Справа № 701/1862/12
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2015-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року м. Львів № 876/1299/13

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавель Р.М.

розглянувши у письмовому провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.12.2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

10.07.2012 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд до Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення 5-ї сесії 6-го скликання Берегівської міської ради №218 від 25.03.2011 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_2».

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.12.2012 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, покликаючись на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.12.2012 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задоволити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

На підставі договору купівлі-продажу від 30.12.2010 року позивачем набуто право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Келчеї,41, у м. Берегово.

Відповідно до рішення 5-ї сесії 6-го скликання Берегівської міської ради №216 від 25.03.2011 року позивач ОСОБА_1 отримала дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0538 га по АДРЕСА_1.

Рішенням 5-ї сесії 6-го скликання Берегівської міської ради №218 від 25.03.2011 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0613 га за адресою: АДРЕСА_2.

31 серпня 2011 року на підставі рішення 8 сесії 6 скликання №490 Берегівської міської ради позивачу ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0538 га по АДРЕСА_1.

Судом першої інстанції встановлено, що земельна ділянка яка належить позивачу ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку яка належить ОСОБА_2, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 22.12.2010 р. та викопіюванням з чергового кадастрового плану земельних ділянок. (а.с. 22-23 ).

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Крім цього, згідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Із змісту наведених правових норм видно, що при розгляді адміністративної справи обов'язковою повинна бути наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем, з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

При визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб'єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

Із матеріалів адміністративної справи та змісту адміністративного позову видно, що позивач оскаржує рішення 5-ї сесії 6-го скликання Берегівської міської ради №218 від 25.03.2011 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо посвідчення права власності на земельну ділянку гр.ОСОБА_2» в зв'язку із порушенням його прав на земельну ділянку.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок передачі громадянам у власність земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ст. 126 ЗК України).

Звертаючись до адміністративного суду позивач фактично має намір захистити порушене право на земельну ділянку.

Тобто, позивач звернувся до суду з позовом з приводу порушеного права, що виникає із земельних правовідносин і бажаним для позивача результатом є захист приватного інтересу, а відтак даний спір не є публічно - правовим.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що після оформлення відповідно до чинного законодавства права власності на земельну ділянку виник спір про право цивільне, а відтак і захищати свої права та інтереси особи повинні у способи, визначені ст. 152 ЗК України та ст. 16 ЦК України.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що відображена, зокрема, в постанові від 01 жовтня 2013 року у справі № 21 - 228а13.

Згідно з ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у даній адміністративній справі - закрити.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.203, ст.205, ст.206, ст.212, ст.254 КАС України, колегія суддів -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 18.12.2012 року - скасувати.

Провадження у справі № 701/1862/12 за позовом ОСОБА_1 до Берегівської міської ради Закарпатської області про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Н.В. Бруновська

Судді: М.В. Костів

Р.М. Шавель