Справа № 804/8750/15
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2015-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015 р. Справа № 804/8750/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль про стягнення заборгованості, -
В обґрунтування позову зазначено, що Державне підприємство Криворізька теплоцентраль станом на 30.06.2015 року має податковий борг, який виник у жовтні 2001 року та накопичувався, що призвело до утворення новоствореного боргу на загальну суму 10 294 498,43 грн., з яких:4 849 280,31 грн. по податку на прибуток, в тому числі 131 998,14 грн.- пеня, 5 445 218,12 грн. по податку на додану вартість, в тому числі 1 166 504,64 грн. пеня. Податковий борг з податку на прибуток та податку на додану вартість виник внаслідок несплати самостійно задекларованих відповідачем сум з податку на прибуток та сум, які вже були раніше стягнуті в судовому порядку та розстрочені ухвалами суду у адміністративних справах №2а/0470/7178/12 та №2а/0470/5769/11. Перша та друга податкові вимоги вручені відповідачу. Проте, сума боргу залишається не погашеною, що зумовлює подальше накопичення заборгованості.
Ухвалою суду від 17.07.2015 року відкрито провадження у адміністративній справі №804/8750/15 та призначено її до розгляд на 31.07.2015 року.
Ухвалою суду від 10.07.15р. провадження по справі було зупинено до 01.09.2015р.
В подальшому розгляд справи відкладався на 08.09.2015 року.
Представником відповідача 31.07.2015 року до канцелярії суду були надані письмові заперечення зі змісту яких вбачається, що податковим органом у даній справі фактично заявляються вимоги щодо не новоствореного податкового боргу з податку на прибуток та податку на додану вартість, а боргу, який вже стягнутий в судовому порядку та на даний час розстрочений згідно графіку №2 від 23.03.2012 р. по адміністративній справі №2а/0470/5769/11 та згідно графіку №3 від 30.11.2012 року по адміністративній справі№2а/0470/7178/12. Сплата розстрочення згідно графіку №2 від 23.03.2012 р. до 01.01.2015 року (сплачений та перерахований у повному обсязі у жовтні 2014 року), а по графіку №3 від 30.11.2012 року до 01.07.2017 року. На даний час відповідач сплачує суму податкового боргу згідно затверджених графіків. Оскільки, сума податкового боргу, що заявлена позивачем у даній справі до стягнення, вже стягнута за судовими рішеннями у адміністративних справах №2а/0470/5769/11 та №2а/0470/7178/12 та виконується в примусовому порядку, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Сторони в судові засідання 31.07.2015 року, 01.09.2015 року, 08.09.2015 року не зявилися про дату, час та місце розгляду адміністративної справи повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.
Зважаючи на стороки розгляду адміністративної справи, визначені ст. 122 КАС України, суд вважає, що вжив усі залежні від нього заходи для повідомлення сторін про розгляд справи та реалізації ними права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких підстав, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги Кодексу адміністративного судочинства України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне розглянути дану справу у письмовому проваджені на підставі наявних у ній доказів.
Розглянувши подані документи і матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:
Відповідно до наданої позивачем довідки станом на 30.06.2015 року відповідач має заборгованість з податку на прибуток на загальну суму 4 849 280,31грн., в тому числі недоїмка 4 717 282,17грн. та пеня 131 998,14грн., а саме:
- по графіку №1 від 16.03.2012р. станом на 20.04.2015р. 393447,94грн. недоїмки та 3388,8грн. - пені;
- по графіку №5 від 31.10.2014р. станом на 24.04.2015р. 1159915,76грн. недоїмки та 28,71грн. пені;
- по графіку №1 від 16.03.2012р. станом на 20.05.2015р. 393447,94грн. недоїмки та 3388,8грн. - пені;
- по графіку №5 від 31.10.2014р. станом на 25.05.2015р. 1159915,76грн. недоїмки та 28,71грн. пені;
-пеня згідно ст. 129 ПКУ станом на 27.05.2015р. на суму 121745,61грн.;
- по графіку №1 від 16.03.2012р. станом на 20.06.2015р. 393447,94грн. недоїмки та 3388,8грн. - пені;
- по графіку №5 від 31.10.2014р. станом на 25.06.2015р. 1159915,76грн. недоїмки та 28,71грн. пені.
Також згідно із зазначеної вище довідки станом на 30.06.2015 року відповідач має заборгованість з податку на додану вартість на загальну суму 10 294 498,43 грн., в тому числі недоїмка 4 278 713,48 грн. та пеня 1 166 504,64 грн., а саме:
-пеня згідно п.п. 129.1.1 ст. 129 ПКУ станом на 20.04.2015р. на суму 123542,83грн.;
- пеня згідно п.п. 129.1.1 ст. 129 ПКУ станом на 20.04.2015р. на суму 4380,03грн.;
- пеня згідно п.п. 129.1.1 ст. 129 ПКУ станом на 20.04.2015р. на суму 2190,02грн.;
-пеня згідно п.п. 129.1.1 ст. 129 ПКУ станом на 20.04.2015р. на суму 350693,72грн.;
-пеня згідно п.п. 129.1.1 ст. 129 ПКУ станом на 20.04.2015р. на суму 563468,4грн.;
-пеня згідно п.п. 129.1.1 ст. 129 ПКУ станом на 20.04.2015р. на суму 118618,12грн.;
- по графіку №3 від 30.11.2012р. станом на 08.05.2015р. 512965,68грн. недоїмки та 0 грн. пені;
- по графіку №1 від 16.03.2012р. станом на 20.05.2015р. 196331,56грн. недоїмки та 1805,76грн. - пені;
- по графіку №3 від 30.11.2012р. станом на 10.06.2015р. 512965,68грн. недоїмки та 0грн. пені;
- по графіку №1 від 16.03.2012р. станом на 19.06.2015р. 196331,56грн. недоїмки та 1805,76грн. - пені;
- по графіку №18 від 29.05.2015р. станом на30.06.2015р. 670334,00грн. недоїмки та 0грн. пені.
З матеріалів адміністративного позову вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення податкового боргу, який виник внаслідок стягнення з відповідача заборгованості та розстрочення її сплати на підставі судових рішень в адміністративних справах №2а/0470/5769/11 та №2а/0470/7178/12.
Матеріалами справи встановлено, що 23 березня 2012р. позивачем затверджено Графік №2 погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справляння яких здійснюється органами державної податкової служби відповідно до постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2012 р. у справі №2а/0470/5769/11 (про стягнення податкового боргу в розмірі 10 943 119,03 грн., в тому числі, 10 739 598,05 грн. з податку на прибуток підприємств).
Також, 30 листопада 2012 р. позивачем затверджено Графік №3 погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справляння яких здійснюється органами державної податкової служби відповідно до ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2012 р. у справі №2а/0470/7178/12 (про стягнення податкового боргу в розмірі 25 537 409,57 грн., в тому числі, з податку на прибуток підприємств 915 057,00 грн.).
Позивачем на виконання вимог ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ була сформована перша та друга податкові вимоги № 1/60 від 24.10.2001р. та №2/162 від 24.11.2001р., які отримані відповідачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10-11).
Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.п. 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з п. 14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України податковим боргом вважається сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Згідно до п.п. 129.1, 129.4 ст. 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.
Нарахування пені розпочинається:
а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом;
б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні - рішенні згідно із цим Кодексом.
Пеня, визначена підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті.
За правилами, визначеними п. 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі, коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.
Відповідно до вимог ст.ст. 58.3, 59.1 Податкового кодексу України податкова вимога вважається надісланою (врученою) юридичній особі, якщо його передано посадовій особі такої юридичної особи під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до п. п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.
За приписами п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направлено до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Згідно до п.п. 100.1, 1002, 100.9, 100.11, 100.13 Податкового кодексу України Розстроченням, відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов'язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.
Якщо до складу розстроченої (відстроченої) суми входить пеня, то для розрахунку процентів береться сума за вирахуванням суми пені.
Платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.
Рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобовязань чи податкового боргу щодо загальнодержавних податків та зборів на строк, що виходить за межі одного та/або більше бюджетних років, приймається керівником (заступником керівника) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, про що повідомляється центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.

Розстрочення або відстрочення надаються окремо за кожним податком та збором. Строки сплати розстрочених (відстрочених) сум або їх частки можуть бути перенесені шляхом прийняття окремого рішення та внесення відповідних змін до договорів розстрочення (відстрочення).

Порядок розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), державний виконавець може звернутися до адміністративного суду першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, що видав виконавчий лист, із поданням, а особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження - із заявою про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішенняможе бути розглянуто також за ініціативою суду.

Ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду , яка набрала законної сили, є обовязковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх представників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України у справі №804/822/14.

Відповідно до п. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що сума оскаржуваного податкового боргу з податку на прибуток, виникла згідно з:

- Графіком №2 від 23.03.2012 р. на погашення розстрочених (відстрочених) сум заборгованості за платежами на підставі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2012 р. у справі №2а/0470/5769/11 та

- Графіком №3 від 30.11.2012 р. на погашення розстрочених (відстрочених) сум заборгованості за платежами на підставі ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2012 р. у справі №2а/0470/7178/12.

Вказані графіки затверджені в звязку зі стягненням з відповідача податкового боргу на підставі судових рішень, якими розстрочено сплату заборгованості.

Рішення набрали законної сили.

Враховуючи, що сума податкового боргу з податку на прибуток у розмірі 4 849 280,31грн. та з податку на додану вартість 5 445 218,12грн., що заявлена позивачем у даній справі до стягнення, є такою, що стягнута за судовими рішеннями у адміністративних справах №2а/0470/5769/11та №2а/0470/7178/12, які набрали законної сили та звернуті до виконання згідно із затвердженими графіками №1 від 16.03.2012р., №2 від 23.03.2012р., №3 від 30.11.2012 р.

За таких обставин, позовні вимоги Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль про стягнення заборгованості є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Керуючись 2, 8-12, 69, 71, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1