Справа № 344/166/15а,2а/344/147/15
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2015-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року Справа № 876/6546/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними дій,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради про визнання незаконними дій.

Позивачка посилалася на те, що відповідачем безпідставно відмовлено їй у погодженні проекту відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 у зв'язку із невідповідністю проекту генеральному плану забудови с. Угорники вимогам Земельного кодексу України.

Вважаючи таку відмову безпідставною, позивачка звернулася до суду та просила: визнати незаконним та скасувати рішення Угорницької сільської ради від 09.09.2014 року в частині відмови в погодженні ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (АДРЕСА_1), цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; зобов'язати голову сільради с. Угорники задовольнити законні вимоги щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (АДРЕСА_1), цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1, подавши на неї апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що Земельним кодексом України їй надано право на зміну цільового призначення земельної ділянки, а сільська рада без достатніх на це законних підстав відмовила їй у задоволенні заяви.

Апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Особи, які беруть участь в справі, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте в судове засідання не прибули, що є підставою для її розгляду в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

У справі встановлено, що згідно договору дарування від 06.02.2014р. посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за №476, позивачка як обдарована стала власником земельної ділянки площею 0.0995 га, розташованої в АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства.

В 2014 році позивачка замовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0.0995 га, розташованої в АДРЕСА_1.

28.08.2014 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної вище земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства в землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Угорницької сільської ради від Івано-Франківської міської ради від 09.09.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою відведення земельної ділянки у зв'язку із тим, що даний проект не погоджено відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України та не відповідає затвердженому Генеральному плану с. Угорники.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачці у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що поданий позивачем проект землеустрою відведення земельної ділянки не відповідає вимогам Земельного кодексу України, а тому, відповідач, відмовляючи у затвердженні такого, діяв з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам зазначає наступне.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад відноситься питання регулювання земельних відносин, у відповідності до чинного законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Земельного кодексу України, зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок. Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту проводиться сільською, селищною, міською радою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Згідно із частинами 4, 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У справі встановлено, що позивачкою було подано проект землеустрою відведення земельної ділянки, в якому відсутнє погодження головного архітектора міста і департаменту містобудування та архітектури виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач належними доказами довів законність прийнятого рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою відведення земельної ділянки, оскільки поданий проект не був погоджений у спосіб, визначений законом, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.05.2015 року у справі №344/166/15-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.М. Багрій

Судді : А.І. Рибачук

Д.М.Старунський