Справа № 2а-17744/10/2670
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2015-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
23 вересня 2015 року К/800/6477/14
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16.01.2014 скасовано. У задоволенні позову Державної фінансової інспекції в Житомирській області до товариства з обмеженою відповідальністю «Васьковицьке каміння» про стягнення заборгованості відмовлено.
На підставі частини третьої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України вважаю за доцільне висловити окрему думку.
У цьому випадку, задовольняючи вказану касаційну скаргу та відмовляючи у задоволенні позову, суд касаційної інстанції виходив, зокрема, з відсутності в органу контрольно-ревізійної служби у спірних правовідносинах повноважень на звернення до суду із позовом про стягнення з суб'єкта господарювання несплачених ним коштів як відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у зв'язку з вилученням сільськогосподарських угідь як основаного засобу виробництва в сільському господарстві, оскільки зазначене знаходиться поза межею компетенції органу державного фінансового контролю, встановленою Законом України «Про державну контрольно-ревізійну службу».
Вважаю, що вказаний висновок суду касаційної інстанції є помилковим з огляду на таке.
Відповідно до змісту статті 2 Закону України від 26.01.1993 № 2939-XII «Про контрольно-ревізійну службу в Україні» (далі - № 2939-XII) головним завданням державної контрольно-ревізійної служби є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяття зобов'язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності в міністерствах та інших органах виконавчої влади, в державних фондах, у бюджетних установах і у суб'єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах і в організаціях, які отримують (отримували в періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів та державних фондів або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), виконанням місцевих бюджетів, розроблення пропозицій щодо усунення виявлених недоліків і порушень та запобігання їм у подальшому.
Державний фінансовий контроль реалізується державною контрольно-ревізійною службою через проведення державного фінансового аудита, перевірки державних закупівель та інспектування.
Інспектування здійснюється у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.
Порядок проведення державною контрольно-ревізійною службою державного фінансового аудиту та інспектування встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 35 Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550, визначено, що виявлені допущені об'єктом контролю порушення законодавства, контроль за дотриманням якого віднесено до компетенції служби, фіксуються в констатуючій частині акта ревізії з обов'язковим посиланням на норми законів чи інших нормативно-правових актів, які порушено, та зазначенням винних у їх допущенні осіб.
Пунктом 50 Порядку встановлено, що за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав органи служби вживають заходів для забезпечення: притягнення до адміністративної, дисциплінарної та матеріальної відповідальності винних у допущенні порушень працівників об'єктів контролю; звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства; застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства.
Право звернення контрольно-ревізійного управління до суду передбачено пунктом 10 статті 10 Закону № 2939-XII, згідно з яким органи державної контрольно-ревізійної служби мають право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Частиною другою статті 15 Закону № 2939-XII встановлено, що законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що ревізуються.
Разом із тим, відповідачем в добровільному порядку не була виконана законна вимога позивача від 06.08.2010 № 06-08-17/5859 про усунення порушень, виявлених ревізією дотримання бюджетного законодавства фінансовим управлінням Коростенської районної державної адміністрації.
Отже, відповідно до пункту 5 статті 8 Закону № 2939-XII контрольно-ревізійні управління в областях здійснюють контроль за усуненням недоліків і порушень, виявлених під час проведення державного фінансового контролю, а на підставі пункту 10 статті 10 вказаного Закону - мають право, в разі невиконання вимоги, звертатись до суду щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства.
Таким чином, вважаю, що в цьому випадку законодавством України передбачено повноваження органу контрольно-ревізійної служби щодо звернення до адміністративного суду з позовом в інтересах держави до суб'єкта господарювання з метою усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів шляхом стягнення в дохід бюджету втрат сільськогосподарського виробництва в розмірі 487499,00 грн.
Суддя Вищого адміністративного
суду України К.В. Конюшко