Справа № 442/4172/15-а
Суддя: Крамар О. В.
Дата ухвалення: 2015-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/4172/15-а
Провадження № 2-а/442/132/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Харів І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від імені яких та в інтересах яких діє законний представник батько ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради про визнання бездіяльності протиправною,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися в суд із вказаним вище позовом, в обгрунтування якого посилаються на те, що ОСОБА_1, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 жовтня 2005 року, є власником квартири АДРЕСА_1.

Згідно із будинковою книгою у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2; дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради № 203 від 19 вересня 2002 року «Про визначення технічного стану житлових будинків»: "Визнано житловий будинок № 9 на вул. Жупній аварійним, який загрожує обвалом; Департаменту міського господарства "ОСОБА_6) забезпечити відселення мешканців з аварійного житлового будинку № 9 на вул. Жупній у встановлені законодавством терміни надавши квартири у відповідності до складу сім'ї".

З моменту прийняття виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради вказаного вище рішення пройшло більше як 14 років, а про результати виконання останнього, їм нічого не відомо.

27 квітня 2015 року, він звернувся із запитом про доступ до публічної інформації в якому просив виконавчий комітет Дрогобицької міської ради повідомити: на якій стадії перебуває виконання рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19 вересня 2002 року № 203 в частині забезпечення департаментом міського господарства Дрогобицької міської ради відселення мешканців з аварійного житлового будинку № 9 на вул. Жупній у встановленому законом терміни шляхом надання квартири у відповідності до складу сім'ї; про результати виконання Департаментом міського господарства рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради рішення Дрогобицької міської ради від 19 вересня 2002 року № 203 в частині забезпечення департаментом міського господарства Дрогобицької міської ради відселення мешканців з аварійного житлового будинку № 9 на вул. Жупній у встановленому законом терміни шляхом надання квартири у відповідності до складу сім'ї."

25 травня 2015 року виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради їм було надано відповідь наступного змісту: «На Ваш запит від 27.04.2015 щодо надання інформації про стан виконання рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.09.2002 № 203 в частині забезпеченням житлом мешканців з аварійного житлового будинку № 9 на вул. Жупній повідомляємо наступне.

Станом на сьогоднішній день здійснити відселення Вашої родини виконавчий комітет Дрогобицької міської ради немає можливості, оскільки протягом останнього десятиріччя житловий фонд не поповнювався вільним благоустроєним житлом, куди потрібно відселяти мешканців аварійних та ветхих будинків на постійній основі. На обліку виконавчих органів Дрогобицької міської ради перебуває 89 осіб, які користуються правом першочергового одержання житлового приміщення у зв'язку із проживанням у ветхих (аварійних) будинках.

Питання щодо відселення мешканців аварійного будинку № 9 на вул. Жупна знаходиться на контролі", відтак позивачі вважають, бездіяльність відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам ряду законів.

Позивачі та їх представник в дане судове засідання не з»явилися, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали з підстав викладених в письмовому запереченні, яке мається в матеріалах справи. Просять в задоволенні позову відмовити, оскільки такий безпідставно поданий.

Суд, з»ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх письмовими доказами шляхом дослідження, приходить до наступного.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ст. 18 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких з однієї сторони є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

З наведеного вбачається, що даний спір підсудний Дрогобицькому міськрайонному суду і його слід розглядати згідно кодексу адміністративного судочинства.

Згідно абзацу 1 частини 1 статті 21 КАС України «Підсудність кількох пов 'язаних між собою вимог» позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Статтею 55 Конституції України визначено, що: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Відповідно до п.п.2 п.«б» ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, делеговані повноваження: здійснення відповідно до законодавства контролю за належною експлуатацією та організацією обслуговування населення підприємствами житлово-комунального господарства, торгівлі та громадського харчування. побутового обслуговування, транспорту, зв'язку, за технічним станом, використанням та утриманням інших об'єктів нерухомого майна усіх форм власності, за належними, безпечними і здоровими умовами праці на цих підприємствах і об'єктах.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 112 ЖК УPCP якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, громадянам, виселюваним з цього будинку (жилого приміщення), інше благоустроєне жиле приміщення залежно від належності будинку надається виконавчим комітетом місцевої ОСОБА_7 народних депутатів чи державною, кооперативною або іншою громадською організацією, а в разі неможливості надання жилого приміщення цією організацією - виконавчим комітетом місцевої ОСОБА_7 народних депутатів.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 30, 40 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування наділені правом вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України та повинні діяти згідно принципу законності. До відання виконавчих органів міських рад належать управління об'єктами житлово-комунального господарства, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації. Виконавчі органи міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють ґі інші надані їм законом повноваження.

Статтею 7 Житлового кодексу України закріплено, що непридатні для проживання жилі будинки і жилі приміщення переобладнуються для використання в інших цілях або такі будинки зносяться за рішенням виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) ОСОБА_7 народних депутатів. Порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання встановлюється ОСОБА_7 Міністрів Української PCP.

Відповідно до ст.7 Житлового кодексу України постановою ОСОБА_7 Міністрів Української PCP № 189 від 26.04.1984 року затверджено Положення про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання (надалі - Положення).

Згідно з підпунктами б), д) пункту 7 Положення комісія виконавчого комітету місцевої ОСОБА_7 народних депутатів: б) обстежує стан жилого будинку (жилого приміщення) та складає акт за формою, що встановлюється Міністерством житлово-комунальною господарства У PCP; д) при визнанні жилого будинку (жилого приміщення) непридатним для проживання вносить виконавчому комітетові місцевої ОСОБА_7 пропозицію з проектом відповідною рішення,

За приписами ст. 111 Житлового кодексу України якщо будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, у зв'язку з непридатністю для проживання підлягає знесенню або будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий, інше благоустроєне жиле приміщення надається виселюваним державною, кооперативною або іншою громадською організацією, якій належить будинок, що підлягає знесенню, або якій призначається підлягаючий переобладнанню будинок (жиле приміщення), а в разі відсутності цієї організації чи неможливості надання нею жилого приміщення - виконавчим комітетом місцевої ОСОБА_7 народних депутатів.

Відповідно до п. 1.1. рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 19.09.2002 № 203 «Про визнання технічного стану квартир та будинків» житловий будинок № 9 на вул. Жупна визнаний аварійний, що загрожує обвалом.

Пунктом 3 цього рішення зобов'язано департамент міського господарства Дрогобицької міської ради забезпечити у встановлені законом терміни відселення мешканців з аварійних будинків. Згідно п. 12 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (лист Верховного Суду України від 26.05.2001 р.) враховуючи, що згідно зі ст. 112 ЖК наймачі жилих приміщень у будинках державного або громадського житлового фонду підлягають виселенню з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом, незалежно від того, чи перебувають вони на черзі на поліпшення житлових умов, слід вважати, що в разі невиконання обов'язку по відселенню організацією або виконавчим комітетом ради, яким належить будинок, зазначений наймач має право пред'явити до них позов про надання жилого приміщення.

Ст. 64 ЖК України передбачає принцип рівності прав і обов'язків наймача житла та членів його сім'ї. Наймач, на ім'я якого видано ордер і з яким укладено договір найму жилого приміщення, не має ніяких переваг перед членами своєї сім'ї. Він є лише представником своєї сім'ї перед наймодавцем.

За договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) - житло для проживання у ньому на певний строк за плазу (ст. 810 ЦК).

Правове регулювання договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, здійснюється житловим законодавством.

Сторонами договору є наймодавець та наймач, якими можуть бути фізичні та юридичні особи. Якщо наймачем є юридична особа, вона може використовувати житло лише для проживання у ньому фізичних осіб.

Істотними умовами договору є умови про предмет та плату. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Причому помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.

Специфіка договору найму (оренди) житла полягає в наявності низки особливостей змісту прав та обов'язків сторін, зокрема наймача. Основні обов'язки наймача житла (ст. 815 ЦКУ): 1.) використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Причому він не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця; 2.) своєчасно вносити плату за житло (у строк встановлений договором найму житла, а якщо строк не встановлено - щомісяця). Крім того, зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму; 3.) здійснювати поточний ремонт житла, переданого у найм. якщо інше не встановлено договором.

Наймач має право: 1)вселити у житло інших осіб для постійного проживання у ньому за взаємною згодою з особами, які постійно проживають разом із ним, та за згодою наймодавця; 2) дозволити, за попереднім повідомленням наймодавця. тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом, тому повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строк) проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання; 3.) переважне право на укладення договору найму житла на новий строк у разі спливу строку договору, а у разі продажу житла переважне перед іншими особами право на його придбання.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.10.2005 року серії СВХ №535598 ОСОБА_1 є не квартиронаймачем, а власником квартири № 2 на вул. Жупна, 9 згідно договору купівлі продажу № 2544 від 14.10.2005, зареєстрованого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу. Отже, норми ст. 110. 111, 112 Житловою кодексу в даному випадку не поширюються на гр. ОСОБА_1 та членів його сім'ї.

Судом встановлено, що Рішення про знесення чи переобладнання житлового будинку № 9 та кв. № 2 на вул. Жупна не приймалось, а колишній власник квартири № 2 на вул. Жупна, 9 ОСОБА_8, а згодом і ОСОБА_9, скористалися своїм правом на відчуження майна в такому аварійному стані, в якому воно було вже на той час. У 2005 році ОСОБА_1 придбав нерухоме майно у аварійному будинку, що загрожує обвалом. Тобто, будинок визнано аварійним та таким, що загрожує обвалом у 2002 році - коли власником був гр.. ОСОБА_8. який і мав право на відселення його в благоустроєне житло. Проте гр.. ОСОБА_8 на свій розсуд розпорядився своїм нерухомим майном у аварійному будинку продавши його гр.. ОСОБА_9, який вже свідомо купляв нерухомість в аварійному будинку, що загрожує обвалом, так само як і ОСОБА_1

Рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради «Про визнання технічного стану житлових будинків» було винесено 19 вересня 2002 року № 203, а позивач здійснив купівлю квартири 14 жовтня 2005 року, зареєструвавши 02 лютого 2006 року місце проживання в квартирі № 2 на вул. Жупна, 9, а решта позивачів зареєструвалися за цією ж адресою 19 травня 2007 року.

Тому за таких обставин, позивачам слід звернутися з позовною заявою до продавця квартири про розірвання договору купівлі-продажу жилого будинку та відшкодування грошової суми та збитків.

Суд критично оцінює посилання представника позивача на рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 23.06.2003 по справі за позовом ОСОБА_7 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про надання житлового приміщення у зв'язку з виселенням з будинку, що загрожує обвалом, оскільки згідно листа Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 № 2379/12 відповідно до частини першої статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас частиною четвертою статті 72 КАС України вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування, а тому з огляду на наведене суд приходить до переконання, що позивачі помилково посилаються на вказане вище рішення суду.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 71 КАС України, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, та судом таких в процесі розгляду справи не здобуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 КАС України «при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково».

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов безпідставний та задоволенню не підлягає, оскільки суб»єкт владних повноважень діє в межах діючого законодавства.

Виходячи з наведеного та керуючись ст..ст.9, 17-18, 71, 86, 99, 159-163 КАС України, суд-

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, малолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від імені яких та в інтересах яких діє законний представник батько ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, Департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради про визнання бездіяльності протиправною відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, а у випадку відкладення складення постанови у повному обсязі чи її прийняття у письмовому провадженні в цей же строк з дня отримання копії постанови.

Постанова виготовлена в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В