Справа № 817/3199/15
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Справа № 817/3199/15 м. Рівне
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними дій та скасування податкового повідомлення-рішення.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування транспортного податку та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015 №13687-17, яким визначено податкове зобов'язання по транспортному податку з фізичних осіб у розмірі 25000 грн. 00 коп.

На обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 22.03.2011 він придбав автомобіль Toyota Highlander, сплативши транспортний податок у розмірі 868 грн. Однак, 17.09.2015 позивач за своїм місцем проживання отримав податкове повідомлення-рішення Вишгородської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області №13687-17 від 10.09.2015 про сплату транспортного податку у розмірі 25000 грн. Позивач не погоджується з таким рішенням суб'єкта владних повноважень, оскільки вважає, що зміни, які внесені до Податкового кодексу України щодо транспортного податку, повинні були вноситися не пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, а не в грудні 2014 року, а з 2015 року - вже здійснюється нарахування транспортного податку за новими ставками. Позивач зазначив в адміністративному позові, що таким чином фіскальним органом не дотримано принципу незворотності дії закону в часі, оскільки автомобіль він придбав у 2011 році, сплатив на той час транспортний збір, а транспортний податок у розмірі 25000 грн. встановлений лише з 2015 року. Крім того, позивач вказав, що в податковому повідомленні-рішенні відповідач не вказав, за який період здійснено нарахування транспортного податку, що призводить до порушення принципу пропорційності та справедливості. Тому, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015 №13687-17.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, де вказав, що нарахування та сплата транспортного податку законодавцем чітко прописана в Податковому кодексу України, зокрема пунктом 267.2 статті 267 передбачено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб.см. Тому, ОСОБА_1, який має такий автомобіль, зобов'язаний сплачувати транспортний податок у розмірі 25000 грн. Відтак, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою судді від 15.10.2015 відкрито провадження в адміністративній справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 12.11.2015, не прибув, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання також не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його уповноваженого представника.

Керуючись частиною 4 статті 122 КАС України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження, на підставі наявних у матеріалах справи належних і допустимих доказів, зміст і обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

На підставі частини 6 статті 12 та статті 41 КАС України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.03.2011 придбав автомобіль Toyota Highlander, державний номер НОМЕР_1, рік випуску 2011, об'єм двигуна 3456, та здійснив його реєстрацію (Київська область, Вишгородський район, село Нові Петрівці).

Фіскальним органом винесено податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015 №13687-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб, у розмірі 25000 грн. 00 коп. (а.с. 8-9). Дане податкове повідомлення-рішення отримане позивачем 17.09.2015.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб'єктом владних повноважень в основу податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 №13687-17, на відповідність вимогам частини 3 статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, суд зазначає наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» №71-VIII від 28.12.2014 внесено зміни до Податкового кодексу України (далі іменується - ПК України), які набрали чинності з 01.01.2015.

Зокрема, введено новий транспортний податок.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1. статті 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування. Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Підпунктом 267.5.1. пункту 267.5 статті 267 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 10.1.1. пункту 10.1 статті 10 та статті ПК України, транспортний податок у складі податку на майно віднесений до місцевих податків.

Питання щодо встановлення податку на майно відповідно до вимог цього Кодексу вирішують місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Особливістю місцевих податків та зборів є те, що вони установлюються конкретною сільською, селищною, міською радою, але в межах тих податків та зборів, що передбачені ПК України (пункти 4.2, 4.4, 10.4 ПК України).

Відповідно до пункту 12.3. статті 12 ПК України, сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктами 12.3.1. - 12.3.4. пункту 12.3. статті 12 ПК України визначено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Повноваження сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів визначені в пункті 12.4. ПК України.

Зокрема, до повноважень місцевих рад належить до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду (підпункт 12.4.3 пункту 12.4 статті 12 ПК України).

Зазначені норми узгоджуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у підпункті 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України. Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Рішенням Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27 січня 2015 року №912-38-VІ «Про встановлення місцевих податків і зборів та ставки акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на території територіальної громади села Нові Петрівці» встановлений транспортний податок та затверджене Положення про податок на майно, яке містить норми, аналогічні тим, що викладені в Податковому кодексі України щодо основних засад оподаткування транспортним податком (оприлюднене на офіційному сайті Новопетрівської сільської ради http://novipetrivtsi-rada.gov.ua/article/153).

Отже, рішення, яким введено транспортний податок на території територіальної громади села Нові Петрівці, набирає законної сили та застосовується з початку бюджетного періоду, що настає після його прийняття, що відбулось 27.01.2015.

Відтак, враховуючи закріплений в ПК України принцип стабільності податкового законодавства, визначені в пункті 12.3. статті 12, підпункті 12.4.3. пункту 12.4. статті 12 ПК України межі повноважень міських рад щодо податків та зборів, а також з огляду на норму частини 2 статті 19 Конституції України, рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, яким установлений новий місцевий податок, може бути застосоване не раніше 2016 року.

При цьому, норми підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 та пункту 56.21 статті 56 ПК України зобов'язують суд, у разі коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, приймати рішення на користь платника податків.

За таких обставин, нарахування відповідачем транспортного податку позивачу у 2015 році при прийнятті податкового повідомлення-рішення від 10.09.2015 №13687-17, суперечить загальним засадам, поняттям та принципам права та податкового законодавства.

Крім того, суд зазначає, що згідно з підпунктами 267.6.1 та 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 ПК України, обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку; податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Так, матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте Вишгородською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 10.09.2015 та відповідно було надіслано на попередню адресу позивача: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці. Однак, з 09.02.2015 місце реєстрації позивача: Рівненська область, м. Острог (а.с. 13).

Тобто, контролюючим органом всупереч вимогам підпунктів 267.6.1-267.6.2. пункту 267.6 статті 267 ПК України, нарахування транспортного податку, надіслання податкового повідомлення-рішення здійснювалося не за місцем реєстрації платника податку, та вже після 01.07.2015, тобто з порушенням строку, встановленого нормою ПК України. Фактично, у фіскального органу були відсутні підстави для нарахування позивачу податкового зобов'язання по транспортному податку, оскільки даний податок нараховується і сплачується до місцевого бюджету за місцем реєстрації платника податку.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених обставин, фіскальний орган при прийнятті податкового повідомлення-рішення не діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому дії Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області підлягають визнанню протиправними, а податкове повідомлення-рішення від 10.09.2015 №13687-17 - скасуванню.

Сплачена позивачем сума судового збору підлягає поверненню в порядку частини 1 статті 94 КАС України.

Керуючись статтями 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області щодо винесення податкового повідомлення-рішення від 10 вересня 2015 року №13687-17.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 10 вересня 2015 року №13687-17.

Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області суму судового збору у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 (двадцять) коп.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови, складеної у повному обсязі, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя К.М. Недашківська