Справа № 581/867/15-а
Суддя: Бутенко Д. В.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 581/867/15-а
Провадження № 2-а/581/16/15
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2015 року смт.Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Бутенка Д.В., за участі секретаря судового засідання Голодної М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області про зобов`язання вчинити дію по призначенню пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що він має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, оскільки він в особовому складі військової частини № 57278 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період часу з липня 1987 року по вересень 1987 року (місце дислокації військової частини був населений пункт смт.Поліське Київської області) та отримав дозу опромінення 3,250 рентген. У серпні 2015 року він звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду в Липоводолинському районі Сумської області з приводу призначення пенсії за віком, із зниженням пенсійного віку, подавши необхідний перелік документів. Листом відповідача від 27 серпня 2015 року № 2831/03-13 за підписом начальника управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі йому відмовлено у призначенні даного виду пенсії з посиланням на те, що у поданих позивачем документах, а саме архівній довідці № 1887 від 01 грудня 2014 року відсутня інформація про його роботу (виїзди) у зону відчуження в період з 17 липня 1987 року по 24 вересня 1987 року, а в довідці №110 від 28 жовтня 1992 року, виданій КСП «Великий Жовтень», зазначено, що по відомостях про заробітну плату за жовтень 1987 року позивачу виплачені кошти з урахуванням коефіцієнта 3 за роботу в зоні відчуження, хоча в первинних документах зазначені суми відсутні, у наданих довідках мають місце розбіжності в періодах перебування позивача на спеціальних військових зборах. ОСОБА_1 письмово зазначав те, що рішення відповідача про відмову у призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 8 років є неправомірним та таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення, оскільки наданими доказами підтверджено факт його роботи на території Чорнобильської зони відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів, що є підставою для призначення йому пільгової пенсії. Просив суд зобов?яати відповідача призначити йому пільгову пенсію зі зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії.

У судовому засіданні позивач підтримав позов з вищевикладених підстав, просив його задовольнити як законний та обґрунтований. Додатково суду пояснив про те, що він з 17 липня 1987 року і по 26 вересня 1987 року перебував у складі військової частини № НОМЕР_1 , приймаючи участь у ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, в якості військовозобов`язаного, і в період дислокації частини в смт.Поліське Київської області він працював позмінно на кочегарці банно-прального комбінату, який прав значну частину одягу військовослужбовців, які виїзджали в зону відчуження для усунення наслідків Чорнобильської катастрофи, а у період між змінами за його згодою з метою напрацювання додаткового часу для дострокової демобілізації з військової служби він виїзджав декілька разів до зони відчуження до м.Прип`ять, до самого реактора Чорнобильської АЕС для виконання будівельно-ремонтних робіт, де працював по декілька хвилин, а потім повертався на відпочинок до місця дислокації частини; також він виїзджав до інших населених пунктів (с.Вільча, Радча тощо) для проведення антирадіаційних робіт і працював на різних КПП для обробки спеціальною сумішшю транспортних засобів. Разом із ним на військові збори у 1987 році були призвані інші мешканці Липоводолинського району Сумської області, його земляки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Представник позивача за довіреністю Виставнога Н.Д. підтримала позовні вимоги позивача та суду пояснила про те, що ОСОБА_1 (її рідний брат) має право на пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, оскільки він вже досяг 52-річного віку, отримав значну дозу радіаційного опромінення, яку неможливо отримати у звичайних цивільних умовах, має статус ліквідатора наслідків аварій на Чорнобильській АЕС ІІ-ої категорії з достатньо значним погіршенням стану фізичного здоров`я.

Представник відповідача Яковенко О.А. в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила про те, що підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є робота учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, який пропрацював у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 днів, проте позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії по вищевказаній нормі закону не надав документів в підтвердження наявності зазначеного часу роботи та довідки за формою № 122, в якій би зазначалося про період роботи у Чорнобильській зоні відчуження та розмір отриманого заробітку. До цього, на даний вид пенсії взагалі повинен призначатися відповідним територіальним органом ПФУ.

Заслухавши позивача, представників сторін, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши зібрані у ній докази, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_6 є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія 2), що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.5). 18 серпня 2015 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області із заявою про призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987 році. До заяви позивачем додавалися документи про період роботи у зоні відчуження з 17 липня 1987 року по 24 вересня 1987 року, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ категорії; архівна довідка Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України від 01 грудня 2014 року № 1887, в якій зазначалося про те, що особовий склад військової частини № 57278 приймав участь у ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС за період з 13 травня 1986 року по 15 жовтня 1989 року, а документи військової частини № НОМЕР_1 знищені (додаток до Директиви ГШ ЗС України № 63 від 14 квітня 1993 року). Місце дислокації вище зазначеної військової частини смт. Поліське (наказ Міністерства оборони України № 32 від 08 вересня 1997 року). На підставі роздавальних відомостей зазначеної військової частини на отримання добових грошей, які зберігаються у фінансових документах військової частини « ОСОБА_1 » (мовою оригіналу російською, ім`я та по батькові не розшифровані) отримував добові гроші із розрахунку 3 руб. 50 коп. на добу за період з 17 липня 1987 року по 24 вересня 1987 року. На підставі журналу обліку доз радіаційного опромінення військової частини № НОМЕР_1 , який зберігається у документах військової частини № НОМЕР_2 встановлено, що « ОСОБА_1 » (мовою оригіналу російською, ім`я та по батькові не розшифровані) отримав дозу опромінення у період з 17 липня 1987 року по 24 вересня 1987 року, і станом на 24 вересня 1987 року доза опромінення склала 3(три),600 (одиниця вимірювання не вказана); довідка бувшого колгоспу «Великий Жовтень» від 28 жовтня 1992 року про роботу в м.Чорнобиль, пром. площадка ЧАЕС у період часу з 21 липня 1987 року по 26 вересня 1987 року і про виплату через це за жовтень 1987 року заробітну плату в сумі 390 крб. 00 коп., з урахуванням коефіцієнта 3 відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 (а.с.5,7,9,43).

Управління Пенсійного фонду України в Липоводолинському районі Сумської області 27 серпня 2015 року за вих. № 2831/03-13 повідомило позивачу про відмову в призначенні пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зі зниженням пенсійного віку через те, що відсутні документи про кількість днів роботи безпосередньо в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році (а.с.10).

Сторони не заперечували факту наявності інших підстав для призначення пенсії за віком згідно зі ст.ст.26,28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, наявності у позивача необхідного загального трудового стажу, а також досягнення 52-річного віку станом на день вирішення даного спору в місцевому суді (а.с.3-4,40).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду показав про ті обставини, що він у період часу з 20 липня і по 24 вересня 1987 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС як військовозобов`язаний у складі військової частини № 57278 (2-ге відділення), яка розташовувалась в смт.Поліське Київської області, під час яких виїзджав декілька разів безпосередньо до реактору Чорнобильської АЕС до м.Прип`ять для виконання будівельних робіт, крім цього ним здійснено приблизно 15 виїздів до сел Радча, Вільча, Овруч, Народичі для проведення дезактиваційних робіт, приймав участь у встановленні КПП на дорогах, копав різного роду рівчаки, працював також у банно-пральному комбінаті; на даний час має статус ліквідатора наслідків Чорнобильської катастрофи ІІ категорії. У період часу з 20 липня і по 24 вересня 1987 року у складі військовозобов`язаних військової частини № НОМЕР_1 в смт.Поліське по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи також приймав участь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вихідці з Липоводолиснького району Сумської області, які, як і всі військовозобов`зані, працювали на вищевказаному комбінаті та здійснювали виїзди до зони відчуження для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 суду підтвердив, що він у період часу з 20 липня і по 26 вересня 1987 року (приблизно це дорівнювало 69 днів), під час перебування у складі військової частини № 57278 з смт.Поліське разом із ОСОБА_1 здійснив 15 виїздів на спеціально обладнаному транспортному засобі марки «КАМАЗ» до зони відчуження, а саме до реактору Чорнобильської АЕС. При приїзді до зони відчуження ними одягався спеціальний одяг із свинцевою пропиткою, марлева пов`язка або протигаз, і з даху третього енергоблоку протягом декілька хвилин вони скидали щебень та інші уламки ближче до зруйнованого реактора, під час цього він особисто за весь період роботи отримав дозу радіаційного опромінення у загальному обсязі 4300 бер, і за ці роботи протягом 17 днів він особисто отримав заробіток у трьохкратному розмірі при поверненні на місце своєї основної роботи.

Позивач пред?явив до суду адміністративний позов з дотриманням, визначеного законом, шестимісячного строку звернення до суду.

При вирішенні даного спору, суд виходить з наступних норм законодавства та висновків.

Відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження у 1987 році не менше 14 календарних днів, пенсія за віком призначається зі зниженням встановленого пенсійного віку на 8 років. Відповідно до ч.3 ст.65 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом. Згідно з п.7 г Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії до заяви про призначення пенсії додаються документи, які засвідчують особливий статус особи (посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням від 09 березня 1988 року № 11, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи. У разі неможливості подання довідки за формою № 122 в разі ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права на призначення пенсії надаються інші первинні документи, що стверджують період роботи в зоні відчуження: табелі обліку робочого часу за період роботи в зоні відчуження; копії відомостей (особових рахунків) на виплату заробітної плати; інші первинні документи, які містять дані про місце, термін (період) та характер виконуваних робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, відповідно до п.7 вказаного Порядку підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, призначаючи пенсію на пільгових умовах, необхідно врахувати її вид та особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників.

Зокрема, особам, які проживали або працювали на територіях радіоактивного забруднення для підтвердження періоду роботи можна надавати документи, передбачені постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь в ліквідації аварії; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту). З фотокопій витягу із військового квитка позивача серії НОМЕР_3 , довідки командира військової частини № 57278, архівних отриманих позивачем та додатково витребуваних довідок Галузевого Державного архіву Міністерства оборони України та довідки КСП «Великий жовтень» від 28 жовтня 1992 року № 110 достовірно вбачаються обставини про те, що ОСОБА_1 приймав участь у ліквідації наслідків аварій на Чорнобильській АЕС у період часу з 17 липня 1987 року і по 24 вересня 1987 року в якості військовозобов`язаного, отримавши при цьому відповідну дозу радіаційного опромінення з виплатою у жовтні 1987 року заробітної плати по місцю основної роботи за період роботи на промплощадці Чорнобильської АЕС з 21 липня по 26 вересня 1987 року з урахуванням коефіцієнту 3 (а.с.6-9,54,80,81).

Відповідно додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року м.Прип`ять та м.Чорнобиль Чорнобильського району Київської області віднесено до зони відчуження, а смт.Вільча віднесена до зони безумовного відселення.

З досліджених в ході судового розгляду доказів, на думку суду, випливає висновок про те, що, виїжджаючи до зони відчуження для усунення наслідків аварії на реакторі Чорнобильської АЕС до м.Прип`ять, як пункту зони відчуження Чорнобильської катастрофи, 15 разів у різні дні протягом періоду часу з 21 липня 1987 року і по 26 вересня 1987 року, і перебуваючи на цій території як військовозобов`язаний позивач набув необхідну кількість днів стажу роботи у зоні Чорнобильської катастрофи, як учасник її ліквідації, що сукупно підтверджено як документально, так і показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також мають статус учасників ліквідації наслідків аварії на ЧЕАС (ІІ-ої категорії) та приймали безпосередню участь у ліквідації наслідків вищевказаної катастрофи разом із позивачем в один і той же період часу.

Також суд не може погодитися з оскаржуваною відмовою відповідача, яка викладена у відповіді на заяву про призначення пенсії ОСОБА_1 , оскільки документи, подані позивачем із такою заявою, містять вказівку на конкретний період роботи в зоні відчуження у 1987 році, що передбачено п. 7 г Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії. Указаний вище порядок не передбачає зазначення фактичної кількості днів роботи, а передбачає саме зазначення конкретного періоду роботи. Такий висновок суду також узгоджується з п.184 рішення Європейського суду з прав людини від 22 червня 2004 року у справі «Броньовський проти Польщі», в якому викладена правова позиція про те, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя. Тобто, для даного спору відповідач, як орган держави у сфері пенсійного забезпечення, не повинен підходити до реалізації законів виключно через формальні процедури, тлумачачи умови їх реалізації щодо конкретних громадян. До цього, слід зазначити, що саме відповідач є належним відповідачем у даній справі, а не територіальний орган ПФУ, оскільки саме управління ПФУ в Липоводолинському районі Сумської області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу і відповідно до змісту норм ч.1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", п. 1.1.-1.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, заява про призначення пенсії (в тому числі і пенсії для позивача) може бути подана до місцевого органу пенсійного фонду за місцем проживання заявника, що і було зроблено останнім. Тому довід відповідача про те, що фактично за даним позовом повинен відповідати територіальний орган ПФУ є непереконливим (а.с.55).

Довід відповідача про те, що показаннями свідків не можуть підтверджуватися кількість днів роботи позивача безпосередньо в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно з п.п.17,18,19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637, суд також вважає непереконливим, оскільки вищевказані норми підзаконного нормативного акту не забороняють встановлення в судовому порядку на підставі показань свідків періоду роботи осіб, які претендують на призначення пенсії, у зоні відчуження Чорнобильської катастрофи у разі незазначення у відповідних документах (довідках, витягах із документів тощо) певного періоду роботи на вказаній території.

Згідно зі ст.71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Однак відповідачем жодних доказів на підтвердження правомірності відмови позивачу у призначенні пенсії суду не надано, зокрема, не спростовано фактів виїзду позивача на роботи не до зони відчуження у вищевказаний період та неналежності позивача до учасника ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС, який перевірявся органом, що видавав вказане посвідчення (а.с.5). Самі по собі пояснення представника відповідача про те, що позивач не надав до заяви документів, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є формальними та спростовуються поясненнями позивача, показаннями свідків та дослідженими судом письмовими доказами по справі.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач надав всі необхідні документи, які підтверджують період його роботи в зоні відчуження ЧАЕС у 1987 році, а тому письмову відмову відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС слід вважати у зв`язку з цим неправомірною.

Крім цього, з метою остаточного та ефективного захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення на підставі ст.11 ч.2, ст.162 ч.2 КАС України слід зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, провівши розрахунок невиплаченого розміру пенсії з дня звернення позивача за її призначенням та розпочати її виплату з цього часу, оскільки не лише призначення самої пенсії позивачу має забезпечити захист його порушеного права на соціальний захист, а й сама виплата призначеної пенсії є невід`ємною складовою права на соціальний захист в аспекті даного спору, і саме в такий спосіб воно повинно бути захищено судом. Такий мотив суду також підкріплюється правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України», сутність якої полягає в тому, що засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (п.67).

Керуючись ст. 3, 10, 69-71, 158-161, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Липовололинському районі Сумської області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС та провести розрахунок невиплаченого розміру пенсії з дня звернення за її призначенням, тобто з 18 серпня 2015 року, розпочавши її виплату також з цієї дати 18 серпня 2015 року.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Липоводолинський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д. В. Бутенко