Справа № 820/10047/15
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2015 р. № 820/10047/15

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просять суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 15486769 від 22.10.2009 року Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції;

- зобов'язати Ленінський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження № 15486769 від 22.10.2009 року Ленінським відділом Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова, їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, на яку встановлено обтяження, а саме арешт нерухомого майна, зареєстроване 26.10.2009 за № 9183584 (підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони про його відчуження, 15486769, 22,10.2009 року Ленінським ВДВС ХМУЮ; об'єкт обтяження: АДРЕСА_1. власник: ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1). Позивачі зазначають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, у зв'язку з чим просять зняти арешт.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Позивачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, звернулися до суду з заявами, в яких просили суд розглянути справу без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, звернувся до суду з клопотанням, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заперечує з приводу визнання дій державного виконавця неправомірними, в іншій частині просить вирішити питання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача - ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2009 державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Близнюковим Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 15486769 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Харкова № 2-4344 виданої 25.09.2009 року.

Зазначеною постановою від 22.10.2009 державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Близнюковим Ю.В. накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, та заборонено здійснювати відчуження зазначеного майна.

Судом встановлено, що на час винесення державним виконавцем зазначеної вище постанови, ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, не був власником зазначеної квартири, оскільки згідно рішення Київського районного суду м. Харків від 16.02.2007 страва № 1-523/07, за ОСОБА_4 визнано право власності на 53/100 частини комунальної квартири №5 визнані ізольованою квартирою з присвоєнням нової адреси, АДРЕСА_1.

Згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 по справі № 640/16565/14-ц н/п 2/640/3475/14 визнано квартиру АДРЕСА_1 окремим об'єктом нерухомості та визнано право власності за:

- ОСОБА_1 на 3/6 частини квартири АДРЕСА_1;

- ОСОБА_7 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1;

- ОСОБА_3 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1;

- ОСОБА_2 на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.

Також, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2015 по адміністративній справ № 820/7193/15 скасувано постанову державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Близнюкова Ю.В. від 22.10.2009 року за виконавчим провадження № 15486769 про відкриття виконавчого провадження в частині накладення арешту та оголошення заборони відчуження 1/6 частини квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_7

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV (далі - Закон № 606).

Відповідно до статті 1 Закону № 606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини 1 статті 2 Закону № 606, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Приписами статті 6 Закону № 606 встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні.

Відтак, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 57 Закону № 606, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 статті 57 Закону № 606 встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно до статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положенням частин 1, 2 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частинами 1, 2 статті 121 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його володінні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону № 606, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно частини 2 статті 60Закону № 606, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, враховуючи викладене, та те, що рішенням суду встановлено за позивачами право власності на квартиру АДРЕСА_1, на яку накладено арешт, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Близнюкова Ю.В. про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2009 року за виконавчим провадженням № 15486769 в частині накладення арешту та заборони здійснювати відчуження квартири АДРЕСА_1.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною постанови про арешт майна та зобов'язання відповідача зняти арешт, суд зазначає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки поглинаються вимогою про скасування постанови, якою накладено арешт на майно позивача, крім того, з урахуванням приписів статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, саме скасування постанови, якою накладено арешт на майно позивача, є тим засобом, який гарантуватиме захист прав позивача.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 17, 86, 94, 122, 159, 162, 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Близнюкова Ю.В. про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2009 року за виконавчим провадженням № 15486769 в частині накладення арешту та заборони здійснювати відчуження квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачену суму судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) сплачену суму судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4) сплачену суму судового збору в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 19 листопада 2015 року.

Суддя Р.В. Мельников