Справа № 826/4225/15
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4225/15 Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій Р.О.,
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА
Іменем України

11 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Адміністрації Державної прикордонної служби України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі Відповідач) у якому просив :

- визнати незаконним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України №91-ос від 13.02.2015 року про скасування наказу про звільнення від 26.01.2015 №52-ос ОСОБА_1 з військової служби в запас (за станом здоров`я);

- визнати незаконним та скасувати наказ від 14.02.2015 Голови ДПСУ №66АГ про накладення дисциплінарного стягнення за висновками службового розслідування - позбавлення військового звання «підполковник медичної служби»;

- визнати незаконним та скасувати наказ від 18.02.2015 Голови ДПСУ № 118- ос про присвоєння військового звання «солдат» з 14.02.2015;

- визнати незаконним та скасувати наказ від 19.02.2015 Голови ДПСУ № 121- ос щодо звільнення з військової служби за підпунктом «в» пункту 1 частини 8 статті 26 (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) у запас ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок при звільненні відповідно до наказу від 26.01.2015 Голови ДПСУ №52-ос про звільнення його з військової служби в запас (за станом здоров`я) з урахуванням посади, військового звання, вислуги років та інших передбачених законодавством доплат і надбавок.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши позивача та представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а оскаржувану постанову - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.05.2011 року між Головою Державної прикордонної служби України та позивачем ОСОБА_1 укладено контракт про проходження останнім військової служби у Державній прикордонній службі України строком на п`ять років, починаючи з 01.08.2011 року.

Відповідно до наказу Голови Державної прикордонної служби України від 26.06.2014 №499-ОС, підполковник медичної служби ОСОБА_1 призначений на посаду старшого офіцера відділу планування та медичного постачання управління охорони здоров`я Департаменту матеріально-технічного забезпечення адміністрації Державної прикордонної служби України.

01.12.2014 позивача затримано за підозрою в отриманні неправомірної вигоди та військовою прокуратурою Дарницького гарнізону до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис №0000096 від 01.12.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

02.12.2014 Військова прокуратура Дарницького гарнізону Центрального регіону України за № 3558 вих. -14 повідомила Адміністрацію Державної прикордонної служби України про вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2014 року по справі № 753/22037/14-к відсторонено ОСОБА_1 від посади на строк два місяці.

Відповідно до наказу голови Державної прикордонної служби України від 25.12.2014 року № 1163-ос, на підставі листа військової прокуратури Дарницького гарнізону Центрального регіону України від 08.12.2014 № 3662 вих.-14 та вказаної ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08.12.2014, підполковника медичної служби ОСОБА_1 зараховано в розпорядження Голови Державної прикордонної служби України, звільнивши з посади старшого офіцера відділу планування та медичного постачання управління охорони здоров`я Департаменту матеріально-технічного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України, згідно з підпунктом 5 пункту 127 Положення, з 8.12.2014 року.

Цим же наказом за фактом невиконання військовослужбовцем вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення призначено службове розслідування.

Разом з цим, відповідно до наказу Голови Державної прикордонної служби України від 26.01.2015 №52-ос позивач був звільнений з військової служби у запас (за станом здоров`я) на підставі підпункту «б» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

30.01.2015 року наказом голови Державної прикордонної служби України № 42 АГ службове розслідування було продовжено до 09.02.2015 року.

За наслідками проведення службового розслідування відповідачем складено висновок службового розслідування за фактом виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення, затверджений Головою Державної прикордонної служби України 10.02.2015.

Згідно з висновками службового розслідування підполковником медичної служби ОСОБА_1 було порушено чинне законодавство України, а саме:

- ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

- ст. 4 та ч.1 ст.7 Закону України «Про правила етичної поведінки»;

- ст. 8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»;

- ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України;

- ст.17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України № 91-ОС від 11 лютого 2015 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, висновками службового розслідування щодо невиконання військовослужбовцем вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення наказано скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України від 26.01.2015 №52-ос щодо звільнення з військової служби в запас підполковника медичної служби ОСОБА_1

12.02.2015 з позивачем проведено бесіду, про що складено аркуш бесіди.

Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 14.02.2015 року № 66 АГ позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог ст.ст. 11, 17, 36, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст.ст. 4, 7 Закону України «Про правила етичної поведінки» та відповідно до ст. 12 та пункту «ж» ст. 68 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, накладено на підполковника медичної служби ОСОБА_1 , особистий номер А-044063, дисциплінарне стягнення - «позбавлення військового звання».

18.02.2015 року наказом Голови Державної прикордонної служби України № 121-ос ОСОБА_1 присвоєно військове звання «солдат» починаючи з 14.02.2015 року

19.02.2015 наказом Голови Державної прикордонної служби України №121-ос звільнено ОСОБА_1 з військової служби відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 8 ст. 26 (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) у запас.

Позивач вважаючи незаконними дії відповідача та своє звільнення звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності за недоведеності вини останнього, зокрема, у порушенні ст. 8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2015 року (провадження № 1-кп/760/393/15) звільнено обвинуваченого ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні за № 0000096 від 01.12.2014 року. Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 за ч.1 ст. 190 КК України закрито (а.с.49).

Згідно даної ухвали Солом`янського районного суду м. Києва обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину, шкода не заподіяна потерпілій особі, яка відмовилася від статусу потерпілого. За наданими матеріалами, обвинувачений характеризується позитивно, має ряд нагород. У зв`язку із чим, відповідно до ст. 45 КК України ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності.

В даному випадку колегія суддів приходить до висновку, що позивача звільнено від кримінальної відповідальності по нереабілітуючій підставі, а також останній в процесі розгляду кримінальної справи в суді зізнався в скоєнні діяння, яке кваліфіковано як злочин.

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011, № 3206-VI (чинний на момент виникнення спірних правовідносин ) (далі по тексту - Закон № 3206-VI) корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій ст. 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. Корупція використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей.

Статтями 21, 22 вказаного Закону передбачена відповідальність за вчинення корупційних правопорушень.

Так, за вчинення корупційних правопорушень особи, зазначені в частині першій ст. 4 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності в установленому законом порядку.

Згідно із ст. 22 Закону особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Відомості про накладення дисциплінарного стягнення за корупційне правопорушення вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення, протягом трьох робочих днів з дня надходження до Міністерства юстиції України від кадрової служби державного органу, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, а також підприємства, установи та організації, посадові особи яких є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення, електронної та завіреної в установленому порядку паперової копії наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Частиною 1 ст. 21 цього Закону № 3206-VI передбачено, що за вчинення корупційних правопорушень особи, які зазначені в ч.1 ст. 4 і до яких належить позивач, притягаються не тільки до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової, а й до дисциплінарної відповідальності в установленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність в діях позивача ознак дисциплінарного правопорушення на підставі повідомлення про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 13.02.2015 року старшого слідчого військової прокуратури Дарницького гарнізону та ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2015, оскільки Законом № 3206-VI передбачено і дисциплінарну відповідальність.

Відтак, крім кримінальної відповідальності за скоєння корупційних правопорушень законодавством передбачена дисциплінарна відповідальність, яка кваліфікується за Дисциплінарним статутом Збройних сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Відповідно до вимог ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (далі по тексту - Дисциплінарний статут) у кожному випадку вчинення корупційного правопорушення або невиконання військовими посадовими особами вимог Закону № 3206-VI, з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

Тобто, відповідно до норм чинного законодавства на керівника органу, в даному випадку командира військової частини, покладено обов`язок проводити службове розслідування по виявленню причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного правопорушення або невиконанню вимог Закону № 3206-VI.

Як зазначено відповідачем, під час проведення вищезазначеного службового розслідування, факти порушення вимог нормативно-правових актів та вчинення правопорушення з боку позивача знайшли своє підтвердження.

Також, в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що як під час проведення службового розслідування, а також проведення бесіди з позивачем в ході службового розслідування та після його закінчення останній не оскаржував його результатів та погодився з висновками даного розслідування згідно якого за порушення вимог ст.ст. 11, 17, 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст. 4, 7 Закону України «Про правила етичної поведінки» притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, головою Державної прикордонної служби України прийнято рішення про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 та видано наказ № 66-АГ, яким за порушення вимог ст.ст. 1, 17, 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 8 Закону № 3206-VI, правових положень Закону України «Про правила етичної поведінки» на підполковника медичної служби ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «Позбавлення військового звання».

Згідно п.84 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, військовослужбовці можуть бути позбавлені військового звання за вироком суду у зв`язку із засудженням за вчинення злочину, а також у дисциплінарному порядку.

В даному випадку колегією суддів встановлено, що відповідач має право позбавлення військовослужбовців військового звання не тільки за вироком суду, а також у дисциплінарному порядку, що ним і було зроблено, внаслідок чого на підполковника медичної служби ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «Позбавлення військового звання».

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, що з`ясування причин та умов, викладені у висновку службового розслідування, які сприяли вчиненню корупційного правопорушення позивачем були затверджені 10.02.2015 року, а повідомлення старшого слідчого військової прокуратури Дарницького гарнізону про зміну раніше повідомленої підозри позивачу про вчинення злочину було прийнято лише 13.02.2015 року.

Таким чином, на момент завершення службового розслідування та прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідачу не було відомо про зміну раніше повідомленої підозри позивачу, яка покладена в мотивувальну частину оскаржуваної постанови суду першої інстанції і стала обґрунтуванням для часткового задоволення позову.

Також, представником відповідача надано пояснення та встановлено в судовому засіданні, що причиною для службового розслідування було повідомлення підозри позивачу, однак висновок про порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», Закону України «Про правила етичної поведінки» відносно позивача відповідачем зроблено на підставі зібраних доказів під час проведення вказаного розслідування.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції встановлено, що відповідач під час складання висновку діяв правомірно та встановив всі обставини, які сприяли вчиненню корупційного правопорушення ОСОБА_1 .

Частиною другою статті 97 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарні стягнення можуть оголошуватись у письмовому наказі.

18.02.2015 підполковника медичної служби ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2015 № 66-АГ, що підтверджується особистим підписом позивача.

Визнаючи протиправним та скасовуючи наказ Голови Державної прикордонної служби України від 11.02.2015 № 91-ос «По особовому складу» про скасування наказу про звільнення від 26.01.2015 № 52-ос ОСОБА_1 з військової служби в запас (за станом здоров`я) суд першої інстанції жодним чином не зазначив обставини, мотиви та докази, які стали підставою визнання вказаного рішення протиправним.

Разом з тим, п. 9 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» зазначено, що мотивувальна частина кожного рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на підставі, яких визначено права й обов`язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті КАС України та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права й обов`язки сторін.

Відповідно до п. 282 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115/2009, військовослужбовцю, якого позбавлено військового звання в дисциплінарному порядку, наказом начальника органу Державної прикордонної служби України, в якому проходить службу військовослужбовець, присвоюється військове звання «солдата» з дня підписання наказу про позбавлення його військового звання і він без призначення на посаду, яка підлягає заміщенню особами рядового складу, звільняється з військової служби та виключається зі списків особового складу органу Державної прикордонної служби України після здавання займаної посади.

Як вже зазначалось, наказом № 66 АГ від 14.02.2015 Голови Державної прикордонної служби України № 121-ос на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення позбавлення військового звання та присвоєно військове звання «солдат».

19.02.2015 наказом Голови Державної прикордонної служби України № 121-ос звільнено з військової служби у запас за підпунктом «в» пункту 1 частини восьмої статті 26 (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону № 3206-VI за вчинення корупційних правопорушень особи, зазначені в ч.1 ст. 4 цього Закону, до яких належав ОСОБА_1 , притягаються в тому числі до дисциплінарної відповідальності в установленому законом порядку.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що керівники центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою Міністра оборони України, а їх заступники та командувачі відповідних військових формувань, які за посадою не є керівниками центральних органів виконавчої влади, - дисциплінарною владою командувача виду Збройних Сил України.

Відповідно до п. 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 399, Адміністрація Державної прикордонної служби є центральним органом виконавчої влади, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п. 10 вищезазначеного Положення Адміністрацію Державної прикордонної служби України очолює Голова Державної прикордонної служби України, який у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Таким чином, накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення з військової служби ОСОБА_1 видавалися в межах повноважень Голови Державної прикордонної служби України.

Посилання представника позивача на незаконність винесення оскаржуваних наказів, тому що згідно п.296 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, що після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава для звільнення зміні не підлягає, якщо під час звільнення не було допущено порушення законодавства, судом до уваги не приймається.

Так, як було встановлено в судовому засіданні апеляційної інстанції, позивач написав рапорт про звільнення у зв`язку з хворобою та надав до нього свідоцтво про хворобу від 24 грудня 2014 року №26/63. В даному випадку відповідач з метою належного розгляду рапорту позивача, та в строки встановлені Положенням про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі розглянув його та прийняв рішення про звільнення позивача за станом здоров`я.

Згідно п.275 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі, висновок військово-лікарської комісії про обмежену придатність військовослужбовця до військової служби, що надійшов до органу Держприкордонслужби, невідкладно доводиться до відома військовослужбовця під розписку. Військовослужбовець письмово попереджується про звільнення з військової служби у місячний строк. Документи щодо звільнення такого військовослужбовця з військової служби оформляються та подаються за підпорядкованістю посадовій особі, яка має право видавати наказ про його звільнення з військової служби, для видання відповідного наказу.

Як видно з даного Положення, відповідач зобов`язаний розглянути рапорт позивача та прийняти по ньому рішення в місячний строк, що ним було і зроблено та звільнено позивача за підпунктом «б» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас.

В послідуючому, під час проведення службового розслідування встановлено, що позивач скоїв корупційне правопорушення, за наслідками розслідування якого відповідач в межах своїх повноважень та у спосіб визначений законами України виніс наказ про позбавлення військового звання позивача.

Оскільки, судом апеляційної інстанції встановлено, що Адміністрацію Державної прикордонної служби України правомірно було видано наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, доречним є висновок про безпідставність позовних вимог та відмову в їх задоволенні.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, Адміністрацію Державної прикордонної служби України, як суб`єктом владних повноважень, надано суду апеляційної інстанції належні та допустимі докази правомірності своїх дій та доведено законність прийнятих рішень.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задовольнити повністю.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.