Справа № 807/3051/14
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2015-11-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Справа № 876/2277/15

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу державної архітектурно-будівельної інспекції України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про визнання протоколу,припису, акту протиправними та їх скасування,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до державної архітектурно-будівельної інспекції України в Закарпатській області в якому просив визнати протиправним та скасувати протокол про адміністративне правопорушення від 03.09.2014 року, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03.09.2014 року №384-П, акт перевірки від 03.09.2014 року, та припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 03.09.2014 року №385-П.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними та скасовано: припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області № 384-П про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 03 вересня 2014 року; припис інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області № 385-П про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 03 вересня 2014 року, у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції державна архітектурно-будівельна інспекція України оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясував обставини, що мають значення для вирішення справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до наказу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області №622 «ОД» від 02.10.2013р., на підставі направлення на проведення позапланової перевірки у відповідності до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 23.05.11р. №553 відповідачем у присутності ОСОБА_1 03.09.2014р. проведено позапланову перевірку дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил на об'єкті будівництва багатоквартирного житлового будинку (12кв.) по АДРЕСА_1, в ході якої встановлено:

- згідно листа Інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 20.08.2014р. за №04/3306, встановлено, що передбачена проектною документацією залізобетонна споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами земельної ділянки гр. ОСОБА_1, що є самочинним будівництвом та порушенням п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466;

- не дотримано відстань між житловими будинками (згідно проектної документації відстань між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком складає - 8.2 м), чим порушено п.6 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 30.10.2013р. № 283/2013 та п.3.13 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень»;

- не розроблений комплексний проект благоустрою земельної ділянки, не надано розрахунок нормативної кількості місць для тимчасової парковки транспорту (розрахунок кількості машин на генплані, озеленення, доступ маломобільних груп населення), чим порушено п.9, п.11 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 30.10.2013р. за № 283/2013 та п.3.15, п.3.16 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень».

За результатами даної перевірки складено акт від 03.09.2014р.

Одним із завдань інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області є здійснення державного архітектурно-будівельного контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; здійснення державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, проектних рішень, нормативів, норм, порядків і правил у сфері житлово-комунального господарства; виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011р. №553 затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за територіальним принципом (у межах областей) у порядку проведення планових та позапланових перевірок.

Згідно п.3 ч. 4, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.11 згаданої Постанови КМУ №553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом та видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та/або зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Припис складається у двох примірниках та підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної Інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

У зв'язку з виявленням у ході проведення перевірки порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, уповноваженою на те особою складено протокол про адміністративне правопорушення від 03.09.2014р, яким зафіксовано правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході здійснення позапланової перевірки встановлено порушення п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466, п.п. 3.13, 3.15, 3.16 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень».

Задовольняючи позовні вимоги частково, зокрема, щодо скасування припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03.09.2014р. №384-П, припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 03.09.2014р №385-П, суд першої інстанції виходив з того, що, на його думку, є порушення посадовою особою Інспекції вимог законодавства, а саме п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, видавши одночасно два приписи.

Дане твердження суду є незаконним, оскільки, пп. а), б) п.3) ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачено право посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки одночасно видавати обов'язкові до виконання приписи як щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства, так і про зупинення виконання підготовчих та будівельних робіт. Разом з тим, дані приписи мають різний зміст та правовий характер. У разі суперечності норм підзаконного нормативно-правового акта нормам Закону України, слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу

Дана позиція викладена також у листі Міністерства юстиції України від 30.01.2009 року №Н-35267-18.

Крім того, суд виходив також з того, що представником позивача в ході судового розгляду, а саме 19 грудня 2014 року повідомлено що позивачеві рішенням Ужгородської міської ради № 1583 передано в оренду строком на три роки земельну ділянку площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій до нього і збудовано самочинно підпірну стінку. При цьому апелянт зазначає, що слід врахувати той факт, що саме рішення органу місцевого самоврядування не є документом, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою і на момент проведення позапланової перевірки 03.09.2014 року законне право користування земельною ділянкою (на якій безпосередньо збудована підпірна залізобетонна стінка) у позивача було відсутнє, що і стало однією з передумов винесення оскаржуваних приписів.

Відповідно до статті 376 ЦК самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Разом з тим, позивачем 02 лютого 2015 року надано до управління Державної архітектурно - будівельної інспекції у Закарпатській області заяву про добровільне усунення порушень зазначених у Приписі від 03.09.2014р. № 384-П, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки № 1788 від 20.01.2015року, на якій було здійснено самочинне будівництво. Вказані добровільні дії позивача, як нововиявлені обставини, свідчать про існування правопорушення на момент проведення перевірки, визнання його позивачем та, зокрема, здійснення певних комплексних заходів щодо їх усунення, а отже, посадова особа інспекції діяла в межах та у спосіб передбачені чинним законодавством.

На підставі викладеного, просить скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15.01.2014р. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити повністю.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 41 КАС України у разі неявки у судове засідання осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,05 га, яка розташована у АДРЕСА_1, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1. 03 вересня 2014 року головним державним інспектором відділу контролю за будівництвом об'єктів № 1, управлінням № 1 інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил ОСОБА_1, за результатами якої складений відповідний акт згідно якого зокрема зафіксовано, що назва та місцезнаходження об'єкта будівництва є будівництво багатоквартирного житлового будинку (12 кв.) по АДРЕСА_1, відповідно були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року № 283/2013. Цим же актом зафіксовано, що згідно листа інспекції сільського господарства в Закарпатській області від 20 серпня 2014 року за № 04/3306, встановлено, що передбачена проектною документацією залізобетонні споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами земельної ділянки гр. ОСОБА_1, що є самочинним будівництвом та порушенням п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466. Також встановлено, що не дотримано відстань між житловими будинками (згідно проектної документації відстань між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком складає - 8,2 м), чим порушено п. 6 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року № 283/2013 та п. 3.13 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», не розроблений комплексний проект благоустрою земельної ділянки, не надано розрахунку нормативної кількості місць для тимчасової парковки транспорту (розрахунок кількості машин на генплані, озеленення, доступ мало мобільних груп населення), чим порушено п. 9. п. 11 Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 30 жовтня 2013 року за № 283/2013 та п. 3.15, п. 3.16 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень».

03 вересня 2014 року особою, що здійснила перевірку був виданий припис № 384-П про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідно до якого за порушення п. 2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (передбачена проектною документацією залізобетонна споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами наданої для будівництва земельної ділянки гр. ОСОБА_1, що є самочинним будівництвом) та вимагалось від позивача до 03 грудня 2014року усунути виявлені порушення у відповідності до вимог законодавства.

Крім того, 03 вересня 2014 року особою, що здійснила перевірку був виданий припис № 385-П про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Вказаний припис був виданий у зв'язку з тим, що за результатами позапланової перевірки, проведеної на будівництві багатоквартирного житлового будинку (12 кв.) по АДРЕСА_1 встановлено, що передбачена проектною документацією залізобетонна споруда (підпірна стінка, яка використовується для запобігання зсувним процесам) збудована за межами наданої для будівництва земельної ділянки гр. ОСОБА_1, що є самочинним будівництвом. Разом з тим встановлено, що не дотримано відстань між житловими будинками (згідно проектної документації відстань між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком складає - 8,2 м) та не розроблений комплексний проект благоустрою земельної ділянки, не надано розрахунок нормативної кількості місць для тимчасової царковки транспорту ( розрахунок кількості машин на генплані, озеленення, доступ маломобільних груп населення). Вказаним приписом вимагалось від позивача зупинити виконання будівельних робіт негайно.

Також 03 вересня 2014 року складений протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого позивачем вчинено адміністративне правопорушення, що передбачене статтею 96 частиною 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до постанови № 382 від 15 вересня 2014 року по справі про адміністративне правопорушення, позивач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що передбачений статтею 96 частиною 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 24).

Розглядаючи спір щодо позовних вимог у частині визнання протиправними та скасування протоколу про адміністративне правопорушення від 03 вересня 2014 року та акту перевірки від 03 вересня 2014 року суд першої інстанції правильно вказав, що відповідно до ч.1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Частиною 2 пунктом 1 вказаної статті, визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Акт - це службовий документ, який підтверджує факт проведення перевірки і є носієм інформації про виявлені порушення. Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що фіксує вчинення певним суб'єктом адміністративного правопорушення. В іншому випадку, акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта та, відповідно не є актом індивідуальної дії у розумінні статті 17 частини 1 КАС України.

Обов'язковою ознакою рішень суб'єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб'єктів відповідних правовідносин і мають обов'язковий характер. Висновки, викладені у акті (протоколі про адміністративне правопорушення), не породжують обов'язкових юридичних наслідків. Водночас, інформація органу, що викладена в акті (протоколі про адміністративне правопорушення) є лише висновком органу, зазначення якого в акті перевірки (протоколі про адміністративне правопорушення) не суперечить чинному законодавству. Такі твердження акта (протоколу про адміністративне правопорушення) можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта (протоколу про адміністративне правопорушення). Отже, предметом оскарження є дії чи бездіяльність чи рішення суб'єкта владних повноважень, якщо вони обмежують чи порушують права, свободи чи законні інтереси особи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб'єкта владних повноважень у розумінні статті 17 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов'язків для осіб, діяльність яких перевірялися, тому такі не можуть бути предметом оскарження. Акт перевірки та протокол про адміністративне правопорушення є носієм інформації про виявлені органом порушення вимог законодавства, документом, на підставі яких приймається відповідне рішення органу, а тому оцінка акта та протоколу про адміністративне правопорушення, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана при вирішенні спору щодо оскарження відповідного рішення, прийнятого на підставі такого акта чи протоколу про адміністративне правопорушення.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що акт, котрий оскаржується та протокол про адміністративне правопорушення, носить виключно інформативний характер, та не можуть бути визнані протиправними та скасовані.

Розглядаючи спір щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 03 вересня 2014 року № 384-П та припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 03 вересня 2014 року і№ 385-П інспекції Державного архітектурно-будівельну контролю в Закарпатській області, то суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Містобудівних умов та обмежень земельної ділянки № 283/2013 мінімально допустимі відстані від об'єктів, які проектуються, до існуючих будинків та споруд повинні становити 8,0 м, згідно будівельних норм; вимоги щодо благоустрою (в тому числі щодо відведення благоустрою) - розробити комплексний проект благоустрою земельної ділянки та прилеглої території з розміщенням нормативної кількості стоянок, які розташувати з врахуванням мінімальної відстані від вікон житлового будинку (згідно вимог ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 3.16); вимоги щодо забезпечення необхідною кількістю місць зберігання автотранспорту - генпланом передбачити розміщення нормативної кількості місць для тимчасової парковки транспорту мешканців за рахунок власної земельної ділянки та прилеглої території, мощення тротуарів передбачити з фігурних елементів, проїздів та парковок - асфальтобетон (пункти 6, 9 та 11).

Відповідно до вищевказаного акту перевірки від 03 вересня 2014 року, перевіркою було встановлено, що відстань між запроектованим житловим будинком та існуючим будинком складає 8,2 м, тобто більше, ніж передбачено вище наведеними Містобудівними умовами та обмеженнями земельної ділянки № 283/2013. Відповідно до експертного звіту щодо розгляду проектної документації в частині міцності, надійності та довговічності об'єкту будівництва № 07-1818-13, площа забудови становить 372 м.кв. на земельній ділянці 500 м.кв. Відповідно до схеми інженерних мереж та комунікацій на земельній ділянці по АДРЕСА_1 запроектована будівля площею 372 м.кв. (30x12,40) знаходиться не на межі лінії забудови. Тому суд вважав, що запроектована будівля за межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 - не виходить.

03 березня 2014 року за № ЗК 43 інспекцією ДАБК у Закарпатській області було зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт. Відповідно до вказаної Декларації - основними показниками об'єкта будівництва є 12- ти квартирний житловий будинок з кількістю поверхів - 3+мансарда. Також наявні нежитлові приміщення загальною площею 289,04 м.кв. (підвальні та технічні приміщення).

При цьому суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч.4ст. 41, пунктів 2, 3 підпунктів «а» та «б» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема: складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до. закону; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

З огляду на це суд першої інстанції вважав, що не має підстав для видачі оскаржуваних приписів. Крім того, взяв до уваги те, що позивачеві рішенням Ужгородської міської ради від 19 грудня 2014 року за № 1583 (надано суду представником позивача у судовому засіданні) передано строком на три роки земельну ділянку площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2.

Також суд вважав, що відповідачем було складено два приписи, що в свою чергу суперечить пункту 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23 травня 2011 року, згідно якого у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Таким чином відповідач наділений правом складати лише один з двох приписів.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Згідно п.3 ч. 4, ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п.11 згаданої Постанови КМУ №553 посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом та видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та/або зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки. У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис). Акт перевірки складається у двох примірниках. Один примірник надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, а другий залишається в інспекції. Припис складається у двох примірниках та підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідної Інспекції або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Як уже зазначалось вище, в ході здійснення позапланової перевірки відповідачем встановлено порушення п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 466, п.п. 3.13, 3.15, 3.16 ДБН 360-92** «Планування і забудова міських і сільських поселень».

Твердження суду першої інстанції про порушення посадовою особою Інспекції вимог законодавства, а саме п. 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, видавши одночасно два приписи колегія суддів вважає помилковим, оскільки, пп. «а», «б» п.3 ч.4 ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», передбачено право посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки одночасно видавати обов'язкові до виконання приписи як щодо усунення порушень вимог містобудівного законодавства, так і про зупинення виконання підготовчих та будівельних робіт. Спірні приписи за своєю природою мають різний зміст та правовий характер.

Також не заслуговують на увагу покликання суду першої інстанції на ту обставину, що представником позивача в ході судового розгляду, а саме 19 грудня 2014 року повідомлено, що позивачеві рішенням Ужгородської міської ради № 1583 передано в оренду строком на три роки земельну ділянку площею 0,0277 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, на якій до цього збудовано самочинно підпірну стінку. Поза увагою суду залишено ту обставину, що, по-перше, саме рішення органу місцевого самоврядування не є документом, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою і по-друге, на момент проведення позапланової перевірки 03.09.2014 року право користування земельною ділянкою (на якій безпосередньо збудована підпірна залізобетонна стінка) у позивача було відсутнє, що і стало однією з передумов винесення оскаржуваних приписів.

Відповідно до статті 376 ЦК самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Більше того, позивачем 02 лютого 2015 року подано до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області заяву про добровільне усунення порушень зазначених у Приписі від 03.09.2014р. № 384-П, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки № 1788 від 20.01.2015року, на якій було здійснено самочинне будівництво, а отже самим позивачем визнано факт існування правопорушення на момент проведення перевірки, зокрема, здійснення певних комплексних заходів щодо їх усунення.

Тому, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було достатньо правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог слід скасувати, бо висновки суду не відповідають матеріалам справи та порушено норми матеріального права, і в цій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити, в решті постанову суду - залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст.. 200, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу державної архітектурно-будівельної інспекції України - задовольнити частково, скасувати постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі № 807/3051/14 в частині задоволення позовних вимог і в цій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В решті постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 січня 2015 року у справі № 807/3051/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

Повний текст постанови виготовлений 13.11.2015 року