Справа № 203/4700/15-а
Суддя: Казак С. Ю.
Дата ухвалення: 2015-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/4700/15-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України до Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 19.06.2015 року державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про повернення виконавчого документу - постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.12.2013 року. У постанові про повернення виконавчого документу було зазначено, що майно, належне боржнику та на яке може бути звернуто стягнення не виявлено. Вважають дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не підтверджена жодним чином інформація щодо працевлаштування боржника, відсутності у нього буд-яких доходів та заходів, здійснених під час виконавчого провадження з метою розшуку боржника, а також щодо обмеження останнього у праві виїзду за межі країни. На підставі викладеного, позивач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця від 19.06.2015 року про повернення виконавчого документу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений митницею позов та просив задовольнити останній.

Відповідач в наданій заяві просив провести розгляд справи за відсутності представника виконавчої служби. Будь-яких заперечень з приводу заявленого позову не надав.

Третя особа ОСОБА_2 (боржник у виконавчому провадженні), в судове засідання повторно не зявилась, про причини своєї неявки не повідомила.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною четвертою ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а інтими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.12.2013 року, що набрала чинності, ОСОБА_2 було визнано винною в порушенні митних правих, передбачених ст.484 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації предметів порушення митних правил. Також зі ОСОБА_2 було стягнуто на користь Дніпропетровської митниці витрати по зберіганню предметів правопорушення в сумі 109 грн. 90 коп.

Вказана постанова, в частині стягнення зі ОСОБА_2 витрат в сумі 109 грн. 90 коп., була направлена для примусового виконання до Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції від 19.06.2015 року виконавчий документ постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.12.2013 року, було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» з посланням на те, що в ході проведення виконавчих дій, майно, належне боржнику та на яке може бути звернено стягнення не виявлено.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом (ч.4 ст.47).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Права державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження визначені ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.ч.1,3 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.п.1,2 ч.2 ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Повертаючи виконавчий документ державний виконавець посилався на відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуте стягнення.

Проте, з тексту оскаржуваної постанови не вбачається, з яких джерел державний виконавець прийшов до висновку про відсутність у боржника рухомого або нерухомого майна, які останнім вживались заходи до виявлення цього майна, встановлення місця роботи та доходів боржника, наявності у нього вкладів в банківських установах та інших коштів, на які можливо було б звернути стягнення.

В судове засідання відповідач не зявився та доказів щодо обґрунтованості та правомірності винесення оскаржуваної постанови у відповідності до вимог ст.71 КАС України не надав.

Таким чином, суд вважає, що оскаржувана постанова від 19.06.2015 року винесена відповідачем передчасно, без вжиття всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, спрямованих на виконання в повному обсязі вимог виконавчого документу.

При цьому, враховуючи, що оскаржувана постанова надійшла до митниці 30.07.2015 року, а позов подано 06.08.2015 року, суд вважає, що позивачем не було пропущено встановлені законом строки на звернення до суду з відповідним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6,11,41,71,122,128,160-163,181 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби України до Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання незаконною та скасування постанови про повернення виконавчого документу задовольнити повністю.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровського міського управління юстиції від 19 червня 2015 року, винесену в рамках виконавчого провадження №45922818, про повернення виконавчого документу - постанови Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2013 року.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо останню не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя С.Ю.Казак