Справа № 817/3086/15
Суддя: Сало А.Б.
Дата ухвалення: 2015-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/3086/15

22 жовтня 2015 року м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Сало А.Б. за участю секретаря судового засідання Школяр О.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився

відповідача: представник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Україна"
до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Україна» (далі ТОВ «ОСОБА_3 Україна») звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області (далі ДПІ у м. Рівному) (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.09.2015) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 17.12.2014 №000884150 про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 170 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та від 05.02.2015 № про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 35700 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оспорювані податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному, якими до позивача застосовані штрафні санкції за неподання податкової звітності по податку на додану вартість на загальну суму 35 870 грн. є протиправними, оскільки у перевіряємий період у позивача не виникало обовязку щодо подачі такої звітності, оскільки ТОВ «ОСОБА_3 Україна» платником податку на додану вартість не був.

Зокрема, позивач вказав суду, що 14.03.2011 рішенням № 28 Держаної податкової інспекції у м. Рівне було анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Бренд ОСОБА_3 Україна». Обґрунтовуючи прийняте рішення № 28 від 14.03.2011 податковий орган покликався на пп. ж) п. 184.1. ст. 184 Податкового кодексу України та зазначав про наявність запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

ТОВ «Бренд ОСОБА_3 Україна» оскаржило дії ДПІ у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби, результати якої оформлені рішенням № 28 від 14.03.2011 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Бренд ОСОБА_3 Україна» у судовому порядку.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2012 по справі №2а/1770/5606/2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Бренд ОСОБА_3 Україна" до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби були задоволені у повному обсязі та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби № 28 від 14 березня 2011 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Бренд ОСОБА_3 Україна».

З метою виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2012 позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про відновлення реєстрації платника податку на додану вартість. Як вказує позивач, лише 25.09.2014 ДПІ у м. Рівному прийнято рішення №18114 про відміну в анулюванні реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «ОСОБА_3 Україна». Проте, 01.12.2014 ДПІ у м. Рівному було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення рішення від 26.11.2014 №123 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «ОСОБА_3 Україна» на підставі п.п.184.1 «г» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України, а саме: особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

Як стверджує позивач, 10.12.2014 ТОВ «ОСОБА_3 Україна» звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 26.11.2014 №123.

Постановою суду від 06.02.2015 по справі №817/3968/14 позов задоволено повністю та скасовано зазначене рішення ДПІ у м. Рівному від 26.11.2014 №123.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06.02.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 відмовлено у відкритті касаційного оскарження за касаційною скаргою ДПІ у м. Рівному.

Зокрема, як зазначає позивач в ході розгляду справи №817/3968/14 було встановлено, що датою внесення до Реєстру платників ПДВ запису про відміну анулювання реєстрації позивача є 12.11.2014, оскільки суду було надано витяг з Реєстру платників податку, з якого вбачається, що рішення про відміну анулювання реєстрації ПДВ від 25.09.2014 №18114/17-16-15-01-07 було внесено до Реєстру лише 12.11.2014.

А тому, як встановив Рівненський окружний адміністративний суд в постанові від 06.02.2015 саме з 12.11.2014 у ТОВ «ОСОБА_3 Україна» виник обов'язок подачі декларації з податку на додану вартість, оскільки разом із внесенням запису до Реєстру, позивачу присвоюється індивідуальний номер - 68.

На підставі зазначеного, позивач вважає податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Рівному від 17.12.2014 №000884150 про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 170 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та від 05.02.2015 № про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 35700 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями такими, що прийнятими всупереч вимог закону, а тому просить їх скасувати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Таким чином, суд вважає за можливо розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідач позовні вимоги не визнав про що подав письмове заперечення. В обґрунтування заперечень зазначає, що 14.03.2011 рішенням № 28 Держаної податкової інспекції у м. Рівне було анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Бренд ОСОБА_3 Україна». Обґрунтовуючи прийняте рішення № 28 від 14.03.2011 податковий орган покликався на пп. ж) п. 184.1. ст. 184 Податкового кодексу України та зазначав про наявність запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2012 по справі №2а/1770/5606/2011, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2012 позовні вимоги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Бренд ОСОБА_3 Україна" до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби були задоволені у повному обсязі та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби № 28 від 14 березня 2011 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Бренд ОСОБА_3 Україна».

Отже за твердженнями відповідача, оскільки постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2015 набрала законної сили 22.10.2012, то саме з 22.10.2012 у позивача виник обовязок щодо подачі податкової звітності з податку на додану вартість. Враховуючи те, що актом камеральної перевірки від 28.11.2014 встановлено неподання такої звітності за жовтень 2011 року та застосовано штрафну санкцію в сумі 170 грн., то повторне таке неподання вчинене платником податку, до якого протягом року було застосовано штраф тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1020 грн. за кожне таке неподання, а тому штрафна санкція в розмірі 35700 грн. по податковому повідомленню-рішенню від 05.02.2015 № за неподання звітності протягом січня 2012 року по листопад 2014 року є правомірною. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача адміністративний позов заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просив у позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази та матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 28.11.2014 ДПІ у м. Рівному було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за результатами якої складено акт №298/17-16-15-01/32413264.

Результатами даної перевірки встановлено неподання податкової звітності за жовтень 2011 року з податку на додану вартість.

На підставі цього акта перевірки ДПІ у м. Рівному винесено податкове повідомлення-рішення від 17.12.2014 №000884150, яким нараховано штраф в сумі 170 грн. на підставі абз.1 п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України.

19.01.2015 ДПІ у м. Рівному було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість за результатами якої складено акт №3/17-16-15-01/32413264.

Висновками вказаного акта камеральної перевірки встановлено неподання податкової звітності з податку на додану вартість за період з січня 2012 року по листопад 2014 року. Відповідальність платника податку передбачена п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України.

Зокрема в ході перевірки встановлено, що за неподання податкової звітності за жовтень 2011 року з ПДВ складено акт від 28.11.2014 №298/17-16-15-01/32413264 та винесено податкове повідомлення-рішення №000884150 від 17.12.2014 року, яким нараховано штраф в сумі 170 грн. на підставі абз.1 п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України.

Повторне протягом року неподання такої звітності або несвоєчасне подання тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання (абз.2 п.120.1 ст.120 ПКУ).

При вирішенні даного спору, що виник між сторонами суд враховує наступне.

Як свідчать матеріали справи, 14.03.2011 рішенням № 28 Держаної податкової інспекції у м. Рівне було анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Бренд ОСОБА_3 Україна». Обґрунтовуючи прийняте рішення № 28 від 14.03.2011 податковий орган покликався на пп. ж) п. 184.1. ст. 184 Податкового кодексу України та зазначав про наявність запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу.

ТОВ «Бренд ОСОБА_3 Україна» оскаржило дії ДПІ у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби, результати якої оформлені рішенням № 28 від 14.03.2011 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Бренд ОСОБА_3 Україна» у судовому порядку.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2012 по справі № 2а/1770/5606/2011 позовні вимоги ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Бренд ОСОБА_3 Україна" до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби були задоволені у повному обсязі та скасовано рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби № 28 від 14 березня 2011 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «Бренд ОСОБА_3 Україна».

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2012 по справі № 2а/1770/5606/2011 апеляційну скаргу ДПІ у м. Рівне Рівненської області Державної податкової служби залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 5 вересня 2012 року - без змін.

Як стверджено матеріалами справи, з метою виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2012 ТОВ «ОСОБА_3 Україна» 20.07.2012 звернулося до ДПІ у м. Рівному із заявою про відновлення реєстрації платником податку на додану вартість, проте, дана заява ТОВ «ОСОБА_3 Україна» залишена без задоволення.

11.08.2014 ТОВ «ОСОБА_3 Україна» звернулося повторно до ДПІ у м. Рівному із заявою форми 1-ПДВ щодо перереєстрації у зв'язку з відновленням реєстрації платника ПДВ за рішенням суду №15814/10/03-25.

ДПІ у м. Рівному листом від 20.08.2014 №15581/10/1716-1803-15 повідомила скаржника, що ТОВ «ОСОБА_3 Україна» станом на 14.08.2014 не перебуває в реєстрі платників ПДВ. Заяву ТОВ «ОСОБА_3 Україна» форми 1-ПДВ - залишено без розгляду.

02.09.2014 позивач повторно звернувся до ДПІ у м. Рівному із листом №42 щодо виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2012 по справі №2а/1770/5606/2011 за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Бренд ОСОБА_3 Україна" до Державної податкової інспекції у м. Рівному Рівненської області Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Відповідач листом від 30.09.2014 №18537/17-16-15-01-07 повідомив, що 25.09.2014 ДПІ у м. Рівному прийнято рішення №18114 про відміну в анулюванні реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «ОСОБА_3 Україна».

Суд встановив, що 01.12.2014 ДПІ у м. Рівному було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення рішення від 26.11.2014 №123 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість ТОВ «ОСОБА_3 Україна» на підставі п.п.184.1 «г» п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України, а саме: особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту.

10.12.2014 ТОВ «ОСОБА_3 Україна» звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом про скасування рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 26.11.2014 №123.

Постановою суду від 06.02.2015 по справі №817/3968/14 позов задоволено повністю та скасовано зазначене рішення ДПІ.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25.03.2015, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 06.02.2015 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.04.2015 відмовлено у відкритті касаційного оскарження за касаційною скаргою ДПІ у м. Рівному.

Як встановлено в ході розгляду справи №817/3968/14, датою внесення до Реєстру платників ПДВ запису про відміну анулювання реєстрації позивача є 12.11.2014.

На вимогу суду відповідачем також надано суду витяг з Реєстру платників податку, з якого вбачається, що рішення про відміну анулювання реєстрації ПДВ від 25.09.2014 №18114/17-16-15-01-07 було внесено до Реєстру лише 12.11.2014.

А тому саме з 12.11.2014 у ТОВ «ОСОБА_3 Україна» виник обов'язок подачі декларації з податку на додану вартість, оскільки разом із внесенням запису до Реєстру, позивачу присвоюється індивідуальний номер - 68.

У відповідності до п.п.9.1-9.3 ст.9 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - центральний податковий орган веде реєстр платників податку.

Будь-якій особі, яка реєструється як платник податку на додану вартість, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для справляння цього податку.

Особи, які підпадають під визначення пункту 2.3 статті 2 цього Закону, зобов'язані зареєструватися як платник податку у податковому органі за їх місцезнаходженням (місцем проживання). Форма заяви про реєстрацію визначається у порядку, визначеному центральним податковим органом. Дані з реєстру платників податку підлягають оприлюдненню в порядку, визначеному центральним податковим органом.

Фізичні особи, які не є суб'єктами господарювання та ввозять товари (предмети) на митну територію України в обсягах, що підлягають оподаткуванню згідно з митним законодавством, сплачують податок на додану вартість під час перетину такими товарами (предметами) митного кордону України, без їх реєстрації як платники цього податку.

Відповідно до п.180.1 ст.180 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із наступним змінами та доповненнями) платником податку на додану вартість є:

1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу;

2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

3) будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством;

особа, яка використовує, у тому числі при ввезенні товарів на митну територію України, податкову пільгу не за цільовим призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із цим Кодексом, а також будь-які інші особи, що використовують податкову пільгу, яку для них не призначено.

Норми цього пункту не застосовуються до операцій з ввезення на митну територію України фізичними особами (громадянами) чи суб'єктами підприємницької діяльності, які не є платниками податку, культурних цінностей, зазначених у пункті 197.7 статті 197 цього Кодексу;

4) особа, що веде облік результатів діяльності за договором про спільну діяльність без утворення юридичної особи;

5) особа - управитель майна, яка веде окремий податковий облік з податку на додану вартість щодо господарських операцій, пов'язаних з використанням майна, що отримане в управління за договорами управління майном.

Для цілей оподаткування господарські відносини між управителем майна з власної господарської діяльності та його діяльності з управління майном прирівнюються до відносин на основі окремих цивільно-правових договорів. Норми цього підпункту не поширюються на управителів майна, які здійснюють управління активами інститутів спільного інвестування, фондів банківського управління, фондів фінансування будівництва та фондів операцій з нерухомістю, створених відповідно до закону;

6) особа, що проводить операції з постачання конфіскованого майна, знахідок, скарбів, майна, визнаного безхазяйним, майна, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання, та майна, що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходить у власність держави (у тому числі майна, визначеного у статті 243 Митного кодексу України), незалежно від того, чи досягає вона загальної суми операцій із постачання товарів/послуг, визначеної пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, а також незалежно від того, який режим оподаткування використовує така особа згідно із законодавством;

7) особа, що уповноважена вносити податок з об'єктів оподаткування, що виникають внаслідок поставки послуг підприємствами залізничного транспорту з їх основної діяльності, що перебувають у підпорядкуванні платника податку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

8) особа - інвестор (оператор), який веде окремий податковий облік, пов'язаний з виконанням угоди про розподіл продукції.

Пунктом 183.1 ст.183 Податкового кодексу України визначено, що будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до п. 183.9 ст.183 Податкового кодексу України - у разі відсутності підстав для відмови у реєстрації особи як платника податку контролюючий орган зобов'язаний протягом трьох робочих днів після надходження реєстраційної заяви до контролюючого органу внести до реєстру платників податку запис про реєстрацію такої особи як платника податку:

з бажаного (запланованого) дня реєстрації, зазначеного у реєстраційній заяві, що відповідає даті початку податкового періоду (календарного місяця), з якого такі особи вважатимуться платниками податку та матимуть право на виписку податкових накладних, у разі добровільної реєстрації особи як платника податку;

з першого числа місяця, наступного за днем спливу 20 календарних днів після подання реєстраційної заяви до контролюючого органу, у разі добровільної реєстрації особи як платника податку на додану вартість, якщо бажаний (запланований) день реєстрації у заяві не зазначено;

з бажаного (запланованого) дня, що відповідає першому числу календарного кварталу, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість, у разі переходу осіб на спрощену систему оподаткування або зміни ставки єдиного податку;

з першого числа календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, у разі реєстрації осіб, визначених в абзаці першому пункту 183.4, що відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, якщо перше число календарного місяця, з якого здійснюється перехід на сплату інших податків і зборів, на день подання реєстраційної заяви не настало;

з дня внесення запису до реєстру платників податку у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку або у разі реєстрації осіб, визначених в абзаці першому пункту 183.4, що відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, якщо перше число календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, на день подання реєстраційної заяви настало.

У відповідності до п.183.12 ст.183 Податкового кодексу України - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих як платники податку.

Згідно з п.183.18 ст.183 Податкового кодексу України - особі, що реєструється як платник податку, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для сплати податку.

Відповідно до п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України - реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо:

а) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку протягом попередніх 12 місяців, подала заяву про анулювання реєстрації, якщо загальна вартість оподатковуваних товарів/послуг, що надаються такою особою, за останні 12 календарних місяців була меншою від суми, визначеної статтею 181 цього Кодексу, за умови сплати суми податкових зобов'язань у випадках, визначених цим розділом;

б) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, прийняла рішення про припинення та затвердила ліквідаційний баланс, передавальний акт або розподільчий баланс відповідно до законодавства за умови сплати суми податкових зобов'язань із податку у випадках, визначених цим розділом;

в) будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, реєструється як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість;

г) особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов'язання чи податкового кредиту;

ґ) установчі документи будь-якої особи, зареєстрованої як платник податку, визнані рішенням суду недійсними;

д) господарським судом винесено ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута;

е) платник податку ліквідується за рішенням суду (фізична особа позбувається статусу суб'єкта господарювання) або особу звільнено від сплати податку чи її податкову реєстрацію анульовано (скасовано, визнано недійсною) за рішенням суду;

є) фізична особа, зареєстрована як платник податку, померла, її оголошено померлою, визнано недієздатною або безвісно відсутньою, обмежено її цивільну дієздатність;

ж) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців наявний запис про відсутність юридичної особи або фізичної особи за її місцезнаходженням (місцем проживання) або запис про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу;

з) припинено дію договору про спільну діяльність, договору управління майном, угоди про розподіл продукції (для платників податку, зазначених у підпунктах 4, 5 і 8 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) або закінчився строк, на який утворено особу, зареєстровану як платник податку.

У відповідності до п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України - податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Системний аналіз зазначених норм Закону України «Про податок на додану вартість» та Податкового кодексу України свідчить про те, що всі особи, які є платниками податку на додану вартість реєструються у відповідному реєстрі платників податків та їм присвоюється індивідуальний номер, який використовується для справляння цього податку.

Обов'язок сплачувати податок та подавати декларації з податку на додану вартість у платників виникає з моменту реєстрації та до моменту анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку на підставі ст.184 Податкового кодексу України.

Як було вже встановлено судом, рішенням ДПІ у м. Рівному № 28 від 14.03.2011 було анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ «Бренд ОСОБА_3 Україна».

Отже, з 14.03.2011 позивач уже не був платником податку на додану вартість, а тому і не мав обов'язку подавати податкову декларацію з податку на додану вартість.

25.09.2014 ДПІ у м. Рівному було прийнято рішення №18114/17-16-15-01-07 про відміну анулювання реєстрації платника ПДВ ТОВ «ОСОБА_3 Україна».

Датою внесення до Реєстру платників ПДВ запису про відміну анулювання реєстрації позивача є 12.11.2014, що підтверджується витягом з Реєстру платників податку, з якого вбачається, що рішення про відміну анулювання реєстрації ПДВ від 25.09.2014 №18114/17-16-15-01-07 було внесено до Реєстру лише 12.11.2014.

А тому саме з 12.11.2014 у ТОВ «ОСОБА_3 Україна» виник обов'язок подачі декларації з податку на додану вартість, оскільки разом із внесенням запису до Реєстру, позивачу присвоюється індивідуальний номер - 68.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи те, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06.02.2015 по справі №817/3968/14, яка набрала законної сили 25.03.2015 встановлено те, що позивач не був платником податку на додану вартість починаючи з 14.03.2011 по 12.11.2014, то застосування до позивача штрафних санкцій на підставі ст. 120 Податкового кодексу України згідно податкових повідомлень-рішень від 17.12.2014 №000884150 про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 170 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та від 05.02.2015 № про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 35700 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями суд вважає незаконним.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 17.12.2014 №000884150 про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 170 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та від 05.02.2015 № про збільшення грошового зобовязання за платежем: податок на додану вартість в розмірі 35700 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

На підставі ч.1 ст.94 КАС України на користь позивача присуджуються всі документально понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 05.02.2015 №.

Присудити на користь позивача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Україна" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1218 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Сало А.Б.