Справа № 813/2132/15
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Справа № 876/6722/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Мінеральні добрива» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Мінеральні добрива» до Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та нечинною податкової вимоги ,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2015 року ТзОВ «ТК «Мінеральні добрива» звернулося з позовом до ДПІ у Личаківському районі м. Львова Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та нечинною податкової вимоги.

Позивач посилався на те, що податковим органом винесено спірну податкову вимогу на підставі податкового повідомлення-рішення, яке оскаржене у судовому порядку, тому грошове зобов'язання по ньому вважається неузгодженим.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржило ТзОВ «ТК «Мінеральні добрива».

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що податкова вимога винесена по грошовому зобов'язанню, яке є неузгодженим, а також вказує на те, що ДПІ у Личаківському районі не мала повноважень виносити оскаржену вимогу, оскільки податкове повідомлення-рішення, на підставі якого сформована податкова вимога, винесено Дрогобицькою ОДПІ, де на обліку на момент винесення вказаного рішення перебував позивач, а тому саме Дрогобицька ОДПІ могла виносити податкову вимогу по узгодженому грошовому зобов'язанню.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, а інші особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

У справі встановлено, що 27 березня 2014 року Дрогобицькою ОДПІ Головного управління Міндоходів у Львівській області на підставі акту перевірки № 164/22-11/36855331 від 28.02.2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 001642211 про збільшення ТзОВ «ТК «Мінеральні добрива» суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 103375 грн. (за основним платежем на 82700 грн. і за штрафними санкціями на 20675 грн.).

02 вересня 2014 року Державною податковою інспекцією у Личаківському районі м. Львова винесено податкову вимогу № 1741-25 про стягнення з боржника - ТзОВ «ТК «Мінеральні добрива» податкового боргу в сумі 107273 грн. 60 ком, яка є предметом спору у даній справі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у податкового органу була відсутня інформація про оскарження податкових повідомлень-рішень, а тому податкове зобов'язання за вказаним вище податковим повідомленням-рішенням є узгоджуваним, у зв'язку із чим, винесена податкова вимога є законною.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам враховує наступне.

У підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В силу п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно із п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 56.18 п. 56.1 ст. 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У справі встановлено, що ТзОВ «ТК «Мінеральні добрива» на момент винесення податкового повідомлення-рішення від 27.03.2014 року №001642211 перебувало на обліку в Дрогобицькій об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Львівській області, проте з 05.07.2014 року позивач перейшов на облік Державної податкової інспекції у Личаківському районі м. Львова Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області, якою 02.09.2014 року винесено спірну податкову вимогу №1741-25 про стягнення податкового боргу у сумі 107 273,60 грн.

Згідно з п. 10.13 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, у разі зміни місцезнаходження суб'єкта господарювання - платника податків сплата визначених законодавством податків і зборів після такої реєстрації здійснюється таким платником податків за місцем попередньої реєстрації до закінчення поточного бюджетного періоду, зокрема, до закінчення року платник податків обліковується в контролюючому органі за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) з ознакою того, що він є платником податків до закінчення року, а в контролюючому органі за новим місцезнаходженням (основне місце обліку) - з ознакою того, що він є платником податків з наступного року.

Пунктом 10.15 вказаного Порядку визначено, що контролюючий орган за попереднім місцезнаходженням (неосновне місце обліку) передає облікову справу платника податків та інші документи щодо адміністрування податків, зборів контролюючому органу за основним місцем обліку разом з одним примірником повідомлення за формою № 11-ОПП (із заповненим IV розділом) після закінчення бюджетного періоду стосовно платників податків, визначених у підпункті 10.13 цього пункту.

З наведеного видно, що до закінчення 2014 року позивач повинен був обліковуватися як платник податків і зборів у Дрогобицькій ОДПІ, яка вправі була виносити податкову вимогу у разі узгодження податкового зобов'язання, яке виникло на підставі податкового повідомлення-рішення від 27.03.2014 року №001642211, прийнятого Дрогобицькою ОДПІ.

Оскільки спірна податкова вимога винесена податковим органом, який не був наділений такими повноваженнями, вона є протиправною.

Колегія суддів вважає, що з метою повного захисту порушеного права, спірна податкова вимога підлягає скасуванню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів суду належними і допустимими доказами законність прийнятої податкової вимоги.

З урахуванням зібраних по справі доказів, судова колегія приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є законними та обґрунтованими і спростовують рішення суду першої інстанції, яке прийняте з порушенням норм матеріального права.

Пунктом четвертим частини 1 статті 202 КАС України передбачено, що підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТК «Мінеральні добрива» задовольнити.

Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2015 року у справі №813/2132/15 та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу ДПІ у Личаківському районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області від 02.09.2014 року №1741-25.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський