Справа № 2016/2021/12 (2а-2016/120/12)
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 року м. Київ К/800/15354/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - судді суддів:Іваненко Я.Л., Головчук С.В., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до старшого оперуповноваженого з ОВС управління по боротьбі з корупцією в органах державної податкової служби ДПА у Харківській області Мацака Ігоря Олексійовича про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 вересня 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до старшого оперуповноваженого з ОВС управління по боротьбі з корупцією в органах державної податкової служби ДПА у Харківській області Мацака І.О., в якому, з урахуванням уточнень, просив: визнати дії відповідача щодо встановлення факту зайняття державним службовцем підприємницькою діяльністю, в порушення вимог статті 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією», відкриття адміністративного провадження та складання протоколу про адміністративне правопорушення від 23 січня 2008 року протиправними; скасувати рішення-протокол про адміністративне правопорушення від 23 січня 2008 року.

В обґрунтування позову вказував на протиправність дій суб'єкта владних повноважень, що полягали у не роз'ясненні позивачу його прав, ненаданні можливості ознайомитись з матеріалами та надати пояснення під час службової перевірки, проведеної відповідачем з перевищенням повноважень.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Постановою Ізюмського міскрайонного суду Харківської області від 19 вересня 2012 року позивачу відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою судді Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Ізюмського міскрайонного суду Харківської області від 19 вересня 2012 року у зв'язку з тим, що справа не підлягає апеляційному розгляду у порядку адміністративного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі у межах доводів касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо оскарження позивачем в касаційному порядку постанови Ізюмського міскрайонного суду Харківської області від 19 вересня 2012 року, в цій частині касаційне провадження необхідно закрити, оскільки вказане судове рішення не переглядалось в апеляційному порядку та в силу вимог частини першої статті 211 Кодексу адміністративного судочинства України не може бути предметом перегляду в суді касаційної інстанції.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позивачем подано апеляційну скаргу на постанову суду, прийняту за результатами розгляду справи з приводу дій суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, тому відповідно до положень частини 2 статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України така постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Однак такий висновок суду є передчасним та не відповідає нормам процесуального права.

Стаття 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Положення частини другої цієї статті, які застосовувались до визнання їх такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08 квітня 2015 року № 3-рп/2015, передбачали, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 1 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Так, щодо частини позовних вимог про оскарження протоколу про адміністративне правопорушення суд першої інстанції зазначив, що сам протокол є підставою для порушення справи про адмінправопорушення, в той час як до суду можна оскаржити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача суд першої інстанції відмовив з тих підстав, що під час проведення перевірки, складанні висновку та протоколу про адміністративне правопорушення, відповідач діяв у межах наданих йому повноважень.

Таким чином, оскільки предметом даного спору є правомірнісь дій відповідача щодо проведення службової перевірки та встановлення факту зайняття підприємницькою діяльністю державним службовцем, а не рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження в даній справі з посиланням на статтю 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала судді Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 211, 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2013 року скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Ізюмського міскрайонного суду Харківської області від 19 вересня 2012 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, оскарженню не підлягає.

Головуючий: Я.Л. Іваненко

Судді: С.В. Головчук

М.І. Мойсюк