Справа № 457/976/15-а
Суддя: Марчук В. І.
Дата ухвалення: 2015-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 457/976/15-а
провадження №2-а/457/48/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Марчука В.І.

при секретарі - Словіцькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та зміну виду стягнення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення та зміну виду стягнення.

Позовні вимоги мотивує тим, що 04 червня 2015 року він отримав постанову про адміністративне правопорушення у ВДВС Трускавецького МУЮ від 25.02.2015 року про адміністративне правопорушення, складену директором ДАБІ у Львівській області Желих Р.С. У відділ державної виконавчої служби він з'явився по листу, який надійшов з постановою «Про відкриття виконавчого провадження» ВП № 47605138 від 20.05.2015, за підписом старшого державного виконавця Кравчук Н.3.

В постанові про порушення ДБН вказано, що позивачем на відстані 0,3 м від огорожі цвинтара, на земельній ділянці належним чином не відведеній, в гаражному кооперативі «Беркут» здійснено будівництво гаражу. Позивач зазнача, що справді ним було здійснено будівництво гаражу на земельній ділянці, яку відвів йому під будівництво гаражу кооператив, як членові кооперативу про, що є підтверджуючі документи (витяг з протоколу про відведення земельної ділянки). Будівництво він здійснив у 2013 році, а протокол про порушення ДБН був складений у 2015 році. Постанова про адміністративне правопорушення складена 25.02.2015 року, а подана до ВДВС аж в кінці травня 2015 року. Постанова від 25.02.2015 року ДДАБІ у Львівській області не була йому вручена, а отримав він її аж 04 червня 2015 р. у ВДВС Трускавецького МУЮ. Ним, було пропущено строк на оскарження протоколу та постанови про адміністративне правопорушення від 25.02.2015 року у зв'язку з тим, що він не був ознайомлений з вказаною постановою з моменту її складення аж до 04.06.2015 року. 04.06.2015 року він отримав вказану постанову тільки у відділі ДВС Трускавецького МУЮ. 05 червня 2015 року позивач звернувся ло Львівського окружного адміністративного суду з позовом до директора департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Желих Романа Степановича головного державного інспектора інспекційного відділу у південному регіоні Мошовського Івана Дмитровича, начальника адміністративного відділу Лешик Ігоря Петровича, про визнання постанови про адміністративне правопорушення недійсною. 08 червня 2015 року Львівським окружним адміністративним судом була постановлена ухвала про повернення позивачу його позовної заяви у справі № 813/2871/15 у звязку з непідсудністю даному суду таких справ, яку він отримав 16.06.2015 року. Крім того, заявник зазначає, що звертався із відповідним позовом до Трускавецького міського суду. Однак під час його відсутності його адміністративний позов було повернуто ухвалою Трускавецького міського суд у від 07.08.2015 року. Так він не є юридично грамотним, то просить визнати ці причини поважними та поновити строк на оскарження вище вказаних протоколу та постанови.

Крім цього, позивач зазначає, що при накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП, а саме не враховано те, що він раніше ніколи не притягався до адміністративної відповідальності, на даний час ніде не працює, має на утриманні малолітню дитину, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зважаючи на вищевикладене позивач вважає адміністративне стягнення накладене на нього надто суворим.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

В судове засідання відповідач не з'явився, хоча його належним чином було повідомлено про розгляд справи, однак суд вирішив слухати справу у його відсутності, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів, які висвітлюють права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, на підставі їх повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_1 вірно кваліфікована за ч.6 ст.96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак при винесенні вищезазначеної постанови була порушена ст. 33 КУпАП, яка зобов'язує при накладенні стягнення враховувати характер вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Аналогічна норма закріплена і в ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч.1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вбачає підстави для поновлення позивачу строку на оскарження постанови та приходить до висновку, що постанова відповідача про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст. 96 КУпАП є законною, але з урахуванням принципів добросовісності, розсудливості, пропорційності, ст.33 КупАП, зокрема майнового стану позивача, те, що у на даний час позивач ніде не працює, має на утриманні малолітню дитину, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, ст. 23 КУпАП відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, зважаючи на відсутність негативних наслідків скоєного, суд вважає, що оскаржувану постанову слід змінити в частині накладення адміністративного стягнення з застосування ст. 22 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 102,138, 139, 160, 161,162,163,171-2 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення №8/26-ф/пз від 25.02.2015 року про накладення адміністративного стягнення, винесену директором Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Желих Р.С., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст.96 КУпАП та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6120 грн. змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 96 КУпАП, однак у відповідності до ст. 22 КУпАП ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, а справу провадженням закрити.

Постанова остаточна та оскарження не підлягає.

Суддя: В. І. Марчук