Справа № 2а-190/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

іменем України

"10" жовтня 2011 р. Справа № 2а-190/11

номер рядка статистичного звіту 10.3

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Капустинського М.М.

ОСОБА_1

при секретарі Феськовій М.Ю.

за участю позивача та його представника:

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "15" березня 2011 р. у справі № 2а-190/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2010 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і просив поновити строк для звернення до суду, визнати неправомірними дії ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат неправомірними та стягнути з відповідача різницю недоплаченої щорічної одноразової грошової допомоги у розмірі 6460,00 грн. як інваліду війни відповідно до приписів Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 15.03.2011 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо невиплати ОСОБА_3 у 2010 році разової щорічної допомоги, передбаченої ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Стягнуто з ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_3 різницю недоплаченої у 2010 році державної щорічної одноразової допомоги в сумі 6460,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 15.03.2011року. В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, зокрема, що розміри виплати щорічної разової допомоги визначають органи, які подають списки, виходячи з встановленого фінансування на відповідний рік, а також виходячи із затвердженого законами України про Державний бюджет на відповідний рік фінансування та розміру виплати визначеними постановами Кабінету Міністрів України.

Апелянт вказує на те, що при вирішенні спору, суд першої інстанції не визначив, який з законів є пріоритетним та підлягає застосуванню у даних правовідносинах.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З врахуванням приписів вищевказаної норми, розгляд апеляційної скарги здійснюється судовою колегією в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач -ОСОБА_3 є інвалідом 1 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Наведене підтвер джується копією посвідчення серії Є № 079392 (а.с.13).

Приписами ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено право інваліда війни 1 групи на одержання щорічної державної допомоги в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту довідки №850/26 від 29 червня 2010 року, виданої ОСОБА_2 обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, вбачається, що позивач отримав дер жавну допомогу у 2010 році у сумі 600,00 грн. (а.с.13), тобто у розмірі меншому, ніж визначено законом.

Ст. 22 Конституції України закріпила, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни, а нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними.

Таким чином, позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі зазначеному Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період 2010 року.

Однак, визнавши неправомірними дії ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо невиплати ОСОБА_3 у 2010р. щорічної разової грошової допомоги, передбаченої ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та стягнувши з відповідача на користь позивача різницю недопдаченої у 2010р. державної щорічної одноразової допомоги у сумі 6460,00 грн., суд першої інстанції не врахував, що призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством, здійснюються органами праці та соціального захисту населення за місцем проживання їх отримувача, які діють відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.2007 №790 Про затвердження типових положень про головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської і про управління праці та соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі державної адміністрації.

Згідно із зазначеними положеннями головне управління праці та соціального захисту населення обласної, Київської міської державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської державної адміністрації відповідно до покладених на них завдань, зокрема, проводять роботу з надання державної соціальної допомоги і підтримки малозабезпеченим громадянам; здійснюють контроль за правильністю і своєчасністю призначення та виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, виконанням інших заходів соціального захисту населення; координують і контролюють роботу підрозділів з нарахування і виплати допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат; спрямовують і контролюють роботу управлінь праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій.

Одним із безпосередніх завдань управлінь праці та соціального захисту населення районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації є призначення та виплата соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством.

Статтею 17 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту також встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Також, п.3 Постанови КМУ від 18.03.2009 року за №211 передбачено, що Міністерство фінансів та Державне казначейство забезпечують перерахування зазначених коштів Міністерству праці та соціальної політики для подальшого їх перерахування місцевим органам праці та соціального захисту населення для здійснення виплат разової грошової допомоги. Тому, саме місцеві управління праці та соціального захисту населення є належними відповідачами у справах зазначеної категорії.

На вказані обставини, суд не звернув уваги та не притягнув до участі в справі відповідне управління праці та соціального захисту населення. Виправити вказане на стадії апеляційного провадження не можливо, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 202, 205, 207, 212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 облдержадміністрації задовольнити.

Постанову Корольовського районного суду м.Житомира від 15 березня 2011 року скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації про визнання неправомірними дій відповідача та стягнення невиплачених коштів.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10012

3- відповідачу ОСОБА_2 обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат вул.Черняховського, 105,м.Житомир,10025