Справа № 826/8082/15
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 листопада 2015 року № 826/8082/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Гарника К.Ю., суддів Кобилянського К.М., Федорчука А.Б. при секретарі судового засідання Непомнящій А.О. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доМіністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Львівській області
прозобов'язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач - 1), Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі по тексту - відповідач - 2), в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, просила:

визнати бездіяльність відповідача, яка полягає у не забезпеченні повернення особистого майна позивачу, та особистого майна позивача, яке використовується для матеріально-технічного забезпечення діяльності Самбірського управління юстиції Львівської області, протиправною;

зобов'язати відповідача-2 передати позивачу його особисте майно, та особисте майно позивача, яке використовується для матеріально-технічного забезпечення діяльності Самбірського управління юстиції Львівської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 травня 2015 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/8082/15, закінчено підготовче провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 09 червня 2015 року, яке неодноразово відкладалось у зв'язку із заявою позивача про уточнення позовних вимог, у зв'язку із заявленими клопотаннями сторін, залученням третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та заміна процесуального статусу третьої особи.

У судовому засіданні 29 жовтня 2015 року позивач адміністративний позов підтримав, просив суд задовольнити його. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач- 2 участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1, начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, звільнено із займаної посади, на підставі пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, згідно наказу Міністерства юстиції України від 27 жовтня 2014 року № 2331/к.

Як зазначено позивачем, протиправність дій відповідачів полягає у заволодінні матеріальними цінностями, належних на праві власності позивачу, зокрема позивач зазначила, що для забезпечення роботи Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області використовувала особисте майно, зокрема стільці, столи, шафи, факси, комп'ютери, також, за власні кошти придбала папір, канцелярські товари та витратні матеріали.

Так, 03 лютого 2015 року позивач звернулась із заявою до Міністерства юстиції України щодо повернення особистого майна ОСОБА_1

Листом від 05 березня 2015 року № Т-2287/14 відповідач-1 повідомив ОСОБА_1, що облік основних засобів малоцінного інвентаря здійснюється відділом бухгалтерського обліку Головного управління юстиції у Львівській області, у зв'язку з чим, звернення позивача направлено за належністю до Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Однак, у зв'язку з неотриманням особистих речей, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача, остання звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Оцінивши за правилами ст. 86 КАС України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 5 Положення про Міністерство юстиції в України, Мін'юст України з метою організації своєї діяльності організовує планово-фінансову роботу в апараті Міністерства, його територіальних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку.

Водночас, відповідно до пункту 5.5 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, здійснює організаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції здійснює Головне територіальне управління юстиції з метою організації своєї діяльності.

Крім того, наказом Головного управління юстиції у Львівській області від 29.12.2012 № 1336/6 «Про облікову політику Головного управління юстиції у Львівські області» встановлено, що облік основних засобів малоцінного інвентаря здійснюється відділом бухгалтерського обліку останнього.

Матеріали справи свідчать, що 15 листопада 2012 року між позивачем та Самбірським міськрайонним управлінням юстиції укладено типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого, працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому бланків строгої звітності, матеріальних цінностей та грошових коштів.

Як вже зазначалось, згідно наказу Міністерства юстиції України від 27 жовтня 2014 року № 2331/к, ОСОБА_2, начальника Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, звільнено із займаної посади, на підставі пункту 1 статті 41 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Так, одночасно відповідачем-2 видано наказ № 1676/К «Про передачу матеріальних цінностей Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області».

Згідно акта передачі гербової печатки, матеріальних цінностей та документації Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області, на виконання наказу від 10.11.2014 № 1727/К «Про передачу матеріальних цінностей Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області», комісією, утвореною на підставі наказу № 2331/к, передано відповідні матеріальні цінності. Зокрема, матеріали справи містять перелік матеріальних цінностей Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області.

Проте, під час розгляду справи, позивачем зазначено, що останній, що не забезпечено повернення особистого майна, а саме: факсиміле - підпис ОСОБА_1 з форнітурою (оснасткою), нагороди, отримані підчас бездоганної трудової діяльності впродовж 15 років, зокрема медаль "За вагомий внесок у розвиток Самбора", відзнаки, грамоти, свідоцтва в оригіналах видані ОСОБА_1, юридична література: науково- практичний коментар цивільного, кримінального, кримінально-процесуального кодексів України, монографії, періодичні журнальні видання, оригінали квитанцій про придбання юридичної літератури, окуляри, одяг, рецепти, листки непрацездатності, медичні висновки, тощо.

Крім того, позивачем зазначено, що внаслідок повені 2014 року у приміщеннях, які не використовувались для потреб установи, розміщено особисте майно, зокрема одяг, речі особистої гігієни, документи, сережки та цепочка золоті, фотографії, посуд, електроножі, фен, праска, електрочайник, хлібопіч, глечики для квітів, вази, вазони, підставки декоративні, очищувач, глибинний насос, конвектор, газонокосилка із запасними елементами, картини, креманки, елементи декору, вода, картріджі до принтерів 5 шт (нові в упаковці), шафи книжкові, папір, засоби дезинсекції та диратизації, шафи для одягу, килим, фарба, тканина, фонтан, тощо.

Також позивач посилається на те, що майно, яке належить останній, використовується для матеріально-технічного забезпечення діяльності Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, зокрема: кольоровий принтер "окі" та витратні матеріали в упаковці ( 3 картріджі, піч), папір, жалюзі, матеріали для фотодруку, канцтовари, ламінатор та кишені, витратні матеріали для біндера, монітор, системний блок, клавіатура - 2шт, мишка - 3 шт, сейф, стіл - 9 шт, факс - 2 од., газетниці, шафи для одягу, книжкові шафи, крісла, енергозберігаючі лампочки, столи, стільці, тощо.

Однак доказів, що підтверджують право власності позивача на зазначені речі, останньою не надано.

У свою чергу, суд зазначає, що для того, щоб працівник установи міг використовувати особисті речі на робочому місці, такому працівники потрібно оформити договірні відносини між працівником та установою.

Відповідно до роз'яснень, наданих листом Державного казначейства України від 26.04.2007 № 3.4-10/1084, особисті речі працівників, що перебувають у тимчасовому розпорядженні установи, мають обліковуватися за місцем їх відповідального зберігання.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти їх здійснення. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити, як назву документа (форми), дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відтак, підставою для відображення в бухгалтерському обліку установи цінностей, переданих працівником, будуть первинні документи, які засвідчують факт передачі.

Отже, щоб користуватися на робочому місці особистими речами, працівник, по-перше, повинен укласти відповідний договір, а по-друге, передати їх на відповідальне зберігання матеріально відповідальній особі на підставі актів приймання-передачі.

Враховуючи відсутність доказів, що підтверджують право власності позивача на перелічені ним особисті речі, а також доказів бездіяльності відповідачів, зокрема наявності відмов або заборони доступу до особистих речей позивача, що у свою чергу, унеможливлює встановлення судом наявності порушеного права позивача у публічно-правових відносинах, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами доведена правомірність та обґрунтованість дій з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя К.Ю. Гарник

Судді К.М. Кобилянський

А.Б. Федорчук