Справа № 817/1690/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/47320/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В, Цвіркуна Ю.І.,

при секретарі Загородньому А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області

на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 травня 2014 року

та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року

у справі №817/1690/13-а

за позовом Приватного акціонерного товариства «Консюмерс-Скло-Зоря» (надалі - ПАТ «Консюмерс-Скло-Зоря»)

до Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області (надалі -ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом, в якому поставлено питання про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ДПІ у Рівненському районі ГУ Міндоходів у Рівненській області від 24.07.2009р. № /0, від 09.09.2009р. № /1, від 20.11.2009р. №/2 та від 27.01.2010р. № /3, від 24.07.2009р. № /0, від 09.09.2009р. № /1, від 20.11.2009р. № /2, від 27.01.2010р. № /3.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.05.2014р., залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19.08.2014р., позов задоволено.

Не погодившись з висновками судів першої апеляційної інстанції, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу ПАТ «Консюмерс-Скло-Зоря» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ «Консюмерс-Скло-Зоря» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2007р., валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007р. по 31.12.2008р., за наслідками якої складено акт від 14.07.2009р. № 473/70/23-141/22555135.

Проведеною перевіркою, на думку податкового органу, встановлено порушення позивачем:

- пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3, пп.5.4.2 п.5.4 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2797850грн., у тому числі, за ІІІ квартал 2008 року в сумі 798933грн., за ІV квартал 2008 року в сумі 1998917грн.;

- пп.7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість за травень 2008 року в сумі 2100грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки, та за результатами адміністративного оскарження, відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення :

- від 24.07.2009р. №/0 (та прийняті в результаті адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення від 09.09.2009р. №/1, від 20.11.2009р. №/2, від 27.01.2010р. №/3), згідно з яким позивачу визначено позивачу податкове зобов'язання з податку на прибуток в сумі 5116023грн., в тому числі, за основним платежем 2797850грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2318173грн.;

- від 24.07.2009р. №/0 (та прийняті в результаті адміністративного оскарження податкові повідомлення-рішення від 09.09.2009р. №/1, від 20.11.2009р. № /2, від 27.01.2010р. № /3), згідно з яким визначено позивачу податкове зобов'язання за платежем податок на додану вартість в сумі 3150грн., в тому числі за основним платежем - 2100 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1050 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якими погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Так, відповідно до п. 1.32 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в редакції на час правовідносин, господарська діяльність - це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі, коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат, як це визначено у п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 даного Закону, включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

При цьому підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 вказаного вище Закону встановлено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Наведені вище положення свідчать про те, що обов'язковою умовою віднесення витрат підприємства до складу валових є документальне підтвердження таких витрат та їх зв'язок з господарською діяльністю платника.

Згідно частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

У ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Судами також встановлено, між Закритим акціонерним товариством «Консюмерс-Скло-Зоря» (замовник) та фірмою «Saint-Gobain Oberland AG» (Німеччина) (виконавець укладено контракт на послуги технологічного консалтингу № 1 та додаткові угоди до нього від 01.02.2006р. відповідно до умов якого виконавець зобов'язується надати, а замовник прийняти та оплатити послуги щодо:

- управління виробництвом (консультації з питань удосконалення технологічного процесу виробництва скла, покращення якості скла, зменшення часу на заміну формокомплекту, збільшення швидкості машин, розробки нових виробів та форм до них, консультації з шихтової та пічної дільниць, консультації з дільниці формування, консультації з дільниці контролю, з дільниці відвантаження та складування);

- управління матеріалами (консультації з розробки і локалізації оптимальних методів у сфері управління матеріалами, консультації з розробки і впровадження процесів відслідковування й управління матеріалами);

- виробництва та організації виробничого процесу (консультації з інженерного забезпечення місцевого виробництва, консультації з впровадження відповідних інструментів, процесів і показників для виробництва, інжирингу й обслуговування, консультації з запровадження і розповсюдження нових технологій, консультації з розробки і розповсюдження виробничих ноу-хау та інших виробничих процесів);

- інформаційних технологій та управління персоналом (консультації з визначення платформ інформаційних систем і систем для місцевих операцій, консультації з розробки модулів інформаційних систем для виробництва, фінансів, операцій виробничої одиниці а також систем постачання матеріалів та обміну електричними даними, консультації з впровадження модернізації та обслуговування інформаційних систем, що використовуються для місцевих операцій, консультації місцевому персоналу з використання глобальних інформаційних систем, надання послуг підтримки користувачів та систем місцевого персоналу у сфері інформаційних систем і комунікацій, надання консультацій з пошуку кадрів та управління персоналом.

На підтвердження обставин правомірності віднесення до складу валових витрат вартості придбаних послуг на загальну суму 11191399грн. у фірми «Saint-Gobain Oberland AG», позивачем надано акти приймання-передачі послуг (підписаних уповноваженими представниками сторін), технічні звіти із зазначенням переліку робіт (послуг), рахунки, посадочні талони, копії електронних білетів за переліком, що містяться в матеріалах справи. Також позивачем надано лист компанії «Saint-Gobain Oberland AG» від 12.03.2010р. (в якому названий нерезидент підтверджує обставини щодо фактичного надання консалтингових послуг позивачу) та додатки до нього серед яких копія статуту компанії «Saint-Gobain Oberland AG» і копії сертифікатів компанії з яких вбачається, що предметом підприємницької діяльності названої компанії є виробництво та продаж скляної тари, надання консультацій третім особам технічного та економічного характеру у сфері виробництва скляних виробів, підготовки проектів, розробки та продажу обладнання для скляної промисловості.

Зазначені первинні документи не мають дефектів щодо форми, змісту або пошкодження, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, тобто оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Податковим органом, в свою чергу, не наведено переконливих доводів та не подано належних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Відповідно до листів державного інформаційного-аналітичного центру моніторингу зовнішніх товарних ринків від 27.08.2007р. №1/5097, від 01.10.2007р. №1/5954, від 27.12.2007р. №1/8656, від 25.06.2008р. №1/5282, від 01.09.2008р. №1/7082, від 14.10.2008р. №1/8364, від 25.12.2008р. №1/10432, від 20.05.2009р. №1/3337, від 20.05.2009р. №1/3300, від 04.06.2009р. №1/3709 вартість послуг з технологічного консалтингу №1 від 01.02.2006р. та наданих до нього додаткових угод, що укладені між позивачем та компанією «Saint-Gobain Oberland AG» за наданими актами приймання - передачі послуг відповідає практиці укладення зовнішньоекономічних угод при аналогічних роботах

При вирішенні даного спору судами враховано ряд експертних досліджень

За наслідками проведених досліджень ДП «Український державний центр науково технічної та інноваційної експертизи» Міністерства освіти і науки України складено загальний висновок від 20.05.2010р., в якому певний перелік робіт за технічними звітами та досліджуваними актами не можуть бути кваліфіковані, як послуги що надавалися за контрактом на послуги технологічного консалтингу. В той же час, певний перелік послуг безсумнівно відноситься до технічного консалтингу.

Висновком судово-економічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №2283 від 09.12.2010р. проведеної в даній справі документально не підтверджено завищення позивачем валових витрат у сумі 11191399грн. за названі періоди 2008р. та відповідне заниження податку на прибуток в розмірі 2797850грн. Проте, при проведенні вказаної експертизи не взято до уваги висновок попередньої.

У зв'язку з суперечністю висновків проведених досліджень, Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз проведено повторну судово-економічну експертизу.

Так, висновком повторної судово-економічної експертизи від 04.04.2014р. №5727/13-22 проведеної Тернопільським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз стверджується, що висновки, викладені в розділах 3.1.2 іменовані «Валові витрати», 3.1.4 іменованого «Висновок щодо повноти декларування та своєчасності сплати податку на прибуток», пункту 1 розділу 4 іменованого «Висновок» акту планової виїзної перевірки ПАТ «Консюмерс-Скло-Зоря» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2007р. по 31.12.2008р. №473/70/23-141/22555135 від 14.07.2009р. щодо завищення позивачем валових витрат у сумі 11191399грн. , у тому числі за ІІ квартал 2008р. у сумі 3334585грн., за III квартал 2008р. у сумі 4517789грн., за ІV квартал 2008р. у сумі 3339025грн. та заниження податку на прибуток за вказані періоди 2008р. в сумі 2797850грн. документально та нормативно не підтверджується.

Також, у матеріалах справи наявний лист Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 30.04.2009р. №24-1/772, згідно з яким начальника Державної податкової інспекції в Рівненському районі Зорія Б.В. повідомлено, що в межах оперативно-розшукової справи №1262, заведеної 11.09.2008р., управлінням здійснено перевірку інформації щодо розкрадання коштів та мінімізації податкових платежів з боку ЗАТ «Консюмерс-Скло-Зоря» (, с. Зоря, Рівненського району) шляхом протиправного виведення валюти закордон. Проте, Управління Служби безпеки України в Рівненській області вказує на ту обставину, що вжитими під час перевірки заходами встановлено, що представники «Seint-Globain Oberland AG» в Україну не в'їжджали, тому консультаційні послуги не надавалися, але акти прийому-передачі послуг було складено та підписано відповідальними особами.

В подальшому згідно листа Управління служби безпеки України в Рівненській області від 23.09.2013р. №24/1241 встановлено, що оперативно-розшукова справа №1262 04.09.2009р. закрита на підставі п.5 ст.9-2 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» у зв'язку із спростуванням у встановленому порядку матеріалів про злочинну діяльність особи. При цьому, кримінальні справи за наслідками проведених оперативно-розшукових заходів не порушувались; матеріали ОРС знищено у встановленому порядку.

Судами також встановлено, що Управління Служби безпеки України в Рівненській області не має можливості надати відомості щодо джерел отримання інформації, з яких зроблено висновки про те, що представники компанії «Seint-Globain Oberland AG» не в'їжджали в Україну протягом спірного періоду та не надавали консультаційні послуги для позивача у даній справі.

Поряд з цим, в матеріалах справи наявні копії паспортів для виїзду за кордон іноземців з відмітками Державної прикордонної служби України про перетин державного кордону.

Крім того, підставою для прийняття податкових повідомлень рішень про донарахування грошового зобов'язання з податку на додану вартість стало не підтвердження податкового кредиту позивача за травень 2008р. в сумі 2100грн. за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань контрагентів на рівні ДПА України.

Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 цього Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону.

Відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 згаданого Закону податкова накладна видається в разі продажу товарів (робіт, послуг) покупцю на його вимогу.

Згідно з п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість» не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) - актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Як встановлено судами та вбачається з акту перевірки, позивачем було надано в повному обсязі податкові накладні на підтвердження формування спірної суми податкового кредиту, до того ж акт перевірки не містить відомостей стосовно того, що позивачем не було підтверджено задекларовану ним суму податкового кредиту.

Отже, оцінюючі зібрані по справі докази, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо задоволення позовних та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків суду.

За таких обставин, судами першої та апеляційної інстанції, виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Рівненському районі Головного управління Міндоходів у Рівненській області - залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 07 травня 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 19 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення. Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки встановлені ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ О.В. Вербицька

___________________ Ю.І. Цвіркун