Справа № 2а-2709/10/2070
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2015 р. м. Київ К/9991/43786/12

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого Нечитайла О.М.

Суддів Ланченко Л.В.

Пилипчук Н.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження

касаційну скаргу Борівського комунального підприємства теплових мереж

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2012 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року

у справі №2-а-2709/10/2070

за позовом Ізюмської об'єднаної державної податкової інспекції у Харківській області

до Борівського комунального підприємства теплових мереж

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Ізюмська об'єднана державна податкова інспекція у Харківській області (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Борівського комунального підприємства теплових мереж (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 06 лютого 2012 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року, позовні вимоги задовольнив частково, стягнув з відповідача заборгованість перед бюджетом у розмірі 65 035,90 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

Вважаючи, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на касаційну скаргу відповідача до суду касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

Відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 12 березня 2003 року та перебуває на податковому обліку у Борівському відділенні Ізюмській ОДПІ Харківської області.

З матеріалів справи вбачається, що згідно облікової картки платника податків за підприємством рахувалася заборгованість зі сплати податків, зборів та інших обов'язкових платежів у розмірі 294 881,71 грн.

Внаслідок несплати суми заборгованості позивачем у відповідності до положень статті 6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», контролюючим органом були сформовані та направлені на адресу підприємства податкові вимоги від 01 липня 2005 року № 1/21 та від 26 серпня 2005 року № 2/30, якими повідомлено про суму податкового боргу та виникнення податкової застави. Зазначені вимоги відповідачем отримані, що підтверджується поштовими повідомленнями та ним не заперечується, проте сума заборгованості у встановлений законом строк не сплачена, внаслідок чого стосовно активів підприємства була застосована податкова застава.

Відповідачем у судовому порядку оскаржено суму податкових зобов'язань, визначених податковим повідомленням-рішенням від 19 березня 2009 року № /0 на суму 9 263,01 грн. та податковими повідомленнями-рішеннями від 24 квітня 2008 року № /0 на суму 7 870,65 грн. та № /0 на суму 31 848,00 грн.

За результати розгляду адміністративних справ №2а-3713/10/2070 та №2а-3996/10/2070 сума податкового зобов'язання позивача зменшена на 48 981,66 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що податковий борг у розмірі 180 867,23 грн. має строк давності 1095 календарних днів, у зв'язку з чим стягненню не підлягає, у той час як доказів сплати заборгованості у розмірі 65 032,90 грн. відповідачем суду не надано.

При цьому, судами попередніх інстанцій були відхилені доводи відповідача про сплату ним податкового боргу у розмірі 65 032,90 грн. з тих підстав, що спірний податковий борг обрахований станом на 23 лютого 2010 року, у той час як виписка по рахунку, на яку посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень, охоплює період з 23 лютого 2010 року по 31 січня 2012 року, тобто поза межами періоду, який є предметом адміністративного позову (з урахуванням платіжного доручення від 23 лютого 2010 року №180), а відтак суди дійшли висновку, що відповідачем не доведено наявності передбачених статтею 9 Закону України «Про систему оподаткування» або статей 37, 38 Податкового кодексу України підстав для припинення обов'язку платника податку щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідач, обґрунтовуючи касаційну скаргу, вказує на те, що судами не надано належної правової оцінки документальним доказам сплати залишку податкового боргу у розрізі приписів пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, якою передбачено зарахування сплачених платником податків коштів у рахунок погашення наявного податкового боргу у порядку його виникнення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

За змістом статей 37, 38 Податкового кодексу України, податковий обов'язок припиняється, зокрема, його виникненням, тобто сплатою у повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Аналогічні положення були закріплені у статті 9 Закону України «Про систему оподаткування», відповідно до якої обов'язок юридичної особи щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) припиняється зі сплатою податку, збору (обов'язкового платежу).

Згідно з пунктом 7.7 статті 7 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.

За приписами пункту 5.3 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку платежів до бюджету, затвердженої наказом Державної податкової служби України від 18 липня 2005 року №276, дані про надходження платежів до бюджету відображаються органом державної податкової служби в особових рахунках платників і реєстрі надходжен6ь та повернень у день отримання від органів Державного казначейства України відомостей про зарахування та повернення надміру сплачених платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів.

Відповідно до пункту 11.4 вказаної Інструкції, під погашенням податкового боргу за певним видом платежу слід розуміти зменшення абсолютного значення від'ємного сальдо розрахунків платника з бюджетом та пені, підтверджене відповідним документом. Погашення податкового боргу може бути повним або частковим.

Водночас, з дати набрання чинності Податковим кодексом України (01 січня 2011 року), у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків (пункт 87.9 статті 87).

У той же час, відхиляючи доводи відповідача стосовно сплати податкового боргу у розмірі 65 032,90 грн. з підстав перерахування ним грошових коштів поза оспорюваним періодом, суди попередніх інстанцій не встановили призначення платежу відповідних платіжних документів, порядку фактичного зарахування вказаних грошових коштів податковим органом, та не надали правової оцінки нормам Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», а також пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, якими визначений порядок погашення податкового боргу, відповідно до 01 січня 2011 року, та після вказаної дати.

Таким чином, для вирішення даного спору у частині стягнення податкового боргу у розмірі 65 032,90 грн. необхідним є встановлення обставин щодо фактичного зарахування податковим органом грошових коштів, сплачених відповідачем у період з 23 лютого 2010 року по 30 січня 2012 року.

Невстановлення та ненадання правової оцінки обставинам, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, виключає можливість для висновку про правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті і, в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Борівського комунального підприємства теплових мереж задовольнити частково.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2012 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2012 року у справі №2-а-2709/10/2070 скасувати.

Справу №2-а-2709/10/2070 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В.
Пилипчук Н.Г.