Справа № 2а-12247/12/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Київ К/9991/69018/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Усенко Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012

у справі № 2а-12247/11/2670 Окружного адміністративного суду м. Києва

за позовом Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва (далі - ДПІ у Печерському районі м. Києва)

до суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 (далі - СПД ОСОБА_2)

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.06.2012 позов ДПІ у Печерському районі м. Києва задоволено: з СПД ОСОБА_2 стягнуто податковий борг у сумі 8453,01 грн., в тому числі: з податку на додану вартість - 1530,00 грн., податку на доходи найманих працівників - 5768,82 грн., єдиного податку - 1154,19 грн.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 16.10.2012 постанову суду першої інстанції скасував та у задоволенні позову відмовив.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову цього суду та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач просить залишити скаргу без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права у межах касаційної скарги, юридичної оцінки обставин справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що на підставі акту від 01.07.2004 про результати планової документальної перевірки ДПІ у Печерському районі м. Києва, яким зафіксовано порушення платником податків норм Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» та Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.07.2004 № 244/1740/0 на суму 11056,20 грн., з якої 10 731,57 грн. було сплачено СПД ОСОБА_2 24.02.2010 та 12.09.2010 (а.с. 20) на виконання постанови Господарського суду м. Києва від 17.03.2006 у справі № 25/5А про стягнення заборгованості в розмірі 10731,57 грн. (єдиний податок - 1750,00 грн., податок з доходів найманих працівників - 8981,57 грн.).

Станом на день сплати податкового боргу в сумі 10731,57 грн. за даними облікової картки СПД ОСОБА_2 обліковувалась пеня за несвоєчасну сплату єдиного податку та податок з найманих працівників у загальній сумі 6 923,01 грн., а також штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у загальній сумі 1 530,00 грн., визначені на підставі актів перевірок від 27.02.2006 № 98, від 27.06.2006 № 321/170122, від 27.06.2006 № 322/17-122 (а.с. 56).

Листом від 03.03.2010 (а.с. 14) ДПІ у Печерському районі м. Києва повідомила СПД ОСОБА_2 щодо наявності в нього станом на 01.03.2010 податкового боргу в загальній сумі 11665,76 грн., в тому числі з єдиного податку - 1154,19 грн., з ПДВ - 1530,00 грн., з податку на доходи найманих працівників - 8981,57 грн.

Станом на 31.08.2011 пеня у сумі 6923,01 грн. та штрафні (фінансові) санкції з податку на додану вартість у сумі 1530,00 грн. обліковувались у картках особового рахунку відповідача як не сплачені, що стало підставою для звернення до суду ДПІ у Печерському районі м. Києва із даним позовом.

У преамбулі Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-III (далі - Закон № 2181-III) зазначено, що цей Закон є спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання в установлені Законом № 2181-III строки, то ця сума визнається сумою податкового боргу, внаслідок чого до платника податків застосовуються заходи щодо стягнення боргу.

Податковий борг - це податкове зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене в установлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого зобов'язання (пункт 1.3 статті 1 Закону № 2181-III).

Тобто виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов'язання протягом установленого підпунктом 5.3.1 пункту 5.3 ст. 5 Закону № 2181-ІІІ строку.

Відповідно до статті 16 Закону № 2181-ІІІ нарахування пені на суму податкового боргу починається після закінчення встановлених строків погашення узгодженого податкового зобов'язання.

Порядок нарахування та погашення пені не передбачає узгодження її суми з платником податків, i в разі якщо платник податків, погашаючи податковий борг, не сплачує одночасно нараховану на суму такого податкового боргу пеню, така пеня в силу закону вважається частиною податкового боргу, не погашеного платником податків.

Порядок погашення податкового боргу регулюється нормами статей 6-15 Закону № 2181-III. При цьому ці норми не передбачають зупинення процедур погашення, у тому числі примусового стягнення податкового боргу в разі оскарження платником податків до суду раніше узгодженої суми податкового зобов'язання.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 зазначеного Закону стягнення коштів та продаж інших активів платника податків провадяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Саме після настання зазначених у пункту 6.2 статті 6 Закону № 2181-III обставин та з урахуванням строку, передбаченого підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Закону, виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу.

Скасовуючи судове рішення першої інстанції та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що податковим органом не було дотримано порядок стягнення податкового боргу у розмірі 8453,01 грн., зокрема, контролюючий орган на адресу СПД ОСОБА_2 не надсилав податкові вимоги щодо сплати податкового боргу на вказану суму. Відповідає доказам у справі і висновок суду апеляційної інстанції щодо недоведеності з боку ДПІ обставин стосовно наявності у відповідача податкового боргу в зазначеній сумі, оскільки в податковому повідомленні-рішенні від 06.04.2006 № 175/1710/0 та в корінцях до податкових повідомлень-рішень від 02.08.2006 зазначені інші суми податкових зобов'язань з податку на додану вартість (1020,00 грн., 340,00 грн. та 340,00 грн.) (а.с. 56, 58). Один лише факт обліку податкового боргу в облікових картках особового рахунку платника податків не є безумовним доказом податкового боргу.

Доводи, наведені ДПІ у Печерському районі м. Києва у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16.10.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст. ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев