Справа № 817/2818/13-а
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року 16 год. 15 хв. Справа № 817/2818/13-а м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Єрмошкіної Л.І.; представника позивача - адвоката Прищепи О.С. (договір про надання правової допомоги від 17 червня 2015 року); представника відповідача - Довгалюк І.Л. (довіреність від 16 лютого 2015 року); розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (далі іменується - позивач) до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.06.2013 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 8041 грн. 69 коп., в тому числі 6433 грн. 35 коп. - основного платежу та 1608 грн. 34 коп. штрафних санкцій, та від 17.09.2013 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 142480 грн. 15 коп., у тому числі 112488 грн. 12 коп. - основного платежу та 29992 грн. 03 коп. - штрафних санкцій.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 10.09.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013, позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 до Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 17.06.2013 № та № .

Постановою Вищого адміністративного суду України від 27.05.2015 касаційну скаргу Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Рівненській області задоволено частково: постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 10.09.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 - скасовано; в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.06.2013 № - справу направлено на новий розгляд, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою судді від 08.06.2015 прийнято справу до провадження та призначено справу до судового розгляду.

У зв'язку з припиненням підприємницької діяльності позивача, суд на підставі статті 55 КАС України, здійснив процесуальне правонаступництво та замінив позивача - фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 на - ОСОБА_3.

У судове засідання, призначене на 29.10.2015, прибув представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги, та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки контролюючого органу щодо обов'язку позивача зареєструватися платником податку на додану вартість, оскільки виручка підприємця за період з 01.04.2012 по 31.03.2013 перевищує 300000 грн., необґрунтовані, а відтак збільшення фіскальним органом суми грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 142480 грн. 15 коп., безпідставне. Як зазначає представник позивача, відповідно до здійсненого ним обрахунку суми виручки за вказаний період, вона складає 292240 грн. 52 коп., що не перевищує гранично встановленого рівня у розмірі 300000 грн., а внесення власних готівкових коштів у розмірі 248319 грн. 18 коп. на розрахунковий рахунок у банку ОСОБА_3 не можна вважати сумою коштів, отриманою від постачання товарів (робіт, послуг).

До суду також прибув представник відповідача, заперечив проти позову, та вказав, що позивач всупереч положень Податкового кодексу України перевищив гранично встановлену межу 300000 грн., та був зобов'язаний зареєструватися платником податку на додану вартість. За даними перевірки, як зазначив представник відповідача, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів (послуг) протягом останніх 12 календарних місяців сукупно склала 551720 грн., тому з 11.04.2012 позивач повинен був зареєструватися платником ПДВ та подавати податкові декларації з податку на додану вартість за період з квітня по грудень 2012 року та з січня по березень 2013 року. Відтак, відповідач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 17.06.2013 № прийняте правомірно, тому просить суд у задоволенні позову відмовити.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України, вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 29.10.2015.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на момент виникнення спірних правовідносин пройшла процедуру державної реєстрації, а відтак набула правового статусу суб'єкта господарювання в розумінні статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (далі іменується - Закон України №755-IV); перебувала на обліку у Дубенській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області (статті 63, 65 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі іменується - ПК України)); та зареєстрована за адресою: 35500, Рівненська область, місто Радивилів, вулиця Шкільна, будинок 15А (стаття 45 ПК України, статті 1, 17, 18 Закону України №755-IV).

15.07.2014 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_3 (т. ІІ а.с. 157-158).

Відповідно до абзацу 2 підпункту 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 ПК України, державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання.

В період з 23.04.2013 по 29.04.2013 фіскальним органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2010 по 23.04.2013, проведеною у зв'язку з прийняття підприємцем ОСОБА_3 рішення про припинення підприємницької діяльності, за результатами якої складено акт №131/17-39/НОМЕР_2 від 14.05.2013(далі іменується - Акт перевірки).

На підставі Акта перевірки фіскальним органом прийняте податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2013, яке є предметом оскарження та відповідно до якого збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 142480 грн. 15 грн., у тому числі 112488 грн. 12 коп. - основного платежу та 29992 грн. 03 коп. штрафних санкцій.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу спірного податкового повідомлення-рішення № від 17.06.2013, а також суджень, відображених контролюючим органом в Акті перевірки, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Висновками Акта перевірки встановлено порушення позивачем щодо податку на додану вартість:

- пінкту181.1 статті 181, пункту183.4 статті 183, абзацу «а» пункту 187.1 статті 187, пункту 10 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого донараховано ПДВ в сумі 112488 грн. 12 коп.;

- пункту 202.1 статті 202, пункту 203.1 статті 203 ПК України, а саме: платником податків не подано податкові декларації з ПДВ за травень-грудень 2012 року, січень-березень 2013 року.

Висновки Акта перевірки ґрунтуються на твердженнях фіскального органу про те, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно з пунктом 181.1 статті 181 ПК України, нарахована (сплачена) протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно становить 551720 грн. (за період з 01.04.2011 по 31.12.2012), що перевищує 300000 грн., а отже є підставою для реєстрації позивача платником ПДВ.

Суд погоджується з такими твердженнями фіскального органу, які відповідають фактичним обставинам справи та встановленим законодавством нормам.

Направляючи адміністративну справу на новий розгляд в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 17.06.2013 №, Вищий адміністративний суд України в постанові від 27.05.2015 вказав, що для правильного вирішення даного спору судам необхідно було перевірити, чи досягнула сума оподатковуваних поставок позивача за 12 місяців, починаючи з 01.04.2012, 300000 грн. 00 коп., та на підставі встановленого визначити обсяг прав та обов'язків позивача щодо сплати ПДВ.

Таким чином, судом підлягає встановленню обставина щодо досягнення позивачем суми оподатковуваних поставок за 12 місяців, починаючи з 01.04.2012, 300000 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 181.1 статті ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Відповідно до пункту 297.1 статті 297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу (підпункт 3).

Таким чином, сума виручки платника єдиного податку 2 групи, яка підлягає оподаткуванню за правилами спрощеної системи, не впливає на виникнення у особи обов'язку зареєструвати платником ПДВ; такий обов'язок виникає у суб'єкта малого підприємництва 2 групи у разі перевищення протягом послідовних дванадцяти календарних місяців суми його оподатковуваних операцій 300000 гривень, без урахування 1000000 гривень, отриманих у рамках провадження діяльності на умовах сплати єдиного податку.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 була платником єдиного податку 2 групи, ставка податку 20 % розміру мінімальної заробітної плати.

Для повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, а саме для визначення обсягу виручки, отриманої позивачем за період з 01.04.2012 по 30.03.2013, суд ухвалою від 12.10.2015 витребував у сторін книги обліку розрахункових операцій №/1 від 01.07.2011 та №/2 від 03.07.2013 для дослідження їх як доказів у суді, однак сторонами витребувані докази не надані.

Позивач пояснив суду, що вказані докази знаходяться у фіскального органу, а Дубенська ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області зазначила, що документи повинні були зберігатися у позивача.

Відповідно до Акту перевірки встановлено та досліджено наявність зареєстрованих книг обліку розрахункових операцій №/1 від 01.07.2011 та № /2 від 03.07.2013, на підставі яких, в тому числі, визначено суму виручки, отриманої готівкою фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.4. статті 44 ПК України передбачено, що якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

Суд зазначає, що перевірка, за результатами якої складений Акт перевірки №131/17-39/НОМЕР_2 від 14.05.2013, була документальною позаплановою виїзною.

Згідно з абзацом 5 пункту 75.1.2 статті 75 ПК України, документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Тобто, податкові декларації (розрахунки), фінансова, статистична та інша звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, працівниками фіскального органу досліджуються і перевіряються за місцезнаходженням платника податків. Тобто, Дубенською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області при здійсненні перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 документи, в тому числі книги обліку розрахункових операцій, досліджувалися за місцезнаходженням позивача, а не в приміщенні контролюючого органу, дані документи не вилучалися.

Відтак, суд вважає, що позивачем не надані витребувані докази без поважних на те причин, а тому на підставі частини 6 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Для встановлення обсягу виручки, отриманої позивачем за період з 01.04.2012 по 30.03.2013 судом досліджені меморіальні ордери та платіжні доручення за період з01.04.2012 по 30.03.2013, банківська виписка по рахунку позивача за вказаний період, звіти про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) (т. ІІ а.с. 159-170, 196-250, т. ІІІ а.с.1-113).

На підставі зазначених доказів судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 отримала дохід від наданих послуг по здаванню в оренду торгових місць (площ) за період з 01.04.2012 по 31.12.2012 в сумі 408798 грн. 70 коп., з 01.01.2013 по 29.03.2013 - в розмірі 153641 грн. 90 коп., в загальному розмірі - 562440 грн. 60 коп.

Тому, оскільки загальна сума від здійснення операцій з надання послуг, нарахована протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищила 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), позивач був зобов'язаний зареєструватися як платник податку на додану вартість в органі державної податкової служби.

Обсяг виручки та суму доходу за період з 01.04.2010 по 29.03.2013 фіскальним органом визначено на підставі поданих звітів платника єдиного податку, податкових декларацій платника єдиного податку, книг обліку розрахункових операцій, а також відомостей про отримані суми орендної плати, в т.ч разовий збір та плату за бронювання торговельного місця за здавання в оренду торгівельних місць суб'єктам підприємницької діяльності та населенню платником податків ОСОБА_3, відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів ФОП ОСОБА_3, книг обліку доходів та витрат, книг обліку розрахункових операцій.

Позивач протягом періоду з 01.04.2010 по 31.12.2011 та з 01.01.2012 по 29.03.2013 перебувала на спрощеній системі оподаткування, чистий дохід не декларувала, податкові декларації про майновий стан і доходи не подавала. Однак, перевіркою фізичну особу-підприємця переведено на загальну систему оподаткування з 01.04.2012.

За даними перевірки встановлено, що валові доходи позивача за 2-4 квартали 2012 року становлять 424333 грн. 00 коп.; понесені витрати за 2-4 квартали 2012 року - 394841 грн. 00 коп.; аналогічно валові доходи за 1 квартал 2013 року становлять 153642 грн. 00 коп. та понесені витрати за 1 квартал 2013 року - 140244 грн. 00 коп.

Судом встановлено, що загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів (послуг), що підлягають оподаткуванню згідно за пунктом 181.1 статті 181 ПК України, нарахована (сплачена) протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно становить 551720 грн. 00 коп. (за період з 01.04.2011 по 31.03.2012), що перевищує 300000 грн., а отже підставою для реєстрації позивача платником ПДВ є вимоги передбачені пунктом 181.1, пунктом 183.4 статті 183 ПК України (обов'язкова реєстрація), в зв'язку з чим позивач був зобов'язаний зареєструватись платником ПДВ з 11.04.2012.

В ході перевірки також встановлено, що позивачем податкові декларації з ПДВ за квітень-травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2012 року та січень, лютий, березень 2013 року до фіскального органу не подано, чим порушено пункт 202.1. статті 202, пункт 203.1.статті 203 ПК України.

За період з 11.04.2012 по 29.03.2013 податкові зобов'язання по ПДВ визначено на підставі книги обліку розрахункових операцій №/1 від 01.07.2011 та №/2 від 03.07.2013, щоденних фіскальних Z звітів, книги обліку доходів та витрат № 287 від 01.02.2012, руху коштів по розрахунковому рахунку платника податків НОМЕР_3.

При чому, суд зазначає, що усі первинні бухгалтерські документи, позивач був зобов'язаний зберігати до закінчення судового оскарження податкових повідомлень-рішень, що визначено нормами ПК України.

Позивач посилається на те, що при припиненні суб'єкта господарювання фіскальному органу були передані усі документи (звіти) щодо діяльності позивача, та також книги обліку доходів, що вбачається зі змісту листа від 27.07.2015 (а.с. 189 том 2). Проте, суд зазначає, що в даному листі відсутня інформація про отримання фіскальним органом саме даних книг.

Згідно наданих на перевірку документів (щоденних звітів Z), руху коштів по розрахунковому рахунку НОМЕР_3 встановлено що за період з 11.04.2012 по 31.12.2012 дохід від наданих послуг по здаванню в оренду торгових місць (площ) в сумі 408798,70 грн., та з 01.01.2013 по 29.03.2013 в сумі 153641,90 грн., а саме: квітень 2012 року - 35645,30 грн., травень 2012 року - 52519,20 грн., червень 2012 року - 56349,10 грн., липень 2012 року - 55146,40 грн., серпень 2012 року - 48063,00 грн., вересень 2012 року - 36136,10 грн., жовтень 2012 року - 37466,60 грн., листопад 2012 року - 28532,90 грн., грудень 2012 року - 58940,10 грн., січень 2013 року - 52135,00 грн., лютий 2013 року - 49204,60 грн., березень 2013 року - 52302,30 грн.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ним не досягнула сума оподатковуваних поставок за 12 місяців, починаючи з 01.04.2012, 300000 грн. 00 коп., оскільки відповідно до банківських виписок сума оборотів не перевищує 300000 грн. 00 коп. (а.с. 124 том 2).

З даного приводу суд зазначає, що сума оподатковуваних поставок за 12 місяців, починаючи з 01.04.2012 підлягає встановленню не лише на підставі банківських виписок, адже визначені у них суми (дебет) свідчать лише про безготівковий розрахунок. Натомість, надходження суми виручки у готівковому вигляді також визначає обсяг поставок.

Актом перевірки повно та всебічно встановлено обставини щодо перевищення позивачем суми оподатковуваних постановок за 12 місяців сумі 300000 грн. 00 коп., що також підтверджується самостійно поданими позивачем до фіскального органу Звітами про використання РРО та податковими деклараціями платника податків із зазначенням сум доходу.

Суд не бере до уваги посилання представника позивача на те, що у даних деклараціях були вказані платником невірні (завищені) суми доходу, оскільки до даних декларацій не подавались позивачем жодні уточнюючі звіти.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, податкове повідомлення-рішення № від 17.06.2013, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 142480 грн. 15 коп., у тому числі 112488 грн. 12 коп. - основного платежу та 29992 грн. 03 коп. штрафних санкцій, є правомірним та обґрунтованим, а тому позовні вимоги про визнання податкового повідомлення-рішення протиправним та його скасування, до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська