Справа № 804/8207/14
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" листопада 2015 р. м. Київ К/800/35252/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Васильченко Н. В., Сороки М. О.,

при секретарі судового засідання: Гуловій О.І.,

за участю представника відповідача: Глушковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" до Дніпропетровської митниці Міндоходів про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року,

у с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг") звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці Міндоходів, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 110000003/2014/000015/2 від 13 травня 2014 року та № 110000003/2014/000016/2 від 13 травня 2014 року.

В обґрунтування адміністративного позову зазначає, що ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" було подано до митного оформлення вантажні митні декларації: № 110050001/2014/3039 від 07 травня 2014 року та № 110050001/2014/3072 від 08 травня 2014 року разом із товаросупровідними документами на товар, який заявлений в режимі "ІМ-40".

Посадовою особою Дніпропетровської митниці Міндоходів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110000003/2014/000015/2 від 13 травня 2014 року, згідно з яким до зазначеного у митній декларації № 110050001/2014/3039 товару, а саме: невипалені периклазовуглецеві вироби у вигляді брикетів, який задекларований позивачем за основним методом визначення митної вартості товарів, органом доходів і зборів застосовано резервний метод.

Разом з цим, 13 травня 2014 року посадовою особою Дніпропетровської митниці Міндоходів прийнято аналогічне рішення про коригування митної вартості товарів № 110000003/2014/000016/2, яким до зазначеного у митній декларації № 110050001/2014/3072 товару, органом доходів і зборів застосовано також резервний метод замість визначеного позивачем основного методу.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень, контролюючий орган вважає те, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, не може бути прийнятий у зв'язку із наданням декларантом або уповноваженою ним особою документів, які містять розбіжності, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару.

Вважаючи, що такі дії та рішення відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства стосовно порядку митного оформлення товарів та застосування методів визначення митної вартості товарів, позивач звернувсь до суду з вимогою про визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року, адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської митниці Міндоходів про коригування митної вартості товарів № 110000003/2014/000015/2 від 13 травня 2014 року та № 110000003/2014/000016/2 від 13 травня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 73,08 гривень.

У своїй касаційній скарзі орган доходів і зборів, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Водночас, представник ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" у своїх запереченнях зазначає на необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" та Компанією "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр) 23 січня 2012 року укладено контракт купівлі продажу № 298 щодо поставки вогнетривкої продукції виробництва Китаю та/або Словаччини.

Відповідно до укладеного зовнішньоекономічного договору позивач придбаває товар за кількістю, асортиментом і вартістю, погодженими сторонами в додатках/специфікаціях до контракту, які становлять його невід'ємну частину.

З метою митного оформлення ввезеного на територію України товару, а саме: "невипалені периклазовуглецеві вироби у вигляді брикетів, формовані, прямокутної форми 300х150х90, що містять магнезит: марки DT-6H. Брикети виробляються на основі периклаза та графіту (вміст MGO не менше 78 %, вміст С не менш 6 %) шляхом змішення підготовлених сировинних компонентів, гарячого пресування при температурі 200-250", який надійшов партіями по 307384 кг кожна, позивачем подано до органу доходів і зборів вантажні митні декларації № 110050001/2014/3039 від 07 травня 2014 року та № 110050001/2014/3072 від 08 травня 2014 року, в яких вказано митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору.

Для підтвердження вартості товару ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" подано зовнішньоекономічний контракт № 298 від 23 січня 2012 року, доповнення № 6 від 15 квітня 2013 року до контракту, доповнення № 7 від 31 жовтня 2013 року до контракту, специфікацію № 20 від 08 квітня 2014 року, коносаменти № ВSSНА10057 від 04 березня 2014 року та № ВSSНА10068 від 17 березня 2014 року, залізничні накладні №№ 42233924, 42233932, 42233882 та 42233908 від 03 травня 2014 року, пакувальні листи б/н від 20 лютого 2014 року та від 10 березня 2014 року, сертифікати якості б/н від 25 лютого 2014 року та від 03 травня 2014 року, сертифікати походження № G50008 від 07 березня 2014 року та № G50007 від 10 березня 2014 року, рахунки-фактури (інвойси) № 298-80076258 від 20 лютого 2014 року та № 298-80076259 від 10 березня 2014 року, інші некласифіковані документи: лист № 013-1/2705/DTH13 від 27 травня 2013 року, лист підприємства № 013ТО/0805 від 08 травня 2014 року та повідомлення декларанта № 233 від 08 травня 2014 року.

Так, заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації № 110050001/2014/3039 від 07 травня 2014 року у відповідності до інвойсу № 298-80076258 від 20 лютого 2014 року склала 131399,58 доларів США, що виходячи з офіційного курсу НБУ, який станом на момент подання декларації становив 11,469576 грн. за 1 долар США, в національній валюті склала - 1507097,47 гривень.

Заявлена декларантом митна вартість товару по вантажній митній декларації № 110050001/2014/3072 від 08 травня 2014 року у відповідності до інвойсу № 298-80076259 від 10 березня 2014 року склала 131399,58 доларів США, що виходячи з офіційного курсу НБУ, який станом на момент подання декларації становив 11,651347 грн. за 1 долар США, в національній валюті склала - 1530982,10 гривень.

Не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товару у вищезазначених деклараціях, Дніпропетровська митниця Міндоходів запропонувала позивачу додатково надати документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); копію митної декларації країни відправлення; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу органу доходів і зборів щодо необхідності додаткових документів уповноваженим представником декларанта для додаткового підтвердження заявленої митної вартості надано додаткові пояснення, разом з листом ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 06 лютого 2014 року та листами компанії "Dilmond Trade House Ltd" № 003/0702/DТН від 07 лютого 2014 року та № 023/0805/DТН від 08 травня 2014 року.

За результатами розгляду документів відповідачем надіслано декларанту повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання договору із третіми особами, пов'язаними із договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються та належне переведення всіх граф і назв декларації країни експорту № 82059832 від 27 лютого 2014 року.

Проте, декларантом не надано перелік додаткових документів, які запропоновано надіслати до контролюючого органу.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 110000003/2014/000015/2 від 13 травня 2014 року, яким скориговано митну вартість товару з 131399,58 доларів США до 358472,57 доларів США, застосувавши резервний метод.

Разом з цим, 13 травня 2014 року відповідачем прийнято інше оскаржуване рішення № 110000003/2014/000016/2, яким скориговано митну вартість з аналогічним збільшенням суми.

Зі змісту оскаржуваних рішень контролюючого органу вбачається, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), оскільки документи, які подані до митного оформлення для підтвердження митної вартості товару відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, а саме: в інвойсі № 298-80076258 від 20 лютого 2014 року, який видано продавцем як підстава для здійснення поставки товару та його подальшої оплати, зазначено контракт № 298 від 23 січня 2012 року, а також специфікацію № 20, проте дана специфікація підписана лише 08 квітня 2014 року, що не кореспондується із датою підписання інвойсу № 298-80076258, а в графі 10 наданого сертифікату про погодження товару № G50008 від 07 березня 2014 року зазначено, що рахунок-фактуру № 298-80076258 видано 07 березня 2014 року.

Також органом доходів і зборів в оскаржуваних рішеннях вказано, що надана сканована копія декларації країни відправлення не задовольняє вимоги щодо повноти та достовірності наданої інформації, оскільки з тексту даного документу, складеного китайською мовою неможливо з'ясувати відправника та одержувача товару, а також підстави для проведення зовнішньоекономічної операції, а вбачаються лише умови поставки FOB, що не відповідають заявленим DAP м. Кривий Ріг.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом необґрунтовано витребувано у позивача додаткові документи в підтвердження заявленої ним митної вартості товару за основним методом, оскільки подані ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" документи підтверджують числові значення складових митної вартості вогнетривкої продукції китайського виробництва.

Зазначена позиція була підтримана і Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з висновками судів першої і апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно із частиною восьмою статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про митну вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Згідно із статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За нормами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З матеріалів справи вбачається, що вартість 131399,58 доларів США задекларованого товару вогнетривкої продукції виробництва Китаю, який надійшов партіями по 307384 кг кожна, підтверджується інвойсами № 298-80076258 від 20 лютого 2014 року та № 298-80076259 від 10 березня 2014 року.

Однак, в інвойсі № 298-80076258 від 20 лютого 2014 року, який видано продавцем "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр) як підстава для здійснення поставки товару та його подальшої оплати, зазначено зовнішньоекономічний контракт № 298 від 23 січня 2012 року, укладений між позивачем та "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр), а також специфікацію № 20, проте дана специфікація підписана лише 08 квітня 2014 року, тобто практично через два місяці після складання рахунку-фактури № 298-80076258 від 20 лютого 2014 року.

Разом з цим, в графі 10 наданого сертифікату про погодження товару № G50008 від 07 березня 2014 року вказано, що інвойс № 298-80076258 видано 07 березня 2014 року, що також не відповідає даті інвойсу, а саме: 20 лютого 2014 року, який надано органу доходів і зборів для підтвердження митної вартості.

За правилами частини другої статті 53 Митного кодексу України рахунок-фактура (інвойс) є документом, що підтверджує митну вартість товару, а тому виявлена невідповідність щодо дати його складання по відношенню з датою підписання специфікації, за якою здійснюється поставка товару та датою інвойсу, яка міститься в сертифікаті походження вказує на необхідність підтвердження додатковими документами, що даний інвойс стосується саме заявленої до митного оформлення партії товару.

Проте, судами попередніх інстанцій не з'ясовано вищевказану обставину.

Окрім цього, у наданих коносаменті №10057 від 04 березня 2014 року та сертифікаті про походження товару № G50008 від 07 березня 2014 року зазначено контракт № 0188 від 13 січня 2010 року, який не є контрактом даної зовнішньоекономічної поставки.

Відповідно до наданого для митного контролю та митного оформлення сертифікату якості від 25 лютого 2014 року та пакувального листа від 20 лютого 2014 року:

- виробником та продавцем товару є компанія "NORTHERN REFRACTORIES RESOURCES DEVELOPMENT GO.LIMITED" (Китай);

- постачальником-вантажовідправником товару - компанія "LIAONING SANCAI IMPORT AND EXPORT CO.LTD" (Китай);

- покупцем - "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр);

- одержувач вантажу - позивач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Таким чином, є достатні підстави вважати, що даній поставці передувала попередня закупівля компанією "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр) продукції фірми "NORTHERN REFRACTORIES RESOURCES DEVELOPMENT GO.LIMITED" (Китай) з подальшим перепродажем для позивача.

З матеріалів справи, зокрема зі змісту копії декларації країни відправлення вбачається відсутність повноти та достовірності наданої інформації, оскільки документ, складено китайською мовою у зв'язку з чим неможливо з'ясувати відправника та одержувача товару, а також підстави для проведення зовнішньоекономічної операції, проте зі змісту даної декларації чітко визначено умови поставки FOB, що не відповідають заявленим умовам поставки DAP м. Кривий Ріг.

Слід зазначити, що за умовами поставки FOB на продавця покладаються обов'язки з митного очищення товару для експорту та всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера та витрати із завантаженням товару на судно.

Отже, до складових митної вартості товару належать фактурна вартість товару, витрати на страхування та фрахт судна.

Відповідно до поданих ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" декларацій № 110050001/2014/3039 від 07 травня 2014 року та № 110050001/2014/3072 від 08 травня 2014 року поставка товару ввезеного на митну територію України здійснювалася на умовах DAP UA м. Кривий Ріг згідно із Incoterms 2010, що відповідає укладеному зовнішньоекономічний контракт № 298 від 23 січня 2012 року, укладений між позивачем та "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр).

За умовами поставки DAP продавець зобов'язаний забезпечити перевезення товару до погодженого сторонами місці, не розвантажуючи товар, у зв'язку з чим митну вартість складає фактурна вартість товару та транспортні витрати.

У зв'язку з тим, що вид умови поставки, а також вид умови оплати є ключовими факторами складової митної вартості товарів, колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає обґрунтованими сумніви для витребування контролюючим органом додаткових документів у декларанта.

За таких обставин, вирішуючи спір по суті позовних вимог, судами попередніх інстанцій не враховано доводи органу доходів і зборів стосовно того, що товар ввезений на митну територію України за непрямим зовнішньоекономічним контрактом з компанією "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр) за ціною 0,433 доларів США/кг (4,98 грн./кг), а передувала попередня закупівля компанією "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр) продукції фірми "NORTHERN REFRACTORIES RESOURCES DEVELOPMENT GO.LIMITED" (Китай) з подальшим перепродажем для позивача.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що постачальником-вантажовідправником товару - компанія "LIAONING SANCAI IMPORT AND EXPORT CO.LTD" (Китай).

Враховуючи розбіжності щодо умови поставки та неповному дослідженню декларації країни-відправника, судам попередніх інстанцій необхідно з'ясувати вказані обставини справи.

Оскільки зовнішньоекономічна операція від виробника до отримувача через посередника "Dilmond Trade House Ltd" (Кіпр) здійснюється за двома різними умовами поставки, судами попередніх інстанцій не враховано та не дано належної оцінки ролі компанії посередника.

З урахуванням викладеного колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що суди попередніх інстанцій передчасно прийшли до висновку щодо задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, судами першої та апеляційної інстанцій не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення, що є порушенням статей 159, 195 КАС України.

При встановленні наведених фактів судами першої та апеляційної інстанцій порушені норми матеріального права, які призвели до прийняття необґрунтованого судового рішення і не можуть бути перевірені та усунуті судом касаційної інстанції.

За встановленим частиною другою статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України правилом, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки для вирішення цього спору необхідно встановлювати нові обставини, чого відповідно до частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України не може робити суд касаційної інстанції, справу необхідно направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 159, 223, 227, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Дніпропетровської митниці Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2015 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді Н. В. Васильченко

М. О. Сорока