Справа № 125/2065/15-а
Суддя: Хитрук В. М.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 125/2065/15-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18.11.2015 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

при секретарі Малюговій А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника ВДАІ Барського РВ УМВС України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.09.2015 року відповідач прийняв постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП. Постанова обґрунтовується там, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді шляхового майстра Жмеринської дистанції ПД-12 порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, а саме не вчинив заходів щодо асфальтування дороги в межах залізничного переїзду. У зв'язку з тим, що позивач не погоджується з даною постановою, він звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить визнати дії Начальника ВДАІ Барського РВ УМВС України у Вінницькій області неправомірними та визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС1 №996061 від 02.09.2015 року, відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав адміністративний позов в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Відповідач позов не визнав, заперечував проти його задоволення, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова є законною та правомірною.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог.

Згідно із ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією та законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року, під час розгляду таких спорів судам необхідно враховувати, що до правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду), та рішення державних виконавців чи/або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби під час здійснення ними виконавчого провадження.

Відповідно до постанови серії ПС1 №996061 від 02.09.2015 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП України передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Відповідно до положень ст. 278 КУпАП, якими врегульовано підготовку до розгляду справи про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення зокрема вирішує питання щодо правильності складання протоколу та інших матеріалів.

ОСОБА_1 відповідно до наказу № 24/ОС від 21.01.2015 року перебуває на посаді шляхового майстра 12 околодку ПД-12 ПЧУ-4 Відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії ДТГО «Південно-Західна залізниця».

В протоколі про адміністративне правопорушення від 28.08.2015 р. серії АП2 № 190518, складеному відносно ОСОБА_1 не зазначено нормативний акт щодо забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні залізничних переїздів, вимоги якого порушив позивач. При цьому посилання у протоколі на ст. 52-1 Закону України «Про дорожній рух» не має жодного правового значення, так як вказана стаття є загальною нормою, яка визначає повноваження Міністерства внутрішніх справ України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Окрім того при притягненні позивача до адміністративної відповідальності не було враховано, що за змістом диспозиції ч. 1 ст. 140 КУпАП суб'єктом вказаного правопорушення може бути лише посадова особа підприємства - власника залізничного переїзду, в обов'язки якої входить забезпечення додержання правил його утримання відповідно до вимог Інструкції з улаштування та експлуатації залізничних переїздів, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.01.2007 р. № 54 (затверджено в Міністерстві юстиції України 22.02.2007 р. за № 162/13429).

З оглянутої у судовому засіданні посадової інструкції шляхового майстра встановлено, що він не являється юридичною особою, до його обов'язків не входить здійснення заходів щодо асфальтування дороги в межах залізничного переїзду. ОСОБА_1 самостійно не має права виконувати види та обсяги дорожніх робіт із ремонту та утримання автомобільних доріг. Він не здійснює планування та фінансування таких робіт.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії, зміст правопорушення, особу позивача, який не є суб'єктом вказаного правопорушення, суд приходить до висновку, що позивач є неналежною особою за вчинення інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення є неправомірною та підлягає скасуванню.

З огляду на наведене та відповідно до поданих матеріалів в справі, відповідачем правомірність свого рішення будь-якими передбаченими законодавством доказами не доведена, тому у суду відсутні підстави вважати оскаржуване рішення законним.

Згідно ст. 71 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. З боку відповідача суду не надано доказів на спростування тих обставин, які викладені в позовній заяві. Отже, вказані позивачем в позовній заяві порушення відповідачем норм чинного законодавства залишаються не спростованими в судовому засіданні.

Статтею 7 КУАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП є недоведеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 128, 160-163, 167, 171-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПС1 №996061 від 02.09.2015 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: