Справа № 2а/0614/6173/2012
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2012-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інстанції: Збицька К.Д.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"30" березня 2012 р. Справа № 2а/0614/6173/2012

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_2

при секретарі Лабунській Ю.В.

за участю позивачки та представників відповідача

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Малинського районного суду Житомирської області від "19" січня 2012 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 комітету Малинської міської ради Житомирської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом і просила суд визнати незаконним розпорядження Малинського міського голови від 19.08.2011 року №201-к про її звільнення; поновити її на посаді начальника загального відділу виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області з 19.08.2011 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по фактичне поновлення її на роботі; стягнути з відповідача на її користь 10 тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди.

У обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01 серпня 2000 року по 19 серпня 2011 року вона працювала на посаді начальника загального відділу виконкому Малинської міської ради. Вищезазначеним розпорядженням міського голови звільнена з посади у звязку із скороченням штату (п.1 ст.40 КЗпП України). Вважає, що при вирішенні питання про звільнення не враховано положення ч.1 ст.42 КЗпП України про наявність у неї переваги перед іншими працівниками в залишенні на роботі. Поновивши її на роботі розпорядженням від 14.06.2011 року № 126-к на підставі рішення Малинського районного суду від 06 червня 2011 року, відповідач одночасно знову попередив її про звільнення з 19 серпня 2011 року з тих же підстав скорочення штату, фактично не допустивши до виконання попередніх обовязків. Її робочим місцем було визначено управління житлово-комунального господарства, яке знаходиться в іншому приміщенні. Крім того відповідач не запропонував їй усі вакантні посади, які були в штатному розписі. На її неодноразові звернення щодо отримання інформації про наявність вакантних посад, відповідь їй надана разом з видачею трудової книжки.

Вважає, що діями відповідача, які полягають в неодноразових звільненнях, невиконанні рішень судів про поновлення на роботі їй завдана моральна шкода, яка полягає в негативному впливі на стан здоровя, необхідності для захисту своїх прав та інтересів звертатись до суду, витрачати час на збирання доказів, складання документів, чим зриваються її життєві плани, втрачено заробіток.

Постановою Малинського районного суду Житомирської області від 19 січня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Малинського міського голови від 19 серпня 2011 року № 201- к про звільнення позивачки. Стягнуто з виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області на користь позивачки 5000 (пять) тисяч гривень на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивачка подала апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Малинського районного суду Житомирської області.

В судовому засіданні позивачка підтримала апеляційну скаргу та просить задовольнити її, а також прийняти нове рішення про поновлення її на роботі та стягнути заробітну плату за час затримки розрахунку.

Представники відповідача з доводами апеляційної скарги не погодились, мотивуючи тим, що до штатного розпису виконкому Малинської міської ради у 2009 році були внесені зміни. Посади начальника загального відділу, яку обіймала позивачка не існує, тому після поновлення її на роботі за рішенням Малинського районного суду від 06 червня 2011 року практично неможливо було забезпечити позивачку роботою, яку вона виконувала до звільнення. Просять врахувати, що на час розгляду справи судом фактично не існує спору, оскільки розпорядженням міського голови від 17 жовтня 2011 року №238-к відмінено розпорядження від 19 серпня 2011 року про звільнення позивачки, яке нею оспорюється, поновлено її на посаді начальника загального відділу виконавчого комітету Малинської міської ради та нараховано до виплати заробітну плату за час вимушеного прогулу. Про зазначені обставини позивачці було повідомлено 17 жовтня 2011 року під час проведення попереднього судового засідання в залі суду, однак до роботи вона не приступила.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість винесеної судом першої інстанції постанови судова колегія апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на підставі записів у трудовій книжці позивачка працювала у виконавчому комітеті Малинської міської ради з 01 серпня 2000 року. 29 червня 2006 року її було переведено на посаду начальника загального відділу виконавчого комітету Малинської міської ради. Під час роботи на цій посаді 03 грудня 2007 року присвоєно 9-й ранг посадової особи місцевого самоврядування.

Рішенням Малинської міської ради 47 сесії 5 скликання від 28 жовтня 2009 року затверджено зміни структури та чисельності виконавчого комітету Малинської міської ради, якими ліквідовано відділ контролю та загальний відділ і створено відділ документообігу, звернень громадян та контролю виконавчого комітету Малинської міської ради. Одночасно було ліквідовано посаду начальника загального відділу, яку обіймала позивачка та введено посаду начальника новоствореного відділу, начальником якого призначено іншу особу.

Позивачку, рішеннями Малинського районного суду від 18 листопада 2010 року та від 06 червня 2011 року двічі було поновлено на посаді начальника загального відділу виконавчого комітету Малинської міської ради. Розпорядженням міського голови Малинської міської ради від 19 серпня 2011 року №201-к вона втретє звільнена з цієї посади з тих же підстав - п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку із скороченням штату.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи прийшов до висновку про неправомірність розпорядження відповідача від 19 серпня 2011 року №201-к про звільнення позивачки з роботи, прийняв рішення про визнання зазначеного розпорядження незаконним та стягнув на користь позивачки за рахунок відповідача 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалось сторонами, тому судова колегія вважає, що підстав для його апеляційного перегляду і цій частині не має. На даний час обставини на підставі яких позов було частково задоволено визнаються сторонами, тому вважаються доведеними і доказуванню не підлягають.

Разом з тим, враховуючи зазначені вище обставини, судова колегія апеляційного адміністративного суду прийшла до висновку, що суд першої інстанції надав не правильної оцінки обставинам щодо мирного врегулювання спору між сторонами, а саме щодо добровільного поновлення позивачки на роботі відповідачем та нарахування їй заробітної плати за час вимушеного прогулу, що потягло за собою постановлення незаконного рішення суду в частині відмови у задоволенні позову.

При цьому колегія суддів зазначає наступне.

Відповідач по справі фактично визнав незаконність свого розпорядження від 19 серпня 2011 року №201- к та 17 жовтня 2011 року під час розгляду даної справи видав нове розпорядження №238-к, яким відмінив оспорюване позивачкою розпорядження від 19 серпня 2011 року про її звільнення, поновив на посаді начальника загального відділу виконавчого комітету Малинської міської ради з 19.08.2011 року та розпорядився нарахувати та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19.08.2011 року по дату поновлення.

Разом з тим суд першої інстанції не врахував ті обставини, що розпорядження про поновлення позивачки на роботі та нарахування їй заробітної плати за час вимушеного прогулу від 17.10.2011 року № 238 - к винесено відповідачем саме під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ст. 6 КАС України слідує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Крім того суд, відповідно до п. 3 ст. 157 КАС України закриває провадження у справі якщо сторони досягли примирення.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм закону слідує, що позивачка вважаючи свої права порушеними звернулась до суду із відповідними вимогами. При цьому суд першої інстанції відкрив провадження у справі вважаючи позов таким, що відповідає вимогам КАС України та підлягає розгляду. Слухаючи справу по суті суд першої інстанції встановив неправомірність дій та рішення відповідача щодо звільнення позивачки з роботи, таким чином у нього не було підстав для відмови у позові в частині поновлення на роботі та стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу за безпідставністю. Підстави для відмови у позові за безпідставністю повинні існувати на момент звернення позивачки до суду, а не в процесі розгляду справи.

Крім того, у разі, якщо сторони примирились і відповідач добровільно усунув порушення прав особи, що звернулась до суду, то у суду є підстави для закриття провадження у справі з цих підстав. В даному випадку судом апеляційної інстанції не встановлено обставин добровільного вирішення спору, в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, так як зазначені обставини заперечує позивачка. Таким чином суд першої інстанції повинен був розглянути позов у цій частині в повному обсязі та постановити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 202 КАС України слідує, що підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку постанова суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову підлягає скасуванню, а апеляційна скарга позивачки та її позовні вимоги щодо поновлення на роботі та стягненні заробітної плати за час вимушеного прогулу - задоволенню з врахуванням вище наведених обставин та того, що визнання незаконним розпорядження відповідача про звільнення позивачки з роботи само по собі є підставою для поновлення її на роботі та виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Малинського районного суду Житомирської області від "19" січня 2012 р. в частині відмови ОСОБА_3 у задоволенні позову - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.

Поновити ОСОБА_3 на роботі, на посаді начальника загального відділу виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області з 19 серпня 2011 року.

Зобов'язати ОСОБА_4 комітет Малинської міської ради Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19.08.2011 року по день поновлення на роботі.

В решті постанову Малинського районного суду Житомирської області 19 січня 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: ОСОБА_5 ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11601

3- відповідачу ОСОБА_4 комітет Малинської міської ради пл.Соборна 6-а,м.Малин,Житомирська область,11603