Справа № 826/5030/15
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5030/15 Головуючий у 1-й інстанції: Добрянська Я.І. Суддя-доповідач: Бабенко К.А
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2015 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Василенка Я.М., Шурка О.І., секретаря Чепурко Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва на Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини першої ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, Постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову Постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково з наступних підстав.

14 серпня 2014 року Позивач звернулась до Відповідача із Заявою щодо призначення їй пенсії на пільгових умовах за віком за Списком №2 згідно з п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII).

Листом Відповідача від 09 грудня 2014 року №16846/09/Л-1839, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.12), Позивачу відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком у зв'язку з відсутністю первинних документів на підтвердження її зайнятості повний робочий день на роботі зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Згідно зі ст. 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як зазначено в Листі Відповідача, яким відмовлено Позивачу у призначенні пільгової пенсії, з Трудової книжки Позивача вбачається, що з 14.07.1980 року по 16.11.1988 року вона працювала у Спеціалізованому будівельному управлінні №20 тресту «Київміськбуд-4» на посаді маляра третього розряду. А з уточнюючої довідки ВАТ «Трест Міськбуд - 4» від 21.07.2014 №23 - що вона працювала з 14.07.1980 по 16.11.1988 у Спеціалізованому будівельному управлінні №20 тресту «Київміськбуд-4» за професією маляра при роботі з нітрофарбами із посиланням на Список № 2.

Згідно з п. «б» ст.13 Закону №1788-ХІІ, в чинній на час отримання Позивачем права на призначення пільгової пенсії за віком редакції, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

А відповідно до частини першої ст. 39 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року №103/98-ВР, в чинній на час отримання Позивачем права на призначення пільгової пенсії за віком редакції, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається з Трудової книжки Позивача, копія якої також наявна в матеріалах справи, з 01 вересня 1977 року по 10 липня 1980 року вона навчалась у Міському професійно-технічному училищі №21 м. Києва, а з 14 липня 1980 року по 16 листопада 1988 року працювала у Спеціалізованому будівельному управлінні №20 тресту «Київміськбуд-4» на посаді маляра третього розряду.

На момент звернення Позивача до Відповідача із Заявою щодо призначення пільгової пенсії за віком їй виповнилося 52 роки, що підтверджується паспортом, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 9-10). Отже, Позивач має більш ніж 10 років пільгового стажу на роботі зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 і більш ніж 20 років загального стажу роботи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Відповідачем протиправно відмовлено Позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки вона має необхідний стаж роботи на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 та загальний стаж роботи.

Проте, відповідно до частини другої ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, підстави для визнання причин пропуску строку звернення Позивача до адміністративного суду поважними відсутні.

Позивач наполягає на призначенні їй пенсії з дати звернення до Відповідача, а саме: з 14 серпня 2014 року, адміністративний позов нею подано 21 березня 2015 року, тобто, із частковим пропущенням встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку, у зв'язку з чим адміністративний позов в частині позовних вимог за період з 14 серпня 2014 року по 21 вересня 2015 року підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, відповідно до п. 4 частини першої ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Проте, Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Як зазначено в п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року №2, зокрема у разі відкриття провадження в адміністративній справі без дотримання правил предметної підсудності суд повинен передати справу на розгляд адміністративного суду, якому вона підсудна, незалежно від того, на якій стадії розгляду справи виявлено порушення правил цієї підсудності, оскільки суд, який відкрив провадження у справі з таким порушенням, не є компетентним у її розгляді (пункт 2 частини першої статті 22 КАС України. Порушення правил предметної підсудності є підставою для скасування рішень судів нижчих інстанцій з направленням справи на новий розгляд до належного суду.

Відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва задовольнити частково, Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 липня 2015 року скасувати, ухвалити нову Постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва щодо відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Солом'янському районі м. Києва призначити та виплатити ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 22 вересня 2014 року.

Адміністративний позов щодо позовних вимог за період з 14 серпня 2014 року по 21 вересня 2015 року залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Постанову складено в повному обсязі 06.11.2015 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Василенко Я.М.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Василенко Я.М.

Шурко О.І.