Справа № 2а/0270/544/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Київ К/9991/52371/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача:Усенко Є.А.,
суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби

на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2012

та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2012

у справі № 2а/0270/544/12 Вінницького окружного адміністративного суду

за позовом Приватного підприємства «Поділля-Агрохімсервіс»

до Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області (МДПІ)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2012, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2012, позов задоволено: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Крижопільської МДПІ від 30.09.2011: № та № , від 01.12.2011 № .

У касаційній скарзі МДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у податковому обліку позивача розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість, збільшення грошового зобов'язання із податку на додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 16.09.2011 № 1112/2301/36327834. Згідно з цим актом підприємство порушило норми пунктів 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (ПК): завищено податковий кредит на загальну суму 267555,00 грн. у податковому обліку за лютий, квітень 2011 року за нікчемними правочинами з поставки від ПП «Потенца» та ТОВ «Укртурпром ВС» товару (засоби захисту рослин) з огляду на відсутність у цих постачальників основних засобів (складських приміщень, транспортних засобів, обладнання), виробничих потужностей, трудових ресурсів, необхідних для здійснення поставки, у результаті чого занижено суму позитивного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту на 52893,00 грн. та завищено суму від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання і сумою податкового кредиту на 178585,00 грн.

За наслідками перевірки та процедури адміністративного оскарження МДПІ стосовно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення від 30.09.2011: № - про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у податковому обліку за квітень 2011 року на 178585,00 грн. та № - про збільшення грошового зобов'язання із податку на додану вартість на 52893,00 грн. за основним платежем та на 2,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), від 01.12.2011 № - про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість у податковому обліку за квітень 2011 року на 36077,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що за податковими накладними, виписаними ПП «Потенца» та ТОВ «Укртурпром ВС» за наслідками поставки товару (засоби захисту рослин), позивач сформував податковий кредит у податкових деклараціях з податку на додану вартість за лютий, квітень 2011 року.

Відповідно до абзаців першого-третього пункту 198.3 ст. 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (підпункт 198.6 ст. 198 ПК).

За змістом наведених норм право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податків товарів (послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений пунктом 201.11 ст. 201 ПК) сум витрат на придбання товару (послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (послуг).

Заперечуючи проти позову та доводячи правомірність зменшення у податковому обліку позивача сум податкового кредиту, задекларованих за податковими накладними, виписаними ПП «Потенца» та ТОВ «Укртурпром ВС», МДПІ посилається на нікчемність правочинів поставки між цими постачальниками і позивачем. В обґрунтування цього доводу МДПІ вказує на результати перевірок вказаних постачальників, в межах яких встановлено відсутність цих постачальників за місцезнаходженням, відсутність у них основних засобів (складських приміщень, транспортних засобів, обладнання), виробничих потужностей, трудових ресурсів, необхідних для здійснення операцій з поставки.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій на підставі оцінки доказів, а саме: договору поставки від 10.02.2011, укладеного позивачем з ПП «Потенца», договору купівлі-продажу від 11.04.2011 № 08/04-11, укладеного позивачем з ТОВ «Укртурпром ВС», видаткових та податкових накладних, актів прийому-передачі товару; договору на перевезення від 03.01.2012, укладеного між позивачем та СПД ОСОБА_4; товарно-транспортних накладних, платіжних доручень, а також доказів подальшої реалізації придбаного у цих постачальників товару, оцінка яких відповідає нормам ст. 86 КАС України, - встановили факт поставки позивачу від ПП «Потенца» та ТОВ «Укртурпром ВС» товару (засоби захисту рослин) і відповідно до встановлених обставин зробили юридично правильний висновок про правомірне декларування позивачем за наслідками господарських операцій з цими постачальниками сум податкового кредиту, що у свою чергу виключає завищення задекларованого позивачем розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо юридичної оцінки податкових повідомлень-рішень, які є предметом спору, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Крижопільської міжрайонної державної податкової інспекції Вінницької області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.04.2012 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26.07.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев