Справа № 817/3138/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3138/15

19 листопада 2015 року 17год. 04хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача:представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2

доВідділу державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції
про визнання протиправними та скасування постанов,
ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції про визнання протиправними та скасування:

постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції Ясковця М.В. № 47317318 від 23.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 4738,33 грн.;

постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції Ясковця М.В. № 47454131 від 07.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 4572, 42 грн.;

постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції Ясковця М.В. № 47453578 від 07.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 1194, 03 грн.;

постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції Ясковця М.В. № 47453924 від 07.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 1194, 03 грн.;

постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця відділу державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції Ясковця М.В. № 47316970 від 23.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 податкового боргу в сумі 22 006, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оспорюваних у справі рішень з огляду на порушення а п. 2 ч. 1 ст. 22, п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», так як в період між вступом документів у законну силу, до моменту подачі зазначених документів до виконавчої служби, пройшов строк більше ніж один рік, передбачений чинним законодавством.

Позивач вказує на ту обставину, що державний виконавець, відкриваючи виконавчі провадження, зазначені в скарзі під № 2-5, відповідач неправомірно застосував вимоги ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач позов не визнав про що подано відповідне письмове заперечення (а.с.33-35).

У своєму запереченні відповідач вказав на безпідставність заявлених позовних вимог, так як у відповідності Закону України «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчих документів переривалися шляхом повернення виконавчого документа стягувану у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

На думку відповідача, строки встановлені статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» щодо пред'явлення виконавчих документів до відділу виконавчої служби не порушено.

При цьому, вказує, що у розумінні законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відповідно, вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску є виконавчими документами, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

У судовому засіданні уповноважений представник позивача, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу без його участі, позов заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у поданому суду письмовому запереченні.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Березнівського районного управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження №4854828 з виконання виконавчих документів:

по виконавчому листу №817/1325/13-а від 27.05.2013 року, виданого Рівненьким окружним адміністративним судом;

по вимозі про несплату недоїмки №Ф-5-У від 05.02.2013 року, виданої УПФУ в Березнівському районі;

по вимозі про несплату недоїмки №Ф-100-У від 13.05.2013 року, виданої УПФУ в Березнівському районі;

по вимозі про несплату недоїмки №Ф-100-У від 05 08 2013 року. виданої УПФУ в Березнівському районі;

по вимозі про несплату недоїмки №Ф-68-У від 15.03.2015 року, виданої УПФУ в Березнівському районі.

Матеріалами справи стверджено, що державним виконавцем 23.04.2015 р. на підставі ст. 17,18,19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47317318 по виконавчому листу №817/1325/13-а від 27.05.2013 року, виданого Рівненьким окружним адміністративним судом та надіслано боржнику до виконання за вих.№1502/1503 від 23.04.2015 року за адресою вказаною у виконавчому документі АДРЕСА_1, м. Березне (а.с.91).

Зазначений виконавчий документ надійшов до відділу на виконання повторно, вперше виконавчий лист було пред'явлено до виконання 20.06.2013 року, а також 22.07.2014 року (а.с.55-58).

Крім того, державним виконавцем 07.05.2015 на підставі ст. 17, 18, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47454131 по вимозі про несплату недоїмки №Ф-5-У від 05.02.2013 року виданої УПФУ в Березнівському районі та надіслано боржнику до виконання за вих. №1783/1782 за адресою вказаною у виконавчому документі АДРЕСА_1, м. Березне. (а.с. 60).

Даний виконавчий документ надійшов до відділу на виконання повторно, вперше виконавчий документ пред'явлено до виконання 07.03.2013 року, 14.07.2014 року (а.с. 45-47, 83).

Також, державним виконавцем 07.05.2015 р. на підставі ст. 17, 18, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47453578 по вимозі про несплату недоїмки №Ф-100-У від 13.05.2013 року виданої УПФУ в Березнівському районі та надіслано боржнику до виконання за вих. №1783/1782 за адресою вказаною у виконавчому документі АДРЕСА_1, м.Березне. (а.с. 48, 83, 85).

Даний виконавчий документ надійшов до відділу на виконання повторно, вперше виконавчий документ пред'явлено до виконання 21.06.2013 року та 14.07.2014 року (а.с.49, 50).

07.05.2015 р. на підставі ст. 17, 18, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47453924 по вимозі про несплату недоїмки №Ф-100-У від 05.08.2013 року виданої УПФУ в Березнівському районі та надіслано боржнику до виконання за вих. №1783/1782 за адресою вказаною у виконавчому документі АДРЕСА_1, м. Березне (а.с.82,83).

Даний виконавчий документ надійшов до відділу на виконання повторно, вперше виконавчий документ пред'явлено до виконання 27.09.2013 року та 14.07.2014 року (а.с.51,52).

Крім того, виконавцем 23.04.2015 на підставі ст. 17, 18, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47316970 по вимозі про несплату недоїмки №Ф-68-У від 15.03.2015 року виданої УПФУ в Березнівському районі та надіслано боржнику до виконання за вих. №1783/1782 за адресою вказаною у виконавчому документі АДРЕСА_1, м. Березне.

На думку суду висновки державного виконавця, покладені в основу оспорюваних рішень є підставними та відповідають вимогам закону.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV.

Згідно ст. 1 Закону № 606-XIV від 21.04.1999 № виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами ст. 5 Закону № 606-XIV вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом.

Разом з тим згідно ч. 1 та 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Матеріалами справи встановлено, що державним виконавцем у порядку ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» приймалися постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.47, 49, 54,57).

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Суд відхиляє доводи позивача щодо порушення стягувачем строку, протягом якого виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання, оскільки відповідачем надано докази наявності підстав для переривання строку давності пред'явлення виконавчого документа до виконання, передбачених ст.23 зазначеного Закону.

На думку суду, покликання позивача, що вимоги про несплату недоїмки не являються виконавчими документами також не заслуговують на увагу.

Так, порядок стягнення заборгованості з платників визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 09.09.2013 №455.

Згідно з п.8 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчими документами, що підлягають примусовому виконанню державною виконавчою службою, є, зокрема, рішення інших органів державної влади, якщо їх виконання за законом покладено на державну виконавчу службу.

Відтак, дана норма містить умову, за якої примусовому виконанню підлягають рішення, ухвалені іншими органами державної влади, у разі, коли їх виконання законом покладено на державну виконавчу службу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до абзацу другого ч. 4 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску є виконавчим документом.

Згідно з ч. 5 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» вимога територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому Законом.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що в розумінні законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідна вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску є виконавчими документами, що підлягають виконанню державною виконавчою службою.

У відповідності до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат у розумінні ст. 94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.