Справа № 2а/0270/4762/12
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" листопада 2015 р. м. Київ К/800/10267/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Заступника прокурора Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року у справі за позовом першого Заступника прокурора Вінницької області до Жмеринської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року відмовлено в позові першого Заступника прокурора Вінницької області до Жмеринської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення №908 від 23 вересня 2010 року «Про надання земельних ділянок в оренду».

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою та просить їх скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та підтверджується наявними у справі матеріалами, частиною 6 пункту 2 рішенням 34 сесії 5 скликання Жмеринської міської ради № 908 від 23.09.2010 року «Про надання земельних ділянок в оренду» продовжено строк оренди земельної ділянки, межі якої визначені в натурі, без зміни цільового призначення землі по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4 площею 0,0024 га, у т.ч. 0,0024 га - під будівлями, для комерційних потреб - обслуговування торгівельного павільйону.

Також, частиною 7 пункту 2 даного рішення продовжено строк оренди земельної ділянки, межі якої визначені в натурі, без зміни цільового призначення землі по АДРЕСА_1 і гр. ОСОБА_5 площею 0,0022 га, у т.ч. 0,0022 га - під будівлями, для комерційних потреб - обслуговування торгівельного павільйону.

03.11.2010 року першим заступником прокурора Вінницької області внесено протест №07/4-146вих.-10 на ч.ч. 6,7 п. 2 рішення 34 сесії 5 скликання Жмеринської міської ради №908 від 23.09.2010 року «Про надання земельних ділянок в оренду» з вимогою скасувати вказані частини даного рішення, як незаконні.

Рішенням 3 сесії 6 скликання Жмеринської міської ради від 22.12.2010 року №54, протест першого заступника прокурора Вінницької області від 03.11.2010 року № 07/4-146вих.-10 - відхилено.

Не погоджуючись з частинами 6,7 пункту 2 рішення 34 сесії 5 скликання Жмеринської міської ради № 908 від 23.09.2010 року «Про надання земельних ділянок в оренду» позивач звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій вказали, що спірне рішення прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вказує на передчасність зазначених висновків судів з огляду на таке.

Розглядаючи справу, суди виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Однак, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на те, що в цьому випадку неоднаково застосовано статтю 6 Конвенції стосовно «суду, встановленого законом».

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 названого Кодексу, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України суб'єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї із сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав на неї, може бути розглянутий за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 228 КАС України суд касаційної інстанції визнає законні судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що втратили законну силу, і закриває провадження у справі, якщо після їх ухвалення виникли обставини, які є підставою для закриття провадження у справі, та ці судові рішення ще не виконані.

Враховуючи, що спірні правовідносини було розглянуто судами в порядку, передбаченому КАС України, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій слід визнати такими, що втратили законну силу і закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 228, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Заступника прокурора Вінницької області задовольнити частково.

Визнати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2013 року такими, що втратили законну силу.

Закрити провадження у справі за позовом першого Заступника прокурора Вінницької області до Жмеринської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: