Справа № 808/8359/14(ДО/808/1151/14)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2015 рокусправа № 808/8359/14(ДО/808/1151/14)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А. Лукманової О.М.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - ГУ МВС України в Донецькій області), Краматорського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (далі - Краматорський МВ ГУ МВС України в Донецькій області), в якому з урахуванням уточнень ,просить визнати незаконними та скасувати прийняті МВС України наказ №865 від 07.08.2014 року та наказ №1680 о/с від 27.08.2014 року щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наказ ГУ МВС України в Донецькій області №361 від 07.10.2014 року в частині визначення вислуги років; поновити його на посаді заступника начальника штабу Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області; стягнути з ГУ МВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час находження на службі включно по 17.11.2014 року та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.05.2015 року позов задоволено частково, визнані протиправними та скасовані прийняті МВС України п. 13 наказу №865 від 07.08.2014 року та наказ №1680 о/с від 27.08.2014 року щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ відповідно до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача поновлено на посаді заступника начальника штабу Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області з 28.08.2014 року, стягнуто на його користь з Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28.08.2014 року по 21.05.2015 року у розмірі 35 166,80 грн., в іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, МВС України подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом прийнято постанову з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки під час службового розслідування встановлено обставини безвідповідального ставлення працівників Краматорського МВ, у тому числі і ОСОБА_2, до виконання службових обов'язків, свідомої зради інтересам служби, що виразились у сприянні та співпраці з представниками незаконно створених воєнізованих формувань та злочинних угрупувань.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов'язком громадян України.

За приписами ч.3 ст.3, ч.1 ст.5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565-Х11 (далі - Закон №565-Х11) при виконанні службових обов'язків працівники міліції незалежні від впливу політичних партій та інших об'єднань громадян. Міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Працівник міліції при вступі на службу до органів внутрішніх справ України складає Присягу, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року №382, згідно якого кожний працівник міліції клянеться завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров'я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок.

Ст.16,18 Закону №565-Х11 встановлено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції. Порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, що затверджується Верховною Радою України.

Відповідно до ст.25 Закону № 565-XII працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. Службова особа міліції, яка порушила вимоги закону або неналежно виконує свої обов'язки, несе відповідальність у встановленому порядку.

Порядок та підстави проходження і припинення служби в органах внутрішніх справ регулюються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114 (далі - Положення №114).

Відповідно до пункту 2 Положення позивач ОСОБА_2, який мав спеціальне звання майора міліції, відноситься до осіб старшого начальницького складу.

Підстави звільнення зі служби в запас осіб середнього, старшого та вищого начальницького складу (з постановкою на військовий облік), визначені п. 64 Положення №114, зокрема пп. "є" якого передбачає звільнення за порушення дисципліни.

Згідно положень ст.2, 14 Закону України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 року (далі - Закон № 3460-IV) дисциплінарним проступком є невиконання або неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни; при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини,за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї провини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового або начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Звільнення зі служби осіб рядового або начальницького складу органів внутрішніх справ як вид дисциплінарного стягнення передбачено п.6 ч.1 ст.12 Закону № 3460-IV.

Відповідно до норм п. 66 Положення №114 , особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу.

Вчинками, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, можуть бути корупційні та інші діяння, що є не сумісними з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суперечать Присязі працівника органів внутрішніх справ України, оскільки підривають довіру громадян як до працівників міліції, так і до органів внутрішніх справ в цілому, принижують їх авторитет.

Викладене свідчить,що скоєння особою рядового і начальницького складу вчинку, що дискредитує звання рядового та начальницького складу, є окремою підставою для звільнення з органів внутрішніх справ та не є видом дисциплінарного стягнення, що передбачено та застосовується у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу в органах внутрішніх справ , з 09.04.2014 року призначений на посаду заступника начальника штабу Краматорського МВ у званні майора міліції ( наказ №110 о/с від 9.04.2014 року ГУ МВС України в Донецькій області).

Пунктом 13 наказу №865 від 07.08.2014 року МВС України майора міліції ОСОБА_2 - заступника начальника штабу Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області, притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

27.08.2014 року МВС України винесено наказ №1680 о/с про звільнення позивача з органів внутрішніх справ у запас (із постановленням на військовий облік) за п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу.

Підставою для прийняття оскаржуваних наказів став висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими працівниками ГУ МВС України в Донецькій області від 7.08.2014 року,згідно якого заступник начальника штабу Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області майор міліції ОСОБА_2 причетний до протиправних дій та зв'язків з ополченцями ДНР, а саме передання їм інформації про місце перебування першого заступника начальника Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області Осипця, після чого його було затримано та поміщено в ізолятор тимчасового тримання.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС №230 від 12.03.2013 року початок службового розслідування визначається датою видання наказу про його призначення (п.5.2) та завершується датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (п.5.3).

Згідно вищевказаної Інструкції особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування (пп.6.3.1); брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування (пп.6.3.2); висловлювати письмові зауваження щодо об'єктивності та повноти проведення службового розслідування, дій або бездіяльності службової особи (осіб), яка (і) його проводить (ять) (пп.6.3.3); відмовлятися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України (пп.6.3.4); за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України (пп.6.3.5); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України. Забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмового пояснення або за відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення (пп.6.3.6).

Із матеріалів справи вбачається,що МВС України не надано доказів додержання вищевказаних положень Інструкції при складанні висновку службового розслідування від 7.08.2014 року за фактом порушення службової дисципліни ОСОБА_2

Згідно матеріалів справи відповідачем МВС України 09.09.2014 року ,та 15.12.2014 року на адресу Генеральної прокуратури України направлені копії висновку службової перевірки (разом з матеріалами), проведеної за фактами неправомірних дій окремих працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявленими в ході відпрацювання зазначеного підрозділу, та матеріали зазначеного службового розслідування для прийняття рішення відповідно до законодавства України.

Генеральна прокуратура України своїм листом від 17.09.2014 року за №06/1-12555-14 поінформувала МВС України про опрацювання вищевказаних матеріалів та направлення їх до прокуратури Донецької області для приєднання до кримінального провадження №0000673 від 24.07.2014 року за ч.3 ст.365 КК України щодо перевищення влади працівниками Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області та перевірки висновків службової перевірки слідчим шляхом.

На виконання ухвал суду першої інстанції прокуратура Донецької області своїм листом від 9.05.2015 року направила копію висновку службової перевірки за фактами неправомірних дій окремих працівників Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області, виявленими у ході відпрацювання зазначеного підрозділу, затвердженого Міністром внутрішніх справ України А.Б.Аваковим 09.09.2014 року , який не містить будь-яких відомостей щодо скоєння позивачем вчинків, які дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, зазначені у висновку службової перевірки відомості щодо виїзду позивача до АРК Крим під час перебування у відпустці не є належними доказами скоєння ним вчинків, що дискредитують звання рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ.

Матеріалами справи, а саме: медичною довідкою №12 від 29.04.2014 року підтверджений час тимчасової непрацездатності ОСОБА_2 внаслідок хвороби у період з 29.04.2014 року по 29.05.20014 року, довідкою за підписом начальника СКЗ Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області підполковника міліції ОСОБА_5 підтверджено перебування позивача у черговій відпустці за 2014 рік у період з 02.06.2014 року по 13.07.2014 року згідно з графіком надання відпусток особовому складу Краматорського МВ.

Із матеріалів справи також вбачається, що позивач позитивно характеризується за місцем проходження служби т.в.о.начальника Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області полковником міліції ОСОБА_6 (т.1 а.с.32), у доповідній записці якого на ім'я начальника ГУ МВС України в Донецькій області зазначено, що додатковою поглибленою перевіркою із залученням представника МВС України встановлено, що ряд співробітників Краматорського МВ , в тому числі ОСОБА_2, під час находження на території міста радикально налаштованих озброєних угруповань залишились вірними присязі, сумлінно виконували службові обов'язки та не підтримували зв'язків з сепаратистсько налаштованими громадянами,внаслідок чого пропонував залишити позивача в ОВС на займаній посаді (т.1 а.с.33-35 ).

Аналогічне клопотання відносно скасування наказів у частині звільнення позивача зі служби в ОВС подавалось т.в.о.начальника Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області полковником міліції ОСОБА_6 21.11.2014 року на ім'я заступника міністра внутрішніх справ України (т. 2 а.с. 105-106).

В силу викладеного суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведена співпраця позивача з озброєними представниками самопроголошеної ДНР та не надано доказів надання їм інформації про місце перебування першого заступника начальника Краматорського МВ ГУ МВС України в Донецькій області Осипця, внаслідок чого винесені МВС України накази №865 від 07.08.2014 року та №1680 о/с від 27.08.2014 року щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та звільнення з органів внутрішніх справ є неправомірними та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції вірно вирішено питання щодо розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу , стягнення його з Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь позивача, та відмовлено в задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування наказу начальника ГУМВС України в Донецькій області № 361 о/с від 07.10.2014 року щодо визначення вислуги років на день звільнення, як такого що не створює для позивача негативних наслідків, оскільки у зв'язку із поновленням його на посаді вислуга років підлягає перерахуванню.

Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовуються.

За таких обставин суд вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з'ясовано обставини справи та ухвалене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.М. Лукманова