Справа № 2а-6611/11/1370
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2011-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2011 р. № 2а-6611/11/1370

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Падляк О.І.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові справу за адміністративним позовом ДПІ у Франківському районі м. Львова до ОСОБА_2 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, -

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Франківському районі м. Львова звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 6290,00 грн.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що ОСОБА_2 є власником придбаного автомобіля марки DAF XF95.430 та відповідно до Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів зобовязаний був сплатити податок з власників транспортних засобів до місцевого бюджету Франківського району м. Львова. Податок відповідачем фактично не сплачено, а тому та підлягає стягненню податковим органом в примусовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити.

Відповідач заперечень на позов, витребувані судом докази не надав, явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив. Суд вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи з його участю та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів, а тому вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до положень ст. 128 КАС України.

Заслухавши доводи представника позивача, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного.

Згідно із матеріалами справи, проведеною Контрольно-ревізійним управлінням у Львівській області ревізією окремих питань фінансов господарської діяльності УДАІ ГУМВС України у Львівській області за період з 01.01.2008 р. і 30.06.2010 р. (акт № 08-22/52 від 16.11.2010 р.) встановлено, що в порушення вимог ст. 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" власниками транспортних засобів у 235-ти випадках частково, у 1711-ти випадках повністю сплачено податок з власників транспортних засобів до бюджету, а посадовими особами Львівського ВРЕР ДАІ проведено первинну реєстрацію транспортних засобів, в тому числі гр. ОСОБА_2 здійснив 07.08.2009 р. першу реєстрацію транспортного засобу марки DAF, д.н.з. НОМЕР_1, 2001 р.в., кузов - XLRAS48XS0E494014, об'єм двигуна - 12580 см. куб. без сплати податку з власників транспортних засобів, що підтверджується реестром первинної реєстрації Львівським ВРЕР ДАІ транспортних засобів, придбаних за кордоном (додаток до акту ревізії КРУ у Львівській області № 08-22/52 від 16.11.2010 р.).

Згідно з розрахунком податку з власників транспортних засобів під час здійснення перші реєстрації вищезгаданого транспортного засобу, сума податку, що підлягає сплаті гр. ОСОБА_4 становить 6290,00 грн.

Відповідно до виписки ГУДКУ у Львівській області по рахунку №0005 щодо надходження податку з власників транспортних засобів, вищевказана сума податку не надходила. Цей факт підтверджується відповідною довідкою ДПІ у Франківському районі м. Львова, оскільки згідно з додатком № 8 до Закону України Про Державний бюджет на 2009 рік, контроль за справлянням (стягненням) платежів до бюджету за вищевказаним кодом платежу закріплено за податковими органами.

Таким чином, фактично гр.ОСОБА_2 податок з власників транспортних засобів добюджету не сплатив.

Спір виник у звязку із не сплатою фізичною особою ОСОБА_2 податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Закон України "Про систему оподаткування" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин) визначає ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Відповідно до ст.2 цього ж Закону під податком і збором (обов'язковим платежем) до бюджетів та до державних цільових фондів слід розуміти обов'язковий внесок до бюджету відповідного рівня або державного цільового фонду, здійснюваний платниками у порядку і на умовах, що визначаються законами України про оподаткування.

Стаття 14 Закон України "Про систему оподаткування" передбачає, що до загальнодержавних належать, зокрема, такі податки і збори (обов'язкові платежі), як податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів встановлено Законом України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 20 Закону України "Про систему оподаткування" передбачено, що контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється державними податковими органами та іншими державними органами в межах повноважень, визначених законами.

Аналогічними за змістом є завдання, функції та права органів державної податкової служби, встановлені Законом України Про державну податкову службу.

Таким чином, ДПІ у Франківському районі м. Львова в межах наданих законом повноважень звернулась до суду з вимогою про стягнення даного виду податку з фізичної особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації, які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі - фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2 цього Закону є об'єктами оподаткування.

Відповідно до ст. 2 цього Закону об'єктами оподаткування є, зокрема, автомобілі, призначені для перевезення не менше 10 осіб, включаючи водія, - код 8702; автомобілі легкові - код 8703; автомобілі вантажні - код 8704. Оскільки відповідач є власником транспортного засобу, він є платником податку.

Відповідно до ст. 3 цього Закону перша реєстрація в Україні - це реєстрація транспортного засобу в Україні, яка здійснюється уповноваженими державними органами України вперше щодо цього транспортного засобу.

Згідно із матеріалами справи, перша реєстрація транспортного засобу відповідачем здійснена 07.08.2009 р.

Виходячи із ставок податку за транспортний засіб відповідача марки DAF XF95.430 1999 року випуску з розрахунку за рік належить до сплати 6290,00 грн. (обєм двигуна 12580 куб.см., ставка податку 50,00 грн.).

Податок з визначених Законом України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів власників наземних транспортних засобів сплачується юридичними та фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд.

Відповідно до ч. 6 цієї статті фізичні особи - платники податку зобов'язані пред'являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 6 цього Закону сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону. У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до ст. 7 цього Закону у разі приховування (заниження) об'єктів оподаткування з власників транспортних засобів стягуються сума несплаченого податку, а також пеня або штраф у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 Бюджетного кодексу України податки, збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Оскільки сума податку з власників транспортних засобів, яка мала б бути сплачена відповідачем під час первинної реєстрації до бюджету не зарахована на єдиний казначейський рахунок державного бюджету, cуд вважає, що відповідач не виконав обовязку із сплати податку.

З наведених вище положень Закону України Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вбачається, що сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, розраховується саме фізичною особою за ставками встановленими цим Законом.

Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2181), а саме п. 4.2 ст. 4, визначено в яких випадках контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання, а саме у разі якщо: а) платник податків не подає у встановлені строки податкову декларацію; б) дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях; в) контролюючий орган внаслідок проведення камеральної перевірки виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником податків податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов'язання; г) згідно з законами з питань оподаткування особою, відповідальною за нарахування окремого податку або збору (обов'язкового платежу), є контролюючий орган.

Як вбачається, з наведеного, на податковий орган не покладено обовязку самостійно здійснювати нарахування податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підлягає сплаті. Таким чином, податкове повідомлення рішення і податкові вимоги, відповідно до ст.6 Закону 2181-ІІІ, з приводу сплати даного виду податку не виносяться.

Разом з тим, як зазначалось вище, податковий орган не позбавлений права щодо стягнення податків, в тому числі податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Враховуючи, що відповідач доказів у спростування позовних вимог не надав, а вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, а отже підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати у формі судового збору, з відповідача не належить стягувати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (прож.: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь місцевого бюджету Франківського району м. Львова (р/р №005, код платежу 12020200, , банк ГУДКУ у Львівській області, МФО 825014) 6290,00 грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Суддя Брильовський Р.М.

повний текст постанови виготовлено 02.09.2011 р.