Справа № 802/3699/15-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2015-11-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 листопада 2015 р. Справа № 802/3699/15-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Боровської Т.А.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем у відношенні позивача прийнято податкове повідомлення-рішення, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" в сумі 25 000 грн.

Вказане рішення контролюючого органу позивач вважає протиправним та просить суд скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Окремо зазначив, що автомобіль, який зареєстрований за позивачем на даний час не перебуває в його власності, оскільки самовільно вилучений невідомими особами, а тому відсутні підстави для сплати транспортного податку.

Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень (а.с. 20). Окремо зазначив, що позивач є власником автомобіля з періодом використання до п'яти років, а тому оскаржуване податкове рішення є обґрунтованим та позивач повинен сплатити транспортний податок.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.06.2013 року за ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль ''Porsche cayenne'' 2013 року з об'ємом двигуна 4134 см.куб. (а.с. 25, 61).

Вказаний автомобіль самовільно вилучений у позивача 02.08.2014 року невідомими особами в м. Донецьк. По даному факту відкрито кримінальне провадження № 0006510 (а.с. 6).

Вінницькою ОДПІ відповідно до п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п.п. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України у відношенні позивача 17.06.2015 року сформоване податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 1043-17, яким ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: "транспортний податок з фізичних осіб" в сумі 25 000 грн.

Вказане рішення оскаржене позивачем до головного управління ДФС у Вінницькій області.

Рішенням головного управління ДФС у Вінницькій області від 12.08.2015 року № 440/І/02-32-10-04 в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено (а.с. 9-11).

Не погоджуючись з рішенням ГУ ДФС у Вінницькій області, позивач звернулась з повторною скаргою до Державної фіскальної служби України.

Рішенням ДФС України від 07.09.2015 року № 8431/Г/99-99-10-01-03-14 в задоволенні скарги позивача також відмовлено (а.с. 12-13).

У зв'язку з тим, що рішеннями вищестоящих податкових органів податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 1043-17 від 17.06.2015 року не скасовано, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статі 267 ПК України, введено новий податок - транспортний.

Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Згідно п.п. 267.2.1 п. 267.2 ПК України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності (абз. 2 п.п. 267.6.2 ПК України).

У разі переходу права власності на обєкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений обєкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей обєкт (п.п. 267.6.5 ПК України).

Таким чином, об'єктом оподаткування транспортного податку є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. При цьому пільгами, які звільняють від сплати транспортного податку є момент реєстрації права власності на зазначений об'єкт оподаткування за іншим власником.

Як свідчать матеріали справи, зокрема відомості про юридичних та фізичних осіб, у тому числі нерезидентів, за якими станом на 01.01.2015 року на території Вінницької області зареєстровано легкові транспортні засоби, які використовуються до п'яти років з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 куб.см., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та реєстраційна картка транспортного засобу автомобіль ''Porsche cayenne'' 2013 року номер та серія знака АВ8881ІІ вперше зареєстрований за ОСОБА_3 21.06.2013 року. Інші відомості щодо реєстрації даного транспортного засобу за іншими власниками відсутні. Тобто станом на 17.06.2015 року термін використання вказаного автомобіля складав менше п'яти років та останній є об'єктом оподаткування, а позивач є платником транспортного податку у відповідності до п.п. 267.1.1, 267.2.1 Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, податкове-повідомлення рішення форми "Ф" № 1043-17 від 17.06.2015 року є правомірним та скасуванню не підлягає.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує на те, що зареєстрований за ним автомобіль ''Porsche cayenne'' 2013 року номер та серія знака АВ8881ІІ самовільно вилучено невідомими особами 02.08.2014 року, що свідчить про втрату ним права власності на автомобіль, та, відповідно, ознак платника податку. Адже він втратив можливість володіти, користуватися та розпоряджатися автомобілем у звязку із його викраденням Відтак, не реалізовує щодо автомобіля право власності і не може вважатися власником автомобіля у розумінні норм цивільного законодавства. Тому сторона позивача вважає, що зареєстрований за позивачем автомобіль, не є його власним автомобілем.

Такі доводи судом до уваги не беруться, виходячи з наступних мотивів.

Аналізуючи норми підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України суд звертає увагу, що законодавець повязує статус особи як платника транспортного податку із фактом наявності у неї зареєстрованих легкових автомобілів, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Та обставина, що за позивачем станом на момент розгляду справи зареєстрований такий автомобіль сторонами не оспорюється та підтверджується дослідженою судом обліковою карткою приватного транспортного засобу.

Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України "Про дорожній рух", державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення (ч. 3 ст. 34 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 р., затверджений Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (Порядок).

Пунктом 6 Порядку передбачено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Транспортні засоби, що належать декільком фізичним або юридичним особам (співвласникам), за їх письмовою заявою реєструються за однією з таких осіб. У разі відсутності одного із співвласників державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі його письмової заяви (п. 6 Порядку).

Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (п. 7 Порядку).

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників (п. 8 Порядку).

Із аналізу наведених норм Порядку суд доходить висновку, що реєстрація автомобіля не може бути проведена за іншою особою аніж за власником (співвласником) такого автомобіля. Вказане спростовує доводи позивача про те, що для набуття статусу платника транспортного податку необхідно сукупність фактів, а саме, мати право володіння, користування та розпорядження річчю.

Тому, допоки за ОСОБА_3 зареєстровано автомобіль ''Porsche cayenne'' 2013 року номер та серія знака АВ8881ІІ, вона вважається його власником і є платником транспортного податку в силу норм підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України.

Крім того, аналізуючи податкове законодавство, яке врегульовувало сплату податку з власників деяких наземних транспортних засобів, суд звертає увагу, що норми частини третьої статті 6 чинного до 31.12.2010 року Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" прямо передбачали, що у разі викрадення транспортного засобу податок його власником не сплачується, якщо факт викрадення підтверджується відповідними документами органів, якими порушено відповідну кримінальну справу.

Натомість норми чинної на даний момент статті 267 ПК України не передбачають звільнення від сплати транспортного податку власників викрадених автомобілів. Такий стан регулювання спірних правовідносин додатково вказує про безпідставність доводів щодо відсутності обовязку сплачувати транспортний податок особами, автомобілі яких викрадено.

Також, при розгляді цього спору, суд звертає увагу і на норму підпункту 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 ПК України, в силу якої податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Таким чином, у випадку скасування оскаржуваного податкового повідомлення рішення за даним позовом, позивач буде вважатися вільним від обовязку сплатити податкове зобовязання із транспортного податку за 2015 рік навіть в тому разі, якщо викрадений автомобіль буде йому повернуто, оскільки податковий орган обмежений у часі прийняття податкового повідомлення-рішення до 01.07 відповідного року.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Згідно ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення, відповідає критеріям, наведеним у статті 2 КАС України, тобто відповідач діяв на підставі та в межах визначених законом повноважень, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович