Справа № 2а/1711/519/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"09" вересня 2011 р. Справа № 2а/1711/519/11

номер рядка статистичного звіту 10.3.2

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "29" березня 2011 р. у справі № 2а/1711/519/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною і зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року позивачка звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом та в обґрунтування вимог зазначала, що відповідно до статей 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на доплату до пенсії та додаткової пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю. Посилаючись на те, що такі виплати не здійснюються у розмірі, встановленому вказаними статтями, позивачка просила, зобовязати відповідача провести перерахунок вищевказаних доплат за період з 01.09.2010р. а також зобов'язати УПФУ в м.Кузнецовську Рівненської області здійснити нарахування та виплату збільшення пенсії на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад 15 років відповідно до ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29 березня 2011 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, починаючи з 1 вересня 2010р. по день ухвалення постанови суду та з урахуванням проведених позивачу пенсійних виплат за вказаний період.

Зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську провести нарахування та виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру підвищення пенсії - одна мінімальна заробітна плата, що встановлена законами про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 01.09.2010р. по день ухвалення постанови суду.

Зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську проводити нарахування та виплату ОСОБА_3 додаткової пенсії та підвищення до пенсії відповідно до ст.ст.39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від дня ухвалення постанови суду.

Зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську нарахувати та виплатити ОСОБА_3 збільшення пенсії у розмірі один процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років наявного у неї стажу, але не вище 75 процентів заробітку позивача з якого обчислювалась пенсія.

У задоволенні вимоги про звернення постанови суду до негайного виконання - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати в частині задоволених позовних вимог та відмовити у задоволенні позову. Зокрема, відповідач зазначає, що суд не дослідив та не проаналізував постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996р., № 530 від 28.05.2008р., на підставі яких були здійсненні нарахування доплати до пенсії.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 195 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка є непрацюючою пенсіонеркою та перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську, віднесена до 4 категорії осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.6) та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,10), який відповідно до постанови КМУ №160 від 23.07.1991р. віднесено до зони радіоекологічного контролю.

Докази, зібрані в матеріалах справи свідчать про те, що трудовий стаж позивача становить 31 рік.

Позивач отримує виплати згідно зі ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", але у меншому розмірі, ніж визначено Законом.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач не отримує підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає у зоні радіоактивного забруднення.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата - у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

За змістом ст. 51 зазначеного Закону передбачено, що особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю, призначається у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме ст. ст. 39, 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 та № 530 від 28.05.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Доводи апелянта щодо правомірності його дій у звязку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги з приводу того, що при розрахунку вказаного виду додаткової пенсії не застосовуються положення ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як встановлено ч.2 ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Позивач має право вибір пенсійного забезпечення, що було враховано відповідачем при оформлені позивачу пенсії за віком. Відповідно до розпорядження УПФ збільшення пенсії позивачу здійснено від стажу понад 20 років у відповідності до вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Однак, слід вказати, що відповідач не врахував, що вимогами ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачена інша межа - 15 років стажу для жінок.

З огляду на те, що Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є спеціальним, дія якого регулює права постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, позовні вимоги про збільшення на 1 процент заробітку за кожний рік роботи понад 15 років наявного у позивача стажу, але не вище 75 процентів заробітку, з якого обчислювалася пенсія є правомірними та підлягають задоволенню.

Однак, суд першої інстанції у своїй постанові, зобов'язав УПФУ в м.Кузнецовську нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законами про Державний бюджет України на відповідний рік, від дня ухвалення постанови.

Тим самим, зобов"язав відповідача проводити нарахування та виплату позивачу передбачених Законом коштів на майбутнє без обмеження будь-якими строками в той час, як такі виплати є щомісячними і виплачуються особі в залежності від її статусу потерпілого та місця проживання і є одним із видів соціальних виплат громадянам, які проживають на забруднених територіях.

В разі коли потерпілий змінить місце проживання із території забрудненої внаслідок аварії на ЧАЕС на чисту територію, то відповідно він втратить право на отримання доплати до пенсії передбаченої ст.39 Закону №796, так як вказана доплата нараховується та виплачується лише громадянам , які проживають на забруднених територіях і не може бути призначена на майбутнє.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі і на виконання делегованих повноважень.

Захист прав, свобод і інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушень, тобто необхідною умовою для прийняття рішення по суті є наявність порушення прав, свобод чи інтересів. Захист порушених прав, свобод та інтересів на майбутнє чинним законодавством не передбачено, а тому задоволення позовних вимог судом першої інстанції в частині зобов'язання відповідача здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії на майбутнє не ґрунтується на чинному законодавстві, в зв'язку з чим постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

З огляду на те, що за своєю правовою природою соціальні виплати, передбачені ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є додатковою пенсією, тому носять безстроковий характер та мають нараховуватись й виплачуватись особі щомісячно без обмеження будь-яким строком.

З приводу позовних вимог щодо зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату збільшення на один відсоток заробітку за кожен рік роботи понад 15 років відповідно до ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", слід вказати наступне.

Статтею 56 наведеного вище Закону передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію. Зокрема, згідно з пунктом 2 зазначеної статті право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менше ніж 20 років чоловіки, 15 років жінки, зі збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад установлений стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком N 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Аналіз викладеного положення закону свідчить про те, що воно визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі частини 7 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абзац 2 частині першій статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 % визначеної законом її розрахункової величини.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абзацом 1 частини другої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Однак, докази, зібрані в матеріалах справи свідчать про те, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до приписів Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Із наведеного випливає, що суд першої інстанцій припустився невірного тлумачення положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", внаслідок чого дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо перерахунку пенсії на підставі частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" також підлягає скасуванню.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,207,212 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від 29.03.2011р. у справі №2-а-519/11 скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську провести перерахунок та виплатити ОСОБА_3 додаткову пенсію відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 15% мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно із ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом, починаючи з 1 вересня 2010р.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в м.Кузнецовську провести нарахування та виплатити позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із розміру підвищення пенсії - одна мінімальна заробітна плата, що встановлена законами про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 01.09.2010р. по 29.01.2011р. (день ухвалення постанови суду).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1,34400

3- відповідачу ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м.Кузнецовську Рівненської області м-н Будівельників, 2,м.Кузнецовськ,Рівненська область,34400