Справа № 2а-1004/10/2670
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2010-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

місто Київ

29 січня 2010 року № 2а-1004/10/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Блажівської Н. Є., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

За позовом ОСОБА_1

до Окружної виборчої комісії Територіального виборчого округу № 223

провизнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центральної виборчої комісії та Окружної виборчої комісії Територіального виборчого округу № 223 про встановлення того, що Відповідачі Центральна виборча комісія та Окружна виборча комісія Територіального виборчого округу № 223 не виконали своїх обовязків, покладених нормами Конституції України та Закону України «Про вибори Президента України», внаслідок чого порушили права Позивача, свободи і законні інтереси, закріплені нормами Конституції України, над конституційною нормою Конвенцією про захист прав людини та основних свобод і Протоколом № 1 до неї, вчинили дискримінацію відносно Позивача і завдали матеріальних збитків і моральної шкоди; стягнення з Відповідачів на користь Позивача грошові кошти за період роботи в ДВК № 3 з 24 грудня 2009 року по 30 грудня 2009 року, виходячи зі ставки 744,00 грн. вказаної ОВК в договорах про надання ДВК послуг з підготовки та проведення виборів Президента України і для компенсації моральної шкоди двадцять пять тисяч грн., виходячи з вартості дворазового санаторно-курортного лікування на Південному побережжі Криму.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Центральною виборчою комісією та Окружною виборчою комісією Територіального виборчого округу № 223 порушено закріплені чинним національним та міжнародним законодавством України конституційні та виборчі права Позивача, зокрема, перешкоджено ОСОБА_1 з 24 грудня 2009 року виконанню повноважень секретаря ДВК № 3 ТВО № 223, вкрадено публічну посаду і оплату з 24 грудня 2009 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 січня 2010 року № 2а-1004/10/2670 повернуто позовну заяву в частині позовних вимог про встановлення того, що Центральна виборча комісія не виконала своїх обовязків, покладених нормами Конституції України та Закону України «Про вибори Президента України», внаслідок чого порушила права Позивача, свободи і законні інтереси, закріплені нормами Конституції України, надконституційною нормою Конвенцією про захист прав людини та основних свобод і Протоколом № 1 до неї, вчинила дискримінацію відносно Позивача і завдала матеріальних збитків і моральної шкоди; стягнення з Центральної виборчої комісії на користь Позивача грошові кошти за період роботи в ДВК № 3 з 24 грудня 2009 року по 30 грудня 2009 року, виходячи зі ставки 744,00 грн. вказаної ОВК в договорах про надання ДВК послуг з підготовки та проведення виборів Президента України і для компенсації моральної шкоди двадцять пять тисяч грн., виходячи з вартості дворазового санаторно-курортного лікування на Південному побережжі Криму.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом адміністративного позову є порушене право Позивача як члена територіальної виборчої комісії, повязане з оплатою її праці, як секретаря територіальної виборчої комісії.

Суд звертає увагу на те, що оплата праці членів територіальних виборчих комісій під час виборів Президента України є невідємно повязаною із забезпеченням виборчого процесу в Україні, оскільки спрямована на досягнення єдиної мети належне забезпечення процесу виборів Президента України.

Чинне законодавство України для позначення усіх процедурних дій, спрямованих на підготовку і проведення виборів використовує термін «виборчий процес». Враховуючи специфіку виборчого законодавства України, під виборчим процесом Суд розуміє узагальнену діяльність уповноважених органів і громадян держави, спрямовану на підготовку і проведення виборів. Кожна окрема процедура складається з послідовності певних дій, для яких характерні певні часові рамки і відповідне коло субєктів.

Оплата праці членів територіальних виборчих комісій входить до системи взаємоповязаних процедурних дій, які становлять систему виборчого процесу в Україні.

Таким чином, правовідносини, що виникли між Позивачем та Відповідачами, є правовідносинами, повязаними з виборчим процесом.

Відтак, Суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний спір повинен розглядатися за правилами статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали адміністративного позову та вимоги чинного процесуального законодавства України, Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України позовні заяви щодо рішень, дій чи бездіяльності виборчої комісії, комісії з референдуму, членів цих комісій може бути подано до адміністративного суду у п'ятиденний строк з дня прийняття рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.

Особливості обчислення строків у справах, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму, та наслідки їх порушення визначено статтею 179 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до частини 1 статті 179 Кодексу адміністративного судочинства України, на обчислення строків, встановлених статтями 172 177 цього Кодексу, не поширюються правила частин другої десятої статті 103 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 179 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що днем бездіяльності є останній день встановленого законом строку, в який мало бути вчинено дію або прийнято рішення.

Днем подання позовної заяви, апеляційної скарги є день їх надходження до відповідного суду. Строки подання позовних заяв і апеляційних скарг, встановлені статтями 172 177 цього Кодексу, не може бути поновлено. Позовні заяви, апеляційні скарги, подані після закінчення цих строків, суд залишає без розгляду (частина 5 статті 179 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, про допущення Відповідачем протиправної, на думку Позивача, бездіяльності, що тривала з 24 грудня 2009 року по 30 грудня 2009 року, ОСОБА_1 дізналася ще 30 грудня 2009 року.

Вищевказане підтверджується також і зазначеними в позовній заяві доводами про те, що ОСОБА_1 30 грудня 2009 року, 4 січня 2010 року, 6 січня 2010 року, 12 січня 2010 року та 13 січня 2010 року усно зверталася до членів ОВК, та 15 січня 2010 року подавала письмову скаргу до ОВК.

Наведене свідчить про те, що Позивач, починаючи з 30 грудня 2009 року, була обізнаною з фактом протиправної, на її думку, бездіяльності Відповідача.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обовязків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи вищевикладене, Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва із порушенням строку звернення до адміністративного суду, оскільки адміністративний позов подано до Окружного адміністративного суду міста Києва 28 січня 2010 року (про що свідчить відповідний реєстраційний напис на першій сторінці позовної заяви), а тому, відповідно до частини 5 статті 179 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 172, 179 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до Окружної виборчої комісії Територіального виборчого округу № 223 про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів залишити без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 172 - 175 цього Кодексу (за винятком випадків, визначених частиною четвертою цієї статті), набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення Вищого адміністративного суду України набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Судові рішення за наслідками розгляду справ, визначених статтями 172 - 175 цього Кодексу, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у дводенний строк з дня їх проголошення, а судові рішення, ухвалені до дня голосування, - не пізніше двадцять четвертої години дня, що передує дню голосування (частина 5 статті 177 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Н. Є. Блажівська