доставку пільгових пенсій.

В апеляційній скарзі ПАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139» посилається на те, що пенсії особам, наведеним в позові, призначались на умовах, передбачених ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і, тому, апелянт не повинен відшкодовувати витрати на виплату цих пенсій. Також, апелянт посилається на те, що довідки про пільговий стаж зазначених осіб є недійсними.

Апеляційний суд відхиляє ці доводи апелянта.

За змістом пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону №1058-IV. При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення» питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту «б» Законом України «Про пенсійне забезпечення» було врегульовано Законом України від 26 червня 1997 року №400/97-ВР «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1 якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно ж з абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій, призначених особам, відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №1 та Списком №2, покриваються підприємствами та організаціями. При цьому, обов'язок підприємств та організацій з відшкодування цих витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004 року, не пов'язаний із датою призначення такої пенсії чи часом набуття необхідного для цього пільгового стажу (до чи після набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Таким чином, доводи апелянта про те, що пенсії особам, наведеним в позові, призначались на умовах, передбачених ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і, тому, підприємство не повинно відшкодовувати витрати на виплату цих пенсій, є помилковими.

Також, не можуть бути прийняті до уваги посилання апелянта на недійсність довідок, виданих особам зазначеним в позові, оскільки відсутнє рішення будь-якого компетентного органу про визнання цих довідок недійсними.

При цьому апеляційний суд встановив, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2014 року по справі №2-а/489/387/13 (ЄДРСР № 38345267) задоволений адміністративний позов ОСОБА_18 до УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва, треті особи - ТОВ «Миколаївське спеціалізоване управління № 28», ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління № 139»; визнано протиправними дії УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва щодо припинення виплати ОСОБА_18 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, призначеної відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; скасовано рішення Комісії з питань призначення та виплати пенсії та допомоги при УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва, затвердженого протоколом № 7 від 03.04.2013р. та зобов'язано УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва відновити ОСОБА_18 виплату пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, призначеної відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та виплатити ОСОБА_18 грошові кошти за час призупинення виплат.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2014 року по справі № 488/6717/14-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2015 року (ЄДРСР №43712616 ) частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_9 до УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва, ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління №139»; визнано неправомірним та скасовано рішення №34 від 24.10.2012р. Комісії по призначенню пенсій та допомог при УПФУ в Корабельному районі м. Миколаєва про припинення виплати позивачу пенсії на пільгових умовах та зобов'язано відповідача поновити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 01.11.2012р.

Таким чином, судовими рішеннями підтверджена правомірність призначення та виплати працівникам ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» пенсії на пільгових умовах, витрати УПФУ на виплату на доставку яких повинен нести апелянт.

Доводи апелянта з приводу того, що колишні працівники підприємства набули стаж, який дає право на отримання пільгової пенсії за Списком №2, не тільки на підприємствах, правонаступником яких є ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління № 139», в той час як вимоги про відшкодування заявлена тільки до ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління № 139», без врахування відсоткового співвідношення із набутим стажем у апелянта та інших підприємствах, апеляційний суд відхиляє, оскільки відповідно до матеріалів справи в розрахунках на відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, які надсилались відповідачу, серед іншого, зазначений відсоток витрат, які мають відшкодовуватися ПрАТ «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» відповідно до періоду, який працював отримувач пенсії на підприємстві, що зазначений в довідках про пільговий характер роботи (а.с.8).

Таким чином, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-72, 195, п. 2 ч. 1 ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Миколаївське спеціалізоване управління № 139» залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Ю.В. Яковлев