Справа № 1570/4966/2012
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 р.м.ОдесаСправа № 1570/4966/2012

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Кравця О.О., Яковлева Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Універсалбуд-2004» до Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість та про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС подала апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Універсалбуд-2004» в повному обсязі.

Постановою від 13 листопада 2012 року, ухваленою у відкритому судовому засіданні, Одеський окружний адміністративний суд задовольнив адміністративний позов ТОВ «Універсалбуд-2004» до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 травня 2012 року № про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 32709 грн. (в тому числі: 21806 грн. за основним платежем, 10903 грн. за штрафними санкціями) та № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість за листопад 2011 року в розмірі 22427 грн.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що при розгляді справи суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи, а також допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Апелянт посилається на те, що при вирішенні спору суд першої інстанції не надав належної правової оцінки доводам податкового органу стосовно того, що фінансово-господарські операції контрагента позивача ТОВ «Інвесттехнагляд» не підтверджені реальним часом здійснення операцій, місцезнаходженням майна, наявністю трудових ресурсів, виробничо-складських приміщень та іншого майна, які економічно необхідні для здійснення діяльності в задекларованих обсягах. У зв'язку з тим, що фінансово-господарська діяльність ТОВ «Інвесттехнагляд», на думку податкового органу, здійснюється поза межами правового поля, тому наданні ТОВ «Універсалбуд-2004» податкові накладні, складені за результатами господарських операцій з ТОВ «Інвесттехнагляд», не можуть розглядатися в якості належного підтвердження податкового кредиту, оскільки ці податкові накладні не мають статусу юридично значимих.

ТОВ «Універсалбуд-2004» надало письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, з посиланням на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову - без змін.

Ухвалюючи постанову про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Універсалбуд-2004» зареєстровано 14.06.2004р. виконавчим комітетом Одеської міської ради, основним видом діяльності товариства є будівництво будівель, з 29.02.2012р. позивач є платником податку на додану вартість.

Суд першої інстанції встановив, що на підставі наказу начальника ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС №165 від 22.03.2012р., згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, посадовими особами відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ТОВ «Універсалбуд-2004» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «Інвесттехнагляд» за листопад 2011 року, за наслідками якої складено акт перевірки №111/22-314/26568117/453 від 11.04.2012р.

В акті перевірки податковий орган зафіксував порушення позивачем п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення задекларованих ТОВ «Універсалбуд-2004» показників у рядку 10.1 Декларації з податку на додану вартість за листопад 2011 року на суму 49354 грн., що у свою чергу призвело до фактичного ненадходження до Державного бюджету ПДВ у листопаді 2011 року на суму 21806 грн. та до завищення суми залишку від'ємного значення з ПДВ, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, на суму 22427 грн.

04 травня 2012 року, на підставі акту перевірки №111/22-314/26568117/453 від 11.04.2012р., ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС прийняла податкове повідомлення-рішення №, яким збільшила позивачу суму грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі 32709 грн. (в тому числі: 21806 грн. за основним платежем, 10903 грн. за штрафними санкціями) та податкове повідомлення-рішення №, яким зменшила позивачу розмір від'ємного значення суми ПДВ в розмірі 22427 грн.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ «Універсалбуд-2004» подало до ДПС в Одеській області скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення, яку рішенням про результати розгляду первинної скарги від 25.07.2012р. за №19653/10/10-2007 задоволено частково, а саме: податкове повідомлення-рішення № від 04.05.2012р. залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення № від 04.05.2012р. скасовано в частині застосування фінансових санкцій на суму 5451,50 грн.

Перевіряючи законність віднесення ТОВ «Універсалбуд-2004» ПДВ за податковими накладними, отриманими від ТОВ «Інвесттехнагляд», до складу податкового кредиту за листопад 2011 року на суму 49354 грн. суд першої інстанції встановив, що 10.01.2011р. між ТОВ «Універсалбуд-2004» (Підрядник) та ТОВ «Руником Стройінвест» (Замовник) укладений договір №04 на виконання підрядних робіт, за умовами якого Підрядник зобов'язується за завданням Замовника виконати, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити загальнобудівельні роботи житлового масиву «Радужний» на території Таїровської сільської ради Овідіопольського району Одеської області.

Для виконання робіт за вказаним договором, у відповідності до ч.1 ст.838 ЦК України, 01.11.2011р. ТОВ «Універсалбуд-2004», як підрядник, уклало з ТОВ «Інвесттехнагляд», як з субпідрядником, договір СП №02/11-11 на виконання субпідрядних робіт, за умовами якого Субпідрядник зобов'язується за завданням Підрядника виконати, а Підрядник зобов'язується прийняти та оплатити ремонтно-будівельні роботи та електромонтажні роботи. На виконання умов договору ТОВ «Універсалбуд-2004» отримало податкові накладні, визначені суми ПДВ в яких включено позивачем до складу податкового кредиту листопада 2011 року та відображено в реєстрі отриманих податкових накладних. Факт виконання робіт за зазначеним договором підтверджено дослідженими судом договірною ціною, локальним кошторисом №2-1-1 та актами приймання виконаних робіт.

Також суд першої інстанції встановив, що 15.11.2011р. ТОВ «Універсалбуд-2004» уклало договір з ТОВ «Інвесттехнагляд» та ТОВ «Кафі» про переуступку права вимоги між першим кредитором ТОВ «Інвесттехнагляд», новим кредитором ТОВ «Кафі» та Боржником ТОВ «Універсалбуд-2004», відповідно до якого перший кредитор ТОВ «Інвесттехнагляд» передає, а новий кредитор ТОВ «Кафі» зобов'язується прийняти право вимоги виконання зобов'язань, які належали першому кредитору за укладеною угодою №02/11-11 від 01.11.2011р.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач виконав всі зобов'язання, які визначено Цивільним кодексом України за договорами підряду, а саме: прийняв роботи та сплатив за них грошові кошти, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи, а податкові накладні, виписані ТОВ «Інвесттехнагляд» містять всі необхідні реквізити, передбачені п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підписані директорами підприємств, які на той час мали всі повноваження, підписи завірені відповідними печатками підприємств, тобто відповідають вимогам п.201.1 та п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України.

За висновками суду першої інстанції, посилання податкового органу щодо порушення позивачем вимог п.198.3 ст.198 ПК України не знайшли підтвердження та спростовані матеріалами справи.

Суд першої інстанції не взяв до уваги посилання ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС на акт ДПІ у Печерському районі м. Києва від 07.03.2012р. №100/22-9/37401981 про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інвесттехнагляд» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків, відповідно до якого фінансово-господарська діяльність ТОВ «Інвесттехнагляд» здійснюється поза межами правового поля. При цьому суд першої інстанції зазначив, що отримання податковим органом акту перевірки чи довідки зустрічної звірки, в яких викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або висновки про відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, так як ані акт податкової перевірки, ані довідка зустрічної звірки не мають преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно засвідчують обставини фактичної дійсності.

Також, суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на те, що відповідно до висновку експерта сектору дослідження зброї та трасологічних досліджень НДЕКЦ при Управлінні МВС України на Південно-Західній залізниці №134 від 06.03.2012р. підписи від імені ОСОБА_1, в наданих на дослідження документах (копія статуту ТОВ «Інвесттехнагляд», копія протоколу №3 від 07.09.2011р., копія реєстраційної картки форми №4) ймовірно виконані однією особою, а підписи у копії реєстраційної картки про підтвердження відомостей про юридичну особу, копії довіреності від 08.11.2011р. ймовірно виконані іншою особою. При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що договір СП №02/11-11 від 01.11.2011р., укладений між ТОВ «Універсалбуд-2004» та ТОВ «Інвесттехнагляд», та виписані на його виконання первинні документи містять підпис не ОСОБА_1, а іншої особи.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що викладені в акті перевірки судження відповідача про нікчемність правочинів є помилковими, базуються лише на припущеннях та на даних АІС податкового органу, що суперечить вимогам ч.3 ст.2 КАС України; зміст акту перевірки не містить належних та допустимих доказів вчинення платником податків порушень положень п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України при справлянні податків, а судження суб'єкта владних повноважень про наявність порушення мотивовано виключно посиланням на нікчемність правочину без зазначення, в чому конкретно полягав намір платника податків на безпідставне одержання податкової вигоди.

Також суд першої інстанції зазначив і те, що ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ДПС не надала доказів визнання недійсним у судовому порядку договору, укладеного з ТОВ «Інвесттехнагляд», не довела факт фіктивності господарських операцій позивача з його контрагентом, факт наявності порушень порядку формування податкового кредиту, тоді як позивач, належними та допустимими доказами довів виконання ним у повному обсязі зобов'язань за договором, у зв'язку з чим оскаржені податкові повідомлення-рішення від 04 травня 2012 року № та № є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, представника позивача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив правову природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Предметом спору є податкові повідомлення-рішення від 04 травня 2012 року № та №, які прийняті на підставі акту позапланової документальної невиїзної перевірки №111/22-314/26568117/453 від 11.04.2012р. з питань дотримання ТОВ «Універсалбуд-2004» вимог податкового законодавства по взаємовідносинам з платником податків ТОВ «Інвесттехнагляд» за листопад 2011 року, в якому податковим органом зафіксовано порушення позивачем п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «Інвесттехнагляд».

Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства ґрунтуються на дослідженні, наданих ТОВ «Універсалбуд-2004» до перевірки, первинних бухгалтерських та податкових документів, про що зазначено в акті перевірки, та які податковий орган вважає такими, що не підтверджують реальність господарських правовідносин між позивачем та його контрагентом ТОВ «Інвесттехнагляд». Підставою для невизнання наданих позивачем документів, в якості підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Інвесттехнагляд», стало посилання ДПІ у Малиновському районі м. Одеси на інформацію щодо діяльності контрагента позивача, яка міститься в акті ДПІ у Печерському районі м. Києва від 07.03.2012р. №100/22-9/37401981 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інвесттехнагляд» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 10.11.2010р. по 29.02.2011р.».

Апеляційний суд зазначає, що вимоги апеляційної скарги обґрунтовані доводами, яким Одеським окружним адміністративним судом надано правову оцінку, та не містять заперечень щодо встановлених судом першої інстанції фактичних обставин щодо реальності угоди, її платності та товарності, що також підтверджено матеріалами справи, зокрема: договором на виконання субпідрядних робіт №02/11-11 від 01.11.2011р., укладеним між ТОВ «Універсалбуд-2004», як підрядником, та ТОВ «Інвесттехнагляд», як субпідрядником, за умовами якого Субпідрядник зобов'язується виконати за завданням Підрядника ремонтно-будівельні та електромонтажні роботи, а Підрядник зобов'язується прийняти та оплатити ці роботи. Вказаний договір підписано директорами підприємств, які мали повноваження на укладення угод, їх підписи завірені відповідними печатками підприємств. (а.с. 141-143); податковими накладними, довідками про вартість виконаних будівельних робіт, актами приймання виконаних будівельних робіт, договірними цінами, локальним кошторисом №2-1-1, актами приймання-передачі матеріалів на виконання ремонтних робіт. При цьому ні акт перевірки, ні письмові заперечення на адміністративний позов, ні апеляційна скарга не містять зауважень податкового органу щодо наявності, достатності та правильності оформлення первинних документів.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу ч. 2 ст. 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості. Таким чином, вказані документи підтверджують здійснення господарських операцій між ТОВ «Універсалбуд-2004» та ТОВ «Інвесттехнагляд».

Апеляційний суд встановив, що ТОВ «Інвесттехнагляд» має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції серії АТ №573131 від 25.01.2011р. на здійснення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури, терміном дії з 25.01.2011р. по 25.01.2014р. (а.с. 96).

ТОВ «Універсалбуд-2004» довело дотримання всіх умов на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні робіт у ТОВ «Інвесттехнагляд», до податкового кредиту: фактичності придбання робіт, реальності відповідної господарської операції; наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку на підтвердження придбання робіт та сплати відповідної суми ПДВ; подальшого використання придбаних робіт в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податків, зокрема, для виконання робіт за договорами підряду з ТОВ «Руником Стройінвест» (договір №04 від 10.01.2011р.) та ТОВ «Торговий дім Одеського кабельного заводу «Одескабель» (договір №04/11-11 від 22.11.2011р.).

Оскільки законодавцем визначений перелік обставин-підстав, з настанням (здійсненням) яких пов'язано виникнення права платника податку на податковий кредит, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, а дослідженими доказами по справі у їх сукупності доведена правомірність та правильність визначення позивачем за спірними господарськими відносинами за період, який перевірявся, податкових зобов'язань з податку на додану вартість та податкового кредиту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковий орган не довів наявність порушень норм податкового та цивільного законодавства, а тому висновки податкового органу зазначені в акті перевірки позивача та в апеляційній скарзі є необґрунтованими та законодавчо безпідставними.

Ні в акті перевірки, ні матеріалами справи не підстверджено жодного фактичного порушення саме позивачем вимог законодавства, яким регламентується порядок формування податкового кредиту, яке б позбавляло його права на формування податкового кредиту по взаємовідносинах з ТОВ «Інвесттехнагляд».

В запереченнях проти позову та в обґрунтовування вимог апеляційної скарги ДПІ у Малиновському районі м. Одеси посилається виключно на обставини діяльності ТОВ «Інвесттехнагляд», зокрема, щодо відсутності у товариства необхідних умов (транспортних засобів, основних фондів, виробничих активів, земельних ділянок) для здійснення задекларованих господарських операцій; при цьому, такі відомості взято відповідачем з акту ДПІ у Печерському районі м. Києва від 07.03.2012р. №100/22-9/37401981 «Про неможливість проведення зустрічної звірки ТОВ «Інвесттехнагляд» щодо підтвердження господарських відносин з платниками податків за період з 10.11.2010р. по 29.02.2011р.»

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що не є підставою для відмови у праві на податковий кредит, порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом позивача, оскільки при судовому розгляді справи встановлено, що дії ТОВ «Універсалбуд-2004», як платника податку, свідчать про його добросовісність, а вчинений ним правочин не викликає сумніву щодо його реальності, що підтверджено сукупністю досліджених письмових доказів, зокрема, первинної документації. Врахуванню підлягають порушення правил податкової звітності, які зафіксовано в матеріалах перевірок платника податків, проведених з дослідженням його первинних бухгалтерських документів, тоді як акти про неможливість проведення зустрічної звірки не можуть вважатися належними доказами допущення відповідних порушень платником податків, так як зазначені акти взагалі не є перевірками, а викладені в них висновки про порушення податкового чи цивільного законодавства платником податків є нічим іншим, як припущеннями податкового органу, які необґрунтовані належними доказами.

Сама по собі наявність або відсутність у контрагента окремих документів, транспортних засобів, нерухомості, земельних ділянок, певної кількості персоналу, не можуть бути вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків, у зв'язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки (надання послуг); податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником.

При укладені договорів головним для суб'єкта господарювання є предмет договору, цінова політика, строки та спосіб доставки (виконання) предмету договору, розрахунки по договору (угоді), а також реєстрація постачальника як суб'єкта господарювання в органах виконавчої влади та допоміжна інформація про реєстрацію платником податку на додану вартість у органах податкової служби. Тому позивач не має права наполягати на отримані додаткової інформації відповідачем від його контрагента - постачальника товарів (робіт, послуг).

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виконання позивачем всіх зобов'язань за договором: отримання робіт та сплату підряднику грошових коштів, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами. Зазначені обставини ні в суду першої, ні в суді апеляційної інстанції податковий орган не спростував.

Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами, однак такі докази, на порушення вимог частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковий орган не надав, реальність виконання господарських операцій, на підставі яких позивачем сформував податковий кредит, не спростував.

ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Одеської області ДПС не надала доказів визнання правочину, укладеного між позивачем та його контрагентом у судовому порядку нікчемним, а також визнання недійними первинних бухгалтерських документів, що підтверджують його виконання.

Оскільки договір з контрагентом ТОВ «Інвесттехнагляд» укладено ТОВ «Універсалбуд-2004» у письмовій формі, виконання договору підтверджено первинними документами, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що сторони договору діяли виключно для досягнення економічних результатів та з метою отримання прибутків у відповідності до ст.3 ГК України. Укладений договір відповідає вимогам ст.203 ЦК України, не порушує публічний порядок, не спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, територіальної громади, недійсність такого договору прямо законом не встановлена, а також такий договір судом недійсним не визнавався, а отже є чинним.

За таких обставин, апеляційний суд вважає правильними висновки суду першої інстанції про протиправність оскаржених податкових повідомлень-рішень та про наявність правових підстав для їх скасування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 11, 69-71, 195, 196, п. 1 ч. 1ст. 198, ст. ст. 200, 206, 211, 212, ч. 5 ст. 254 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Одеської області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення складений 11 листопада 2015 року.

Головуючий: суддя С.Д.Домусчі

суддя О.О.Кравець

суддя Ю.В. Яковлев