Справа № 22-а-22240/11
Суддя: Данілов О. М.
Дата ухвалення: 2011-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія 90 23.11.2011
УХВАЛА

Іменем України

23 листопада 2011 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В. суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області адміністративну справу за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області неправомірними та зобов'язання зробити перерахунок пенсії та здійснювати виплати пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 у жовтні 2009 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з адміністративним позовом до управління пенсійного фонду України у Києво- Святошинському районі Київської області та зазначив, що він є постраждалим внаслідок аварії на ЧЕАС 1 категорії, інвалідом II групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією на ЧАЕС. Вказував на те, що отримує державну пенсію у значно меншому розмірі ніж передбачено ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що такими діями відповідача порушуються норми вказаного Закону та його конституційні права. Просив суд визнати дії відповідача - управління пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області протиправними та зобовязати здійснити перерахунок основної пенсії.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобовязано відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії по II групі іїгвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 21 жовтня 2008 року по 26 листопада 2009 року.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, УПФ в Києво-Святошинському районі подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необгрунтованість постанови суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування

постанови суду.

Заслухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колег судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФ в Києві Святошинському Київської області як потерпілий 1 категорії від наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.8) та інвалідом II групи внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст.54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо які встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, по другій групі інвалідності не можуть буї нижчими 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_3І. оспорюючи дії відповідача вважав, що він отримував основну пенсію значно нижчу, ні це передбачено ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у звязку з чим зверну вся до суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія судців вважає зазначений висновок суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Статтею 19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевої самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 1 і Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів ні підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанова КМ України № 1 від 03.01.20( року "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонері , фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" , суперечить вимогам ст..4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильськ катастрофи", оскільки істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, її настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КІ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір як

визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року за № 10 - рп визнано неконституційними деякі положення Законів України "Про державний бюджет на 2008 рік", зокрема п.1 розділу 2 зазначеного Закону, яким було внесено на 2008 рік зміни до ст.54 Закону України "Про статус, соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в частині визначені розміру пенсії по II групі інвалідності, повязаної з впливом аварії на ЧАЕС.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосудця", судам необхідно виходити з тої що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента У країн постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативи правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність Конституції, так і закону.

Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлящ застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює і правовідносини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягаю] застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод (абз.1 п.19).

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження забезпечення є головним обов'язком держави (ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними (стаття 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законі не може бути звужений (стаття 22).

Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом У країн (лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк).

Окрім того, встановлений ч. 2 ст. 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Бюджетного Кодексу перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачений іншими законами України, зокрема Законом України "Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та не може будь-яким чином змінювати визначені іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, постанова ухвалена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200 КАС України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському Київської області - відхилити.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2009. року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до частини 5 статті 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді