Справа № 2а-2249/11/0970
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2015-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2015 року м. Київ К/800/28172/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Федорова М.О.

суддів: Моторного О.А.

Степашка О.І.

секретар судового засідання Мартиненко Г.В.

за участю представників згідно журналу судового засіданні від 05.11.2015 (в матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2014

у справі № 2а-2249/11/0970

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ?Промбуд?

до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного

управління Міндоходів в Івано-Франківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ?Промбуд? звернулось до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення - рішення скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 25.01.2011.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2012 позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2014 постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2012 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в який просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції при вирішенні спору по даній справі порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, юридичної оцінки обставин справи, розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, Вищий адміністративний суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідачем проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2009 по 30.09.2010 та складено акт №29/23-1/01272574 від 06.01.2011.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення № /0 від 25.01.2011, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 2139017, 5 грн.: основний платіж 1711214 грн., штрафні санкції 427803, 5 грн.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.2.1 п.5.2 ст. 5, п. 5.9. ст. 5 Закону України ?Про оподаткування прибутку підприємств?, занижено податок на прибуток на загальну суму 2186815 грн., показник в рядку 01.2 Декларацій з податку на прибуток ?приріст балансової вартості запасів? за період з 01.04.2009 по 30.09.2010 було занижено.

Вказане відхилення виникло внаслідок того, що позивачем не визначило суму приросту балансової вартості запасів, які обліковуються на рахунку бухгалтерського обліку 15 ?Капітальні інвестиції?, які повинні були б включатись до складу валових доходів по рядку 01.2 ?приріст балансової вартості запасів?.

Позивач за період з 01.04.2009 по 30.09.2010 здійснював будівництво, розпочате в четвертому кварталі 2007 року, житлового будинку із закладами громадського призначення та об'єктами обслуговування.

Реалізація квартир здійснювалася товариством на підставі укладених договорів купівлі - продажу нерухомого майна, яке буде створене в майбутньому.

Як свідчать матеріали справи, у зв'язку з відсутністю у акті перевірки посилань на первинні документи складених за результатами зазначених господарських операцій, з метою забезпечення всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин даної справи судом першої інстанції витребувано у позивача та долучено до справи копії первинних документів, на підставі яких ним придбавались та передавались підрядним організаціям будівельні матеріали, та призначено у даній справі судово-економічну експертизу.

На підставі висновків якої встановлено, що порушення, викладені в акті перевірки, на основі якого винесене оскаржуване податкове повідомлення - рішення щодо заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток підприємств документально не підтверджуються.

За змістом пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 ?Запаси?, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року № 246, для цілей бухгалтерського обліку запаси включають сировину, основні й допоміжні матеріали, комплектуючі вироби та інші матеріальні цінності, що призначені для виробництва продукції, виконання робіт, надання послуг, обслуговування виробництва й адміністративних потреб; незавершене виробництво у вигляді не закінчених обробкою і складанням деталей, вузлів, виробів та незакінчених технологічних процесів. Незавершене виробництво на підприємствах, що виконують роботи та надають послуги, складається з витрат на виконання незакінчених робіт (послуг), щодо яких підприємством ще не визнано доходу; готову продукцію, що виготовлена на підприємстві, призначена для продажу і відповідає технічним та якісним характеристикам, передбаченим договором або іншим нормативно-правовим актом; товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані (отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу; малоцінні та швидкозношувані предмети, що використовуються протягом не більше одного року або нормального операційного циклу, якщо він більше одного року; поточні біологічні активи, якщо вони оцінюються за цим Положенням (стандартом), а також сільськогосподарська продукція і продукція лісового господарства після її первісного визнання?.

Нормою пункту 3 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 ?Запаси? встановлено, що дані приписи ?…не розповсюджуються на незавершені роботи за будівельними контрактами, включаючи контракти з надання послуг, що безпосередньо пов'язані з ними?.

Вищевказаною нормативно затвердженою методологією бухгалтерського обліку передбачена невідповідність незавершеного будівництва (незавершене виконання зобов'язань за будівельними контрактами) та незавершеного виробництва, як окремих економічних категорій, тоді як встановлений вимогами п. 5.9 ст. 5 Закону України ?Про оподаткування прибутку підприємств? порядок ведення податкового обліку показників приросту (убутку) балансової вартості запасів включає застосування його дії щодо балансової вартості запасів (товарів, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів) у незавершеному виробництві, а не у незавершеному будівництві.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій, що зазначені невідповідності економічних категорій незавершеного виробництва та незавершеного будівництва, є підтвердженням неможливості застосування встановленого вимогами п. 5.9 ст. 5 Закону України ?Про оподаткування прибутку підприємств? порядку ведення податкового обліку показників приросту (убутку) балансової вартості запасів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС України, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про те, що касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2014 у справі № 2а-2249/11/0970 залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську Головного управління Міндоходів в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.12.2012 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.05.2014 у справі № 2а-2249/11/0970 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та порядку, передбачених статтями 236-2392 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий М.О. Федоров
Судді О.А. Моторний
О.І. Степашко