Справа № 2а-3-10
Суддя: Смілянець Андрій Павлович
Дата ухвалення: 2010-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 2а-3-10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Смілянець А.П

при секретарі Бондарук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Уманської міської санітарно-епідеміологічної станції, відділу житлового господарства Уманського міськвиконкому про встановлення бездіяльності суб'єкта владних повноважень

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися в суд з позовом про встановлення бездіяльності суб'єкта владних повноважень до Уманської міської санітарно-епідеміологічної станції, відділу житлового господарства Уманського міськвиконкому.

Позивач ОСОБА_2, який представляє також інтереси ОСОБА_1, в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що їх квартиру АДРЕСА_1 з 1.07.2004 року по 31.11.2004 року згідно акта претензії від 28.10.2004 року та акту Уманського КП ВЖ « РЕУ-1 » від 29.11.2004 року в зв'язку з порушенням цілісної системи каналізації між поверхами третім та другим, затоплювало господарсько - фекальними водами із каналізації. Згідно із вказаними обставинами погіршився санітарно - гігієнічний стан, з чим стало неможливе нормально проживати в квартирі.

Не вбачаючи самостійно вирішити дану проблему, він декілька разів, в усній та письмовій формі, звертався до Уманської міської СЕС та відділу житлового господарства Уманського міськвиконкому з проханням створити комісію для огляду АДРЕСА_2, для вжиття заходів відповідно до наданих їм владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі, при виконанні делегованих повноважень. Це підтверджується заявою від 7.09.2004 року до Уманської СЕС і ВЖГ, журналами вхідної кореспонденції ВЖК і Уманської СЕС та усними заявами в судовому засіданні по справі № 2-2376-04/2-55-05/2-9-06 « Про неналежне виконання договірних зобов'язань по утриманню будинку та відшкодування моральної та матеріальної шкоди » головного лікаря Уманської СЕС ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до неї та вона жаліє, що не відправила до нього одного з фахівців Уманської СЕС та заступника головного лікаря ОСОБА_4, що вважав за непотрібне проводити дослідження в квартирі АДРЕСА_3. Хоча згідно п. 4 « Положення про державну санітарно-епідеміологічну службу » затверджену постановою КМУ від 24.09.2004 року №1272 Держсанепідемслужба передбачає організацію та проведення вимірювання, випробування і дослідження з метою визначення впливу на стан здоров'я і життя людини повітря та інших об'єктів середовища життєдіяльності, визначених законодавством.

Відповідно до п.1,п.4 « Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу » - СЕС є урядовим органом державного управління, який діє у складі МОЗ і йому підпорядковується та здійснює у межах своїх повноважень функції головного органу у системі органів виконавчої влади у сфері забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, безпеки для здоров'я і життя людини середовища життєдіяльності. А ВЖГ Уманського міськвиконкому відповідно до ст.17

ЗУ « Про місцеві органи самоврядування » повинен контролювати підприємства, що перебувають у комунальній власності та до ст. 22 ЗУ « Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення » зобов'язані утримувати належні їм на праві власності жилі та інші приміщення відповідно до санітарних норм.

На його заяви щодо прийняття адміністрацією Уманської СЕС та ВЖГ відповідного реагування, ніяких дій не послідувало. Крім того керівництво Уманської СЕС та ВЖГ не хотіло навіть вести розмову по даному питанню ігноруючи ЗУ « Про звернення громадян » .

Порушуючи п.8,п.9,п.17 « Положення про державний санітарно епідеміологічний контроль » головний державний санітарний лікар протягом 10 днів не розглянув скаргу та не прийняв відповідне рішення, яке є обов'язковим для виконання, про проведення перевірки з оформленням акту та видачу обов'язкового для виконання припису, щодо усунення або обмеження шкідливого впливу факторів на стан здоров'я і життя людини, а при невиконанні припису -постанови.

ВЖГ порушив пункти 3,6 « Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і житлових приміщень непридатними для проживання », не залучив до обстеження стану житлового приміщення інженерно-технічних працівників житлово-експлуатаційних організацій, хоча начальник відділу житлового господарства виконавчого комітету місцевої ради входить до складу комісії, як заступник голови комісії.

Уманська СЕС та ВЖГ мали намір не проводити обстеження жилого приміщення оскільки відповідно до п.5 « Положення про порядок обстеження стану жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання » якщо під час обстеження виявлені невідповідності санітарним і технічним вимогам жилих приміщень, яку можливо і доцільно усунути шляхом проведення капітального ремонту, в установленому порядку вирішується питання про проведення такого ремонту, а вирішувати таке питання ніхто не хотів, що значно збільшило термін ліквідації аварії.

Так як ніяких дій зі сторони Уманської СЕС та відділу житлового господарства не було, а стан квартири погіршувався, то він звернувся до прокуратури м. Умані зі скаргою від 28.10.2004 року на дії Уманської СЕС та відділу житлового господарства Уманської міської ради, де просив допомогти у вирішенні даного питання та притягнути винних до відповідальності. Завдяки діям прокуратури м. Умані аварія в каналізаційній мережі була ліквідована.

Уманська СЕС провела перевірку лише за ухвалою Уманського міськрайонного суду 10.01.2005 року, через 125 днів після його письмового звернення, та через 41 день після ліквідації аварії в каналізаційній мережі, а ВЖГ за весь час так і не прийняв участі у вирішенні даного питання, тому він просить встановити факт бездіяльності Уманської міської санітарно-епідеміологічної станції та відділу житлового господарства Уманської міської ради, як суб'єкта владних повноважень та постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб'єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню законності та для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб відділу житлового господарства Уманського міськвиконкому та Уманської міської санітарно - епідеміологічної станції в зв'язку з бездіяльністю при розгляді звернень громадян, яку допустили при невиконанні делегованих їм повноважень.

Представник відділу житлового господарства Уманської міської ради в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав:

У відповідності до ст.99 КАС України визначений строк звернення до адміністративного суду Для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів особи встановлюється річний строк, який позивачем порушений. На підставі ст. 100 КАСУ пропущений строк звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні позову.

У відповідності до ст.ст. 69,70,71 КАСУ кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивачем не пред'явлено жодного доказу, який би свідчив, про факт бездіяльності відповідача. Заява від 7.09.04 року свідчить про звернення позивача до відповідача, а не є доказом його бездіяльності. Заява, яка додана до позовної заяви не зареєстрована, як того вимагає закон, тому немає доказу, що вона надходила в відділ житлового господарства, більш того у зверненні позивач просить організувати комісію по огляду його санвузла у його квартирі, що не входить до повноважень ВЖГ. Будинок №23 по вул. Котляревського перебуває у державному житловому фонді та знаходиться на балансі Уманського КП ремонтно-експлуатаційного управління №1, в компетенцію якого входить утримання жилих будинків та при будинкових територій.

Позивачем 1 листопада 2004 року був пред'явлений позов до Уманського КП « ВЖ РЕУ -1 » про неналежне виконання договірних зобов'язань по утриманню будинку та про відшкодування моральної шкоди, однак рішенням Уманського міськрайонного суду від 19.05.2008 року позивачу було відмовлено в задоволенні позову.

Також ВЖГ Уманського міськвиконкому не може погодитись з тим, що було порушення законодавства з його сторони, а саме позивач вказує на порушення ВЖГ п.п.3,6 « Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання житлових будинків і жилих приміщень непридатними для проживання ». У відповідності з ст. 7 ЖК України встановлення непридатності для проживання жилих будинків і жилих приміщень входить до повноваження виконавчого комітету міської ради народних депутатів, а не до відділу житлового господарства Уманської міської ради. Більш того у зверненні позивача не стояло питання обстеження будинку №23 по вул. Котляревського, та встановлення його непридатності для проживання, а стояло питання про створення комісії для огляду внутрішньо будинкових мереж житлового приміщення.

Представник Уманської СЕС в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що позивачем не пред'явлено жодного доказу, що свідчить про факт бездіяльності Уманської СЕС. Заява від 7.09.04 року свідчить про звернення позивача до Уманської СЕС, але не про бездіяльність. У зверненні позивач просить організувати комісію по огляду санвузла у його квартирі, що не входить до повноважень Уманської СЕС Будинок №23 по вул. Котляревського перебуває у державному житловому фонді та знаходиться на балансі Уманського КП РЕУ-1, тому саме забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій входить до функції РЕУ-1. Позивачем 1.11.2004 року був пред'явлений позов до Уманського КП « ВЖ РЕУ-1 » про неналежне виконання договірних зобов'язань по утриманню будинку та про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, однак рішенням Уманського міськрайонного суду від 19 травня 2008 року позивачу було відмовлено в задоволенні позову.

Заява відповідача зареєстрована під вхідним № 803 від 10.09.04 року з резолюцією « На розгляд. Участь у комісії міськжитлоуправління ». З ОСОБА_2 була по заяві проведена бесіда, в ході якої йому було пояснено, що в зв'язку з температурним режимом виміри в квартирі провести неможливо. В зв'язку з тим, що приватна квартира позивача, відповідно до вимог статей 10-12 ЗУ « Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення » не є об'єктом нагляду та проведення державної санітарно - епідеміологічної експертизи. Обстеження стану житлових будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам проводиться відповідно до ст. 9 ЗУ « Про житлово - комунальні послуги » та п.З ОСОБА_5 Міністрів УРСР від 26.04.1984 р. №189 « Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою їх відповідності санітарним вимогам та визнання жилих приміщень непридатними до проживання » працівниками РЕУ за участю громадськості у разі необхідності з залученням працівників СЕС. Згідно ст. 7 ЗУ « Про звернення громадян » скарга направлена в відділ житлового господарства 14.09.04 року. Запрошення прийняти участь у роботі комісії в СЕС не надходило. Прокурорське подання до міської СЕС не подавалось.

Фахівцями Уманської міської СЕС проведено лабораторне обстеження квартири, в результаті якого встановлено, що показники мікроклімату та вологості в квартирі відповідають вимогам СНиП. Крім того там проводились бактеріологічні дослідження в зв'язку з хворобою дітей позивачів. Уманською СЕС відхилення не виявлені, тобто Уманською СЕС, в межах своїх повноважень, був виконаний весь спектр заходів.

Просить в задоволенні позову відмовити, так як крім вищезазначеного, позивачем пропущений строк звернення до суду.

В судовому засіданні встановлено:

ОСОБА_2 звернувся з заявою до головного санітарного лікаря ОСОБА_3 та начальника відділу житлового господарства ОСОБА_6 7.09.04 року, в якій зазначив, що вже декілька місяців сусід з верхнього поверху підтоплює його квартиру каналізаційними змивами. В зв'язку з чим в квартирі появилась сирість, пліснява, затхлий запах, не дотримуються санітарно-епідеміологічні норми проживання в квартирі. В квартирі проживає з дітьми, які хворіють періодично на ОРЗ. Неодноразово звертався до РЕУ -1 з заявами про ліквідацію місця течі, спочатку в усній формі, а потім і в письмовій. При огляді слюсарем РЕУ - для виявлення течі нічого не було зроблено. Просив організувати комісію по огляду санвузла його квартири.

Дана заява була зареєстрована в Уманській міській СЕС під вхідним номером 803 від 10.09.2004 року.

14.09.2004 року з ОСОБА_2 була проведена бесіда в Уманській міській СЕС про неможливість проведення замірів метеофакторів, роз'яснено, що це відноситься до компетенції РЕУ. Надалі за поясненнями представника Уманської міської СЕС дана заява була направлена в відділ житлового господарства Уманського міськвиконкому по належності, що підтверджується супровідним листом від 14.09.04 за №03/1-2149.

Даних про отримання заяви ВЖГ сторони суду не надали в зв'язку з тим, що книга реєстрації вхідної кореспонденції за 2004 рік у відділі житлового господарства не збереглася, що підтверджується листом відділу житлового господарства від 28.07.2009р. за №681.

В судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що при слуханні справи за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Уманського комунального підприємства виробничо - житлового ремонтно-експлуатаційного управління №1 про неналежне виконання договірних зобов'язань по утриманню будинку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позивачами 22.05.2006 року було подано додаткову позовну заяву до Уманської міської СЕС та ВЖГ Уманського міськвиконкому про стягнення моральної шкоди, пов'язаної з бездіяльністю органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права громадян. Провадження по додатковій позовній заяві від 22.05.06 року було закрито в зв'язку з тим, що її не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

28.11.2006року позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом до Уманської міської СЕС та відділу житлового господарства про стягнення моральної шкоди заподіяної бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

28.11.2007 25.12.2006 року Уманський міськрайонний суд закрив провадження по даній справі в зв'язку з тим, що позовні вимоги не є компетенцією адміністративного суду.

14 лютого 2007 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області скасувала постанову Уманського міськрайонного суду від 25.12.2006 року, а справу направила на новий розгляд.

13.04.2007року в процесі нового розгляду адміністративної справи до Уманської СЕС та відділу житлового господарства про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., заподіяної бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, ОСОБА_2 звернувся із заявою про залишення позовної заяви без розгляду, яка була задоволена, та йому роз'яснено право повторного звернення.

27.11.2007 року позивачі звернулись в суд з позовною заявою до Уманської міської санітарно-епідеміологічної станції та відділу житлового господарства Уманського міськвиконкому про встановлення бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів свободи встановлюється річний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свої прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ЮО КАС України - порушення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити, в зв'язку з порушенням позивачами строку звернення до адміністративного суду, так як відповідачі наполягають на цьому. З матеріалів справи видно, що позивачі вперше звернулись з позовом в суд до Уманської міської СЕС та відділу житлового господарства Уманського міськвиконкому про стягнення моральної шкоди, пов'язаної з діяльністю органів державного управління і службових осіб, що ущемляють права громадян - 22.05.2006 року. Повторно з цим позовом звернулись 28.11.2006 року і за їх заявою вказаний позов 13.04.2007 року був залишений без розгляду.

Втретє з позовом до Уманської міської СЕС та відділу житлового господарства Уманського міськвиконкому про встановлення бездіяльності суб'єкта владних повноважень позивачі звернулись 27.11.2007року. Таким чином в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачами пропущений встановлений ст.99 КАС України річний строк звернення до адміністративного суду, так як з моменту, коли позивачі дізнались про порушення своїх прав, тобто з вересня 2004 року і до травня 2006 року пройшло близько двох років ( 19 місяців), між першим і другим зверненням близько 5 місяців, між другим і третім зверненням також близько 5 місяці.

Суд немає підстав для визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною.

На підставі вищевикладеного, « Положення про Державну санітарно - епідеміологічну службу » затверджену постановою КМУ від 24.09.2004 року, №1272, ЗУ « Про місцеві органи самоврядування », ЗУ « Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення », Закону України « Про звернення громадян», керуючись 10,11,99,100,159,160,161-163,167 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Уманської міської санітарно-епідеміологічної станції, відділу житлового господарства Уманського міськвиконкому про встановлення бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відмовити.

ОСОБА_5 може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського Апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: А.П. Смілянець