Справа № 2-а-9725/11
Суддя: Головчак М.М.
Дата ухвалення: 2010-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9725/11

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2010 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді Головачка М.М., розглянувши у порядку письмового провадження, в м.Рівне адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок грошового забезпечення, суд,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про перерахунок грошового забезпечення. В позовній заяві позивач зазначив, що проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебуває на грошовому забезпеченні у Рівненському обласному військовому комісаріаті.
У відповідності до ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян у військовій службі.
Військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення.
Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву заву в якій просить розглянути справу без його участі в порядку письмового провадження, позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві просить суд позов задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не прибув однак подав заперечення з яких вбачається, що, позов не визнає у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 отримував грошове забезпечення в порядку та розмірах визначених нормативними документами Міністерства оборони України, які доводилися до Рівненського ОВК у вигляді наказів, розпоряджень та вказівок Міністра оборони України та відповідних начальників центральних органів забезпечення Міністерства оборони України в тому числі Директора Департаменту Фінансів Міністерства оборони України. Не було відомо про те, що нормативними актами України визначено порядок встановлення розміру посадових окладів на рівні не нижчому за розмір мінімальної заробітної плати і ця норма є дійсною по сьогоднішній день та застосовується по відношенню до працівників Рівненського ОВК, проте, виконувати її без розпорядження керівництва вищого рівня головного розпорядника бюджетних коштів, тому на підставі вищенаведеного просив суд в задоволенні позивних вимог ОСОБА_1 , відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Крім того, з заперечень вбачається, що позивач дійсно перебуває на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відповідач просить справу розглянути без їх участі в порядку письмового провадження.
Суд дослідивши матеріали справи, а також інші докази по справі і оцінивши їх в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебуває на грошовому забезпеченні у Рівненському обласному військовому комісаріаті. У відповідності до ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення.
В листопаді 2011 року позивач дізнався, що за період 2005-2007 років йому не в повному обсязі виплачувалося грошове забезпечення. З цього приводу він звертався до керівництва військового комісаріату з проханням здійснити перерахунок його грошового забезпечення у відповідності з діючим на той період законодавством України та виплатити йому недоотримані кошти, однак в цьому мені було відмовлено. З даною відмовою я не згоден з наступних підстав.
Відповідно до п.2 ст.17 Конституції України, Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Також ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захиствійськовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 №2011-12 встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Водночас цією ж статтею визначається склад грошового забезпечення, до якого входять і посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Розмір грошового забезпечення та порядок виплати встановлюються, відповідно, Кабінетом Міністрів України та Міністром оборони України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 2000 року №829 «Про грошове забезпечення військовослужбовців» затверджена схема посадових окладів за основними типовими посадами та надано право Міністру оборони України установлювати посадові оклади за іншими посадами військовослужбовців відповідно до розмірів, затверджених зазначеною постановою.
Враховуючи вимоги засадних законодавчих норм, які регулюють правовідносини з оплати праці, власне спеціального Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995р. № 108/95 ВР (далі Закон України № 108/95 ВР), в ст.З якого встановлено, що:
Мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може проводитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання.
У п.5 ч.2 постанови Пленуму ВС України від 24.12.1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказано, що у будь-якому випадку оплата праці не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. При визначенні, чи не є заробітна плата нижчою від мінімальної, до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати (ст. З Закону).
Ст.10 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95 ВР про порядок встановлення і перегляд розміру заробітної плати визначено, що розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України, як правило, один раз на рік під час затвердження Державного бюджету України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» передбачено встановлення мінімального посадового окладу на рівні мінімальної заробітної плати.
Враховуючи норму п.1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-12 якою встановлено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній з захистом Вітчизни, а час проходження військової служби зараховується громадянам до загального стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Тому військова служба ніяк не може бути нижчою, ніж проста, некваліфікована праця.
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 р. №359-4 п.2 ст.5 розділу II. «Прикінцеві положення» зобов`язано Кабінет Міністрів України забезпечити прийняття нормативно-правових актів щодо підвищення грошового забезпечення військовослужбовцям (посадового окладу, окладу за військовим званням, процентної надбавки за вислугу років), починаючи з 2006 року, що не реалізовано було до січня 2008 р.
Беручи до уваги правову позицію Конституційного Суду України, яка викладена в рішенні № 20-рп від 01.12.2004 і відповідно до якої обмеження гарантій військовослужбовців полягає в тому, що комплекс організаційно-соціальних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення їх соціального захисту та їхніх сімей зумовлений не втратою працездатності, безробіттям або відсутністю достатніх засобів для існування (ст.46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеження конституційних прав і свобод, у тому числі права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Здійснення таких заходів не залежить від розміру їх доходів чи наявності фінансування із бюджету, а має безумовних характер, я не погоджуюся з розміром оплати праці, який існував до звернення до суду за захистом своїх конституційних гарантій, власне, розміром посадового окладу.
Таким чином, показники мінімальної заробітної плати, які були встановлені законами України про Державний бюджет на 2005, 2006 та 2007 роки складають: з 01.01.2005 р. - 262 грн. (ст.83); з 01.04.2005 р.-290 грн.; з 01.07.2005 р.-310 грн.; з 01.09.2005 р.-332 грн.; з 01.01.2006 р. - 350 грн. (ст.82); з 01.07.2006 р.-375 грн.; з 01.12.2006 р.-400 грн.; з 01.04.2007 р. - 420 грн. (ст.76); з 01.07.2007 р.-440 грн.;
З довідки Рівненського ОВК за вих. №151 від 21.11.2011 року, чітко видно, що позивачу виплачувався посадовий оклад в період з січня 2005 року по грудень 2007 році в розмірі меншому ніж передбачено діючим законодавством, що призвело до недоплати мені грошового забезпечення за вказаний період та порушення моїх соціальних прав та свобод.
Окрім цього, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.91 №2011-12, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Таким чином, керуючись Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ПІ, недоотримане мною з вини відповідача грошове забезпечення підлягає компенсації в порядку визначеному кабінетом міністрів України, яка повинна бути мені нарахована та виплачена.
Відповідно до вимог ст. З Конституції України, забезпечення прав і свобод громадянина є головним обов`язком держави.
Статтями 6, 8 Конституції України визначено, що органи влади здійснюють свої повноваження відповідно до Конституції й законами України, і діють на принципах верховенства права.
Стаття 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначає, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Керуючись ст.22 Конституції України, ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", та на підставі ст.ст.70,72,94,159, 160,161,163,167,185,186, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2005 року по грудень 2007 року (з врахуванням усіх надбавок та доплат, що були включені до складової грошового забезпечення у цей період) із застосуванням посадового окладу в розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством України на відповідний період за КЕКВ 1112 кошторису Рівненського ОВК.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків недоотриманого грошового забезпечення за рахунок коштів передбачених за КЕКВ 1112 кошторису Рівненського ОВК.
Стягнути з Рівненського обласного військового комісаріату в дохід держави судовий збір в сумі 28,23 грн.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського адміністративного апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак