Справа № 442/7021/15-а
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2015-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/7021/15-а
Провадження № 2-а/442/224/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді: Коваля Р.Г.

при секретарі: Далявській Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення сесії Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 18.09.2015 року за № 761 «Про скасування рішення 31 сесії 6 скликання № 546 від 30.01.2015 року та про визнання протиправним та скасування рішення сесії Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 847 «Про подолання вето сільського голови», -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення чергової 36-ої сесії шостого скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 761 від 18 вересня 2015 року «Про скасування рішення 31-ої сесії шостого скликання Лішнянської сільської ради за №546 від 30 січня 2015 року»; визнати протиправним та скасувати рішення чергової сесії шостого скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за №847 від 07 жовтня 2015 року «Про подолання вето сільського голови»; зобов'язати Лішнянську сільську раду Дрогобицького району Львівської області повторно виключно у спосіб та порядок, передбачений Законом розглянути її заяву від 11 серпня 2015 року про погодження акту меж земельної ділянки площею 0,0543 га для ведення ОСГ в урочищі Замішута у селі Лішня Дрогобицького району без підпису сусіднього землевласника ОСОБА_3, який безпідставно відмовляється підписати акт узгодження меж із сусідніми землекористувачами (землевласниками) на цю земельну ділянку; стягнути із відповідача у її користь судові витрати, понесені під час розгляду даного адміністративного судового процесу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням 31 сесії 6-го скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 30 січня 2015 року за № 546 «Про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення ОСГ та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки» їй надано дозвіл на виділення земельної ділянки площею 0,0543 га для ведення особистого селянського господарства у селі Лішня в урочищі Замушіта, а також надано дозвіл на складання проекту відведення цієї земельної ділянки у відповідності до даного рішення із земель населеного пункту. При цьому, пунктом 3.1 згаданого рішення зобов'язано її замовити у ліцензованій організації, яка має ліцензію на право проведення робіт із землеустрою відповідно до закону, виготовити проект відведення земельної ділянки, погодити його у встановленому законом порядку і передати на затвердження сесії Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області. У процесі виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки із земель населеного пункту - села Лішні Дрогобицького району Львівської області, який вона замовила у ліцензованій організації у відповідності до рішення сесії сільської ради за № 546 від 30 січня 2015 року та з урахуванням положень статей 25 та 50 Закону України «Про землеустрій», у неї виникли труднощі щодо погодження меж цієї земельної ділянки із сусіднім землевласником (землекористувачем) ОСОБА_3, який безпідставно відмовився погодити акт узгодження меж на земельну ділянку площею 0,0543 га для ведення ОСГ в урочищі Замішута у селі Лішня. З метою усунення вищезазначених перешкод у виготовленні згаданої технічної документації із землеустрою та у подальшому під час вирішення питання щодо погодження цієї технічної документації із органами Держкомзему та її затвердження органом місцевого самоврядування села Лішня, 11 серпня 2015 вона звернулась із відповідною заявою до Лішнянського сільського голови, що зареєстрована у відповідача за вхідним № 277. Згідно цієї заяви позивач просила вирішити Лішнянську сільську раду питання щодо погодження меж земельної ділянки площею 0,0543 га для ведення ОСГ в урочищі Замішута у селі Лішня із сусідніми землекористувачами та землевласниками без підпису суміжного землевласника ОСОБА_3, який безпідставно не підписує згаданого акту. За результатами розгляду вищезгаданої заяви, яка була винесена сільським головою на розгляд чергової сесії сільської ради, 18 вересня 2015 року рішенням 36 сесії 6 скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 761 скасовано рішення 31 сесії 6-го скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 30 січня 2015 року за № 546 «Про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення ОСГ та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1». Не погодившись із прийнятим рішення сесії сільської ради за № 761 від 18 вересня 2015 року, Лішнянський сільський голова у порядку та строки, передбачені положеннями статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виніс розпорядження Лішнянського сільського голови від 22 вересня 2015 року «Про зупинення рішення Лішнянської сільської ради від 18 вересня 2015 року за № 761. Проте, всупереч винесеному розпорядженню сільського голови, на засіданні сесії Лішнянської сільської ради від 07 жовтня 2015 року прийнято рішення за № 847 «Про подолання вето сільського голови», згідно якого вирішено залишити в силі рішення 36 сесії 6 скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 761 від 18 вересня 2015р. Ознайомившись із оскаржуваними рішеннями сесій Лішнянської сільської ради за № 761 від 18 вересня 2015 року та за № 847 від 07 жовтня 2015 року, вона вважає їх протиправними та такими, що підлягають до скасування. Оскаржуване рішення 36 сесії 6 скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 761 від 18 вересня 2015 року прийнято відповідачем лише із посиланням на положеннях статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» як на правову підставу норми матеріального закону для його прийняття. Проте, згаданою нормою Закону жодним чином не віднесено до компетенції сільських, селищних міських рад право на скасування рішень сесій цих рад, прийнятих у рамках пленарних засідань сесій ради. При цьому, частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» чітко визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку. Згідно офіційного тлумачення, що міститься у рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року, чітко та однозначно визначено, що «Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами та не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, що є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами. Тому, вважає, що оскаржуване рішення Лішнянської сільської ради за № 761 від 18 вересня 2015 року прийнято із грубим порушенням ряду норм Конституції України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки ним протиправно та у порушення законних прав та її інтересів скасовано рішення сесії Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 30 січня 2015 року за № 546 «Про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення ОСГ та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1», внаслідок чого у неї виникли правовідносини щодо реалізації суб'єктивних прав на безоплатне отримання у власність у межах норм, передбачених законом, із земель села Лішня Дрогобицького району Львівської області земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Оскаржуваним рішенням сесії Лішнянської сільської ради за № 847 від 07 жовтня 2015 року «Про подолання вето сільського голови», вирішено залишити в силі рішення 36 сесії 6 скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 761 від 18 вересня 2015 року, і таке рішення явно не узгоджується та суперечить положенням частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно якої законодавцем визначено, що «Рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний термін з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним , міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень; Рада зобов'язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення; якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності». Крім цього, згаданим рішенням сесії її знову протиправно, у супереч передбаченої матеріальним законом процедури та порядку, в супереч цілком вірним застереженням Лішнянського сільського голови, які містяться у його розпорядженні від 22 вересня 2015 року за № 28 «Про зупинення рішення Лішнянської сільської ради від 18 вересня 2015 року за № 761», залишено в силі явно протиправне та незаконне рішення 36 сесії 6 скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 761 від 18 вересня 2015 року чим у черговий раз грубо порушено ряд її законних прав та інтересів. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що зазначені рішення сесії відповідача підлягають до скасування.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав у повному обсязі із підстав зазначених в позовній заяві, та додатково повідомив, що під час прийняття оскаржуваного рішення сесії Лішнянської сільської ради за № 761 від 18 вересня 2015 року відповідачем повністю проігноровано регламент сільської ради та не вирішуючи по суті питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про погодження спірних меж земельної ділянки, на яку позивачем виготовляється технічна документація із землеустрою на підставі наданого дозволу сільської ради з метою подальшої приватизації цієї земельної ділянки як вільної земельної ділянки із земель Лішнянської сільської ради, депутати сільської ради безпідставно запропонували розглянути питання щодо скасування попередньо прийнятого рішення 31 сесії 6-го скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 30 січня 2015 року за № 546 «Про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення ОСГ та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1». Адже, розгляд такого питання не було навіть включено до порядку сесії сільської ради, на якому прийнято це оскаржуване рішення відповідача. Оскільки рішення відповідача № 761 від 18 вересня 2015 року прийнято із грубим порушенням норм матеріального та процесуального законів, а також із порушенням встановленої законом процедури із розгляду питання, та підлягає до скасування як протиправне. Оскільки внаслідок його прийняття грубо порушено права позивача ОСОБА_1, то вето сільського голови було застосовано цілком законно до цього рішення сесії Лішнянської сільської ради. Відтак є незаконним рішення Лішнянської сільської ради за № 847 від 07 жовтня 2015 року «Про подолання вето сільського голови», згідно якого вирішено залишити в силі явно незаконне та протиправне рішення 36 сесії 6 скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 761 від 18 вересня 2015 року. Одночасно представник позивача наголосив на тому, що відповідно до певних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» за наслідками розгляду питання про накладення на рішення сільської ради вето сільського голови, сільська рада уповноважена приймати рішення про підтвердження такого раніше прийнятого рішення, а не рішення про залишення у силі ветованого сільським головою рішення сесії сільської ради.

Представник відповідача Лішнянський сільський голова - вказав, що у повній мірі погоджується із заявленими позивачем позовними вимогами із підстав, зазначених у позові, що свідчить про фактичне визнання ним позовних вимог. Додатково повідомив суду, що оскаржувані рішення відповідача не грунтуються на нормах закону, якими врегульовані спірні правовідносини, а викликані неприязним відношенням ряду депутатів сільської ради до громадян, які не є корінними жителями села Лішня, в тому числі і безпідставно неприязним ставленням до особи позивача у справі.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що адміністративний позов підлягає до задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Згідно змісту статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території цих сіл належить розпорядження землями територіальної громади.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень, а також у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зазначені положення Конституції України кореспондуються зі статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності на земельну ділянку із земель комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом а бо за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у тому числі у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. При цьому, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених законом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно із положеннями частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, в даному випадку, особистого селянського господарства, подає клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає ці земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовані розміри, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні). Відповідно до положень частини 7 статті 118 Земельного кодексу України чітко передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність громадян відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що згідно рішення 31 сесії 6-го скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 30 січня 2015р. за № 546 «Про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення ОСГ та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки» позивачу у справі, - ОСОБА_1 надано дозвіл на виділення земельної ділянки площею 0,0543га для ведення особистого селянського господарства у селі Лішня в урочищі Замушіта, а також надано мені дозвіл на складання проекту відведення цієї земельної ділянки у відповідності до даного рішення сесії із земель населеного пункту. Пунктом 3.1 згаданого рішення зобов'язано гр.ОСОБА_1 замовити у ліцензованій організації, яка має ліцензію на право проведення робіт із землеустрою відповідно до закону, виготовити проект відведення земельної ділянки, погодити його у встановленому законом порядку і передати на затвердження на сесію Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області.

У процесі виготовлення ліцензованою організацією технічної документації із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки із земель населеного пункту, - села Лішні, Дрогобицького району Львівської області, який позивач замовила у відповідності до рішення сесії сільської ради за №546 від 30 січня 205р. та з урахуванням положень статей 25 та 50 ЗУ «Про землеустрій», у неї виникли труднощі щодо погодження меж цієї земельної ділянки із сусіднім землевласником (землекористувачем) ОСОБА_3, який безпідставно відмовився погодити акт узгодження меж на земельну ділянку площею 0,0543 га для ведення ОСГ в урочищі Замішута у селі Лішня.

Відтак, з метою усунення вищезазначених перешкод у виготовленні згаданої технічної документації із землеустрою та у подальшому під час вирішення питання щодо погодження цієї технічної документації із органами Держкомзему та її затвердження органом місцевого самоврядування села Лішня, 11 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась із відповідною заявою до Лішнянського сільського голови, що зареєстрована у відповідача за вхідним № 277. Згідно цієї заяви позивач просила вирішити Лішнянську сільську раду питання щодо погодження меж земельної ділянки площею 0,0543 га для ведення ОСГ в урочищі Замішута у селі Лішня із сусідніми землекористувачами та землевласниками без підпису суміжного землевласника ОСОБА_3, який безпідставно не підписує згаданого акту.

Під час розгляду на черговій сесії Лішнянської сільської ради Дрогобицького району заяви ОСОБА_1 із розгляду питання щодо погодження меж земельної ділянки площею 0,0543 га для ведення ОСГ в урочищі Замішута у селі Лішня із сусідніми землекористувачами та землевласниками без підпису суміжного землевласника ОСОБА_3, який безпідставно, за твердженням позивача, не підписує згаданого акту, Лішнянською сільською радою прийнято оскаржуване рішення № 761 від 18 вересня 2015 року Згаданим рішенням відповідачем скасовано попередньо прийняте ним рішення 31 сесії 6-го скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області від 30 січня 2015 року за № 546 «Про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення ОСГ та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки» позивачу у справі, - ОСОБА_1 Водночас, частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Згідно офіційного тлумачення Конституційного Суду України у справі №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року надано роз'яснення, що «Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами та не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, що є гарантією стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами.

Крім цього, оскаржуваним рішенням Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 761 від 18 вересня 2015 року скасовано рішення Лішнянської сільської ради від 30 січня 2015 року № 546 «Про надання згоди на виділення земельної ділянки для ведення ОСГ та надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_1», яке є ненормативним актом органу місцевого самоврядування індивідуальної дії, що відноситься до певного суб'єкта, і яке вичерпує свою юридичну силу після його реалізації, та внаслідок прийняття якого у позивача виникли правовідносини щодо реалізації її суб'єктивних прав на безоплатне отримання у власність у межах норм, передбачених законом, із земель села Лішня Дрогобицького району Львівської області земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Тому, приймаючи оскаржуване рішення сесії № 761 від 18.09.2015 року, відповідач порушив особисті права позивача ОСОБА_1 у частині реалізації встановленого матеріальним законом її права на безоплатне отримання із вільних (незайнятих) земель комунальної власності села Лішня земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також вийшов за межі своїх повноважень та прийняв таке рішення із грубим порушенням процедури, встановленої для можливості розгляду такого питання, оскільки дане питання не було включено до розгляду у порядок денний сесії сільської ради. Відтак, таке рішення органу місцевого самоврядування є протиправним та підлягає до скасування.

Положеннями частини 4 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено порядок зупинення рішення сесії органу місцевого самоврядування його головою та встановлено процедуру повторного розгляду такого зупиненого рішення головою органу місцевого самоврядування.

Так, рішення сільської, селищної, міської ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Оскільки Лішнянським сільським головою цілком законно та у межах своїх повноважень із дотриманням визначеної законом процедури накладено вето на протиправне рішення відповідача № 761 від 18.09.2015 року із підстав невідповідності цього рішення нормам матеріального закону та у зв'язку із тим, що таке рішення явно суперечить положенням рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року у справі №1-9/2009 та порушує законні права та інтереси позивача ОСОБА_1, а оскаржуваним рішенням Лішнянської сільської ради № 847 від 07 жовтня 2015 року «Про подолання вето сільського голови» залишено у силі це протиправне рішення від 18 вересня 2015 року, то таке рішення теж підлягає до скасування як протиправне та таке, що прийнято із порушенням встановленої законом процедури та поза межами повноважень, якими наділено відповідача у справі у відповідності до положень частини 4 статті 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Щодо задоволення позовних вимог у частині зобов'язання відповідача Лішнянську сільську раду Дрогобицького району Львівської області повторно виключно у спосіб та порядок, передбачений Законом, розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 серпня 2015 року про погодження акту меж земельної ділянки площею 0,0543 га для ведення ОСГ в урочищі Замішута у селі Лішня Дрогобицького району без підпису сусіднього землевласника ОСОБА_3, який безпідставно відмовляється підписати акт узгодження меж із сусідніми землекористувачами (землевласниками) на цю земельну ділянку, суд прийшов до переконання, що така вимога теж підлягає до задоволення, оскільки дане питання всупереч визначеного порядку денного чергової 36-ої сесії шостого скликання Лішнянської сільської ради фактично не було розглянуто у спосіб, встановлений ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Такі обставини свідчать про бездіяльність відповідача під час зволікання із належного вирішення цього питання, а згадана позовна вимога підлягає до задоволення адміністративним судом відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 162 КАС України.

Керуючись ст. ст. 9 - 12, 71, 86, 94, 138, 139, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення чергової 36-ої сесії шостого скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 761 від 18 вересня 2015 року «Про скасування рішення 31-ої сесії шостого скликання Лішнянської сільської ради за № 546 від 30 січня 2015 року».

Ввизнати протиправним та скасувати рішення чергової сесії шостого скликання Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області за № 847 від 07 жовтня 2015 року «Про подолання вето сільського голови».

Зобов'язати Лішнянську сільську раду Дрогобицького району Львівської області повторно виключно у спосіб та порядок, передбачений Законом, розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 серпня 2015 року про погодження акту меж земельної ділянки площею 0,0543 га для ведення ОСГ в урочищі Замішута у селі Лішня Дрогобицького району без підпису сусіднього землевласника ОСОБА_3, який безпідставно відмовляється підписати акт узгодження меж із сусідніми землекористувачами (землевласниками) на цю земельну ділянку.

Стягнути з Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області в користь ОСОБА_1 487 гривень 20 копійок судового збору.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з моменту її проголошення шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Суддя: Р.Г. Коваль