Справа № 802/3836/15-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

18 листопада 2015 р. Справа № 802/3836/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Арутюнян З.С.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: Горенока І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: старшого лейтенанта 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Горенока Ігоря Володимировича

про: визнання протиправним та скасування рішення та зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - позивач) з адміністративним позовом до старшого лейтенанта 3-го відділення інспекторів прикордонної служби "Бориспіль-1" окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Горенока Ігоря Володимировича (далі - Горенок І.В., відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 02.09.2015 р. про відмову у перетині державного кордону України особі без громадянства ОСОБА_3.

На обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 02.09.2015 р. перетинаючи державний кордон України у аеропорту "Бориспіль" позивача було зупинено працівниками СЗПП 3-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" та повідомлено про наявність рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну. В зв'язку з чим прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України ОСОБА_3. З даним рішенням позивач не погоджується, вказуючи на відсутність підстав для прийняття рішень як про заборону в'їзду так і про відмову у перетині державного кордону України. В зв'язку з чим і звернувся з цим позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на обставини викладені у письмових запереченнях. Зокрема зазначив, що під час перетину позивачем кордону та проходження ним паспортного контролю службовими особами Держприкордонслужби опрацьовано базу даних системи "Гарт-1" та виявлено наявність рішення про заборону позивачу в'їзду в Україну. За таких обставин, та на виконання доручення ОСОБА_3 відмовлено у перетині державного кордону України, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином Палестини.

02.09.2015 р. під час перетину ОСОБА_3 державного кордону України у аеропорту "Бориспіль" відповідачем прийнято рішення про відмову в перетині державного кордону України іноземцю або особі без громадянства, мотивоване наявністю рішення уповноваженого державного органу України про заборону в"їзду в Україну.

Вважаючи дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України "Про прикордонний контроль" (далі - Закон № 1710-VI).

Відповідно до статті 8 Закону № 1710-VI, уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі в'їзду в Україну за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду в Україну;

3) наявності в нього в'їзної візи, якщо інше не передбачено законодавством України;

4) підтвердження мети запланованого перебування;

5) наявності достатнього фінансового забезпечення на період запланованого перебування і для повернення до держави походження або транзиту до третьої держави або наявності в нього можливості отримати достатнє фінансове забезпечення в законний спосіб на території України - для громадянина держави, включеної до переліку держав, затвердженого Кабінетом Міністрів України, та особи без громадянства, яка постійно проживає у державі, включеній до такого переліку.

Іноземцям, особам без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам в'їзду в Україну, відмовляється у перетинанні державного кордону в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Так, частиною першою статті 14 Закону № 1710-VI передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в'їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв'язку з відсутністю документів, необхідних для в'їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв'язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення.

Судом встановлено, що оскаржуване рішення прийнято на підставі пункту 2 частини першої статті 8 Закону України "Про прикордонний контроль", з причин того, що відносно громадянина ОСОБА_3 є рішення уповноваженого державного органу України про заборону в'їзду.

Статтею 19 Закону України "Про державну прикордонну службу України" визначено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються, серед іншого, запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів.

На виконання зазначеного обов'язку статтею 20 зазначеного Закону органам, підрозділам, військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов'язків можуть залучатися до оперативно-службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право створювати і використовувати в інтересах розвідки, контррозвідувального забезпечення охорони державного кордону України, оперативно-розшукової діяльності, участі у боротьбі з організованою злочинністю та протидії незаконній міграції інформаційні системи, у тому числі банки даних щодо осіб, які перетнули державний кордон України, осіб, які вчинили правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежується право виїзду з України, недійсних, викрадених і втрачених документів на право виїзду за кордон та в інших випадках, передбачених законами України.

Таким чином, у посадових осіб ДПСУ наявні обов'язок та відповідне право, закріплені Законом, щодо не пропуску осіб через державний кордон у передбачених Законом випадках.

Окремо слід зазначити, що механізм надання Держприкордонслужбі та виконання нею доручень уповноважених державних органів - правоохоронних, розвідувальних органів та ДМС щодо осіб, які перетинають державний кордон визначає Порядок надання Державній прикордонній службі та виконання нею доручень уповноважених державних органів щодо осіб, які перетинають державний кордон, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2013 № 280 (далі - Порядок № 280).

Так, відповідно до пунктів 3, 4, 17, 20 Порядку № 280, доручення Держприкордонслужбі надаються уповноваженими державними органами відповідно до їх компетенції та за наявності підстав, визначених законом. Доручення надсилаються на адресу органу Держприкордонслужби, визначеного Адміністрацією Держприкордонслужби (надалі - орган Держприкордонслужби). Виконання доручень здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби під час проведення перевірки документів осіб на право в'їзду в Україну або виїзду з України.

У разі відмови особі у перетинанні державного кордону у зв'язку з виконанням доручення, уповноваженою службовою особою підрозділу охорони державного кордону оформляється відповідно до ст. 14 Закону України № 1710 рішення про відмову у перетинанні державного кордону.

З метою визначення послідовності дій посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, які здійснюють прикордонний контроль у разі виявлення в пунктах пропуску осіб, стосовно яких виконуються доручення правоохоронних і розвідувальних органів, і визначення взаємодії органів охорони державного кордону з правоохоронними і розвідувальними органами Наказом Адміністрації Держприкордонслужби від 09.06.2011 № 412, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.08.2011 за № 972/19710, затверджено «Порядок дій посадових осіб Державної прикордонної служби у разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України осіб, стосовно яких є доручення правоохоронних і розвідувальних органів, та порядок взаємодії органів охорони державного кордону з правоохоронними і розвідувальними органами» (Далі -Порядок № 412), у відповідності до пункту 5 якого обробка інформації (уведення, записування, зчитування, зберігання, знищення, приймання, передавання) та формування баз даних відомостей про осіб, стосовно яких є доручення правоохоронних органів (далі - оперативні бази даних), здійснюються виключно з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України (надалі - система Гарт-1), яка функціонує відповідно до Положення про інформаційно - телекомунікаційну систему прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.09.2008 № 810, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 07.11.2008 № 1086/15777.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 412, у разі збігу інформації про особу, яка перетинає державний кордон України, з інформацією, що зберігається в оперативних базах даних системи "Гарт-1", інспектор прикордонної служби, що здійснює перевірку паспортних документів, доповідає старшому зміни прикордонних нарядів або старшому прикордонних нарядів у пункті пропуску про виявлення особи, якій заборонено в'їзд в Україну, передає йому паспортний документ особи та не пропускає її через державний кордон. У цьому ж випадку старший прикордонних нарядів повторно перевіряє наявність в оперативній базі даних системи "Гарт-1" інформації про заборону в'їзду в Україну виявленій особі, особу через державний кордон не пропускає та відмовляє їй у перетинанні державного кордону України. Рішення про відмову в перетинанні державного кордону іноземцю або особі без громадянства оформляється у порядку, визначеному статтею 14 Закону України "Про прикордонний контроль".

Згідно пункту 5 Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю "Гарт-1" Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Адміністрації Держприкордонслужби України № 810 від 30.09.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 07.11.2008 за № 1086/15777 (Далі - Положення № 810), система "Гарт-1" створюється і використовується з метою своєчасного та достовірного інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності підрозділів та органів Державної прикордонної служби України для здійснення ними заходів із запобігання і недопущення в'їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, а також виконання інших завдань у правоохоронній сфері згідно із законодавством.

Крім того, пунктом 2.4 Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в'їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 05.12.2011 року № 946, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 р. за № 1564/20302, передбачено, що у разі виявлення в пункті пропуску службовою особою Державної прикордонної служби України іноземця, якому уповноваженим органом заборонено в'їзд в Україну, але в паспортному документі якого відмітки "Заборонено в'їзд в Україну терміном на..." немає, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону проставляє таку відмітку із зазначенням терміну, вказаного в базі даних осіб, яким заборонено в'їзд в Україну.

Таким чином, на відповідача, як на посадову особу покладено відповідні обов'язки щодо не пропуску іноземців при в'їзді в Україну за наявності відповідного обмеження, прийняття рішення про відмову у перетині державного кордону та проставляння відмітки в паспортному документі про заборону в'їзду, що ним і було зроблено.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, що регулює питання, пов'язанні з організацією та діяльністю Державної прикордонної служби України, її функціями та повноваженнями, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення прийняте на підставі, у межах повноважень, та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні. Відтак у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження відповідних судових витрат, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна