Справа № 804/5527/15
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2015 р. Справа № 804/5527/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представників позивача представника відповідача ОСОБА_3., ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, скасування рішення, -
20 квітня 2015 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Синтиз» (далі позивач) з адміністративним позовом до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області (далі відповідач) з вимогами, з урахуванням уточнень, про:
- скасування рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 19.11.2014 р. про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) на суму 46 615,44 грн.;
- скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 06.03.2015 р. на суму 220 000,00 грн.;
- скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_3 від 06.03.2015 р. на суму 44 272,72 грн.;
- скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_4 від 19.11.2014 р. на суму 340,00 грн.;
- скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_5 від 19.11.2014 р. на суму 813 132,00 грн.;
- скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_6 від 19.11.2014 р. на суму 270 449,12 грн.;
- скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_7 від 19.11.2014 р. на суму 15 000,00 грн.;
- скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_8 від 19.11.2014 р. на суму 4 860,00 грн.;
- позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_9 від 19.11.2014 р. на суму 20 115,00 грн. залишити без розгляду.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі з урахуванням клопотання про залишення позовної вимоги без розгляду. В обґрунтування позовних вимог зазначили наступне.
Перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» була проведена відповідачем неправомірно, оскільки постанова слідчого, яка стала підставою для проведення перевірки, була скасована ще до початку проведення перевірки. Таким чином, всі рішення субєкта владних повноважень, прийняті на підставі цієї перевірки, є незаконними.Крім того, у разі, якщо грошове зобовязання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної в межах кримінального провадження, предметом якого є податки та збори, податкове повідомлення-рішення приймається податковим органом після отримання судового рішення, яке набрало законної сили.
Стосовно протиправності податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_4 від 19.11.2014 р. на суму 340,00 грн. представники позивача вказали про таке.
ТОВ «Синтиз» та ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» укладено договір купівлі-продажу 1/5 частини комплексу нежитлових будівель виробничого призначення. При цьому, ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» та Синельниківською міською радою укладено договір оренди землі, який діє на теперішній час. Згідно цього договору ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» здійснює сплату до бюджету орендної плати, в тому числі, за землю під належною позивачу частиною будівель. Таким чином, ТОВ «Синтиз» не має ані сплачувати орендну плату, ані подавати декларації з орендної плати за землю.
Під час розгляду справи позивачу стало відомо, що податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_9 від 19.11.2014 р. на суму 20 115,00 грн. скасовано за результатами адміністративного оскарження, тому підприємство просить позовну вимогу про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення залишити без розгляду.
Стосовно протиправності податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 06.03.2015 р. на суму 220 000,00 грн. представники позивача зазначили наступне.
Вказане податкове повідомлення-рішення винесено та оформлено з порушеннями законодавства, а саме, не містить посилання на норму податкового законодавства, яка була, на думку податкового органу, порушена підприємством; винесено без проведення перевірки та складання акту.
ТОВ «Синтиз» придбавало через підзвітну особу ОСОБА_6 у ТОВ «Ферріт-Д» вугілля «ДОН», що підтверджується відповідними авансовими звітами. До звітів були надані податкові накладні та квитанції до прибуткових касових ордерів.Квитанції до прибуткових касових ордерів підтверджують сплату готівкових коштів. Таким чином, готівкові розрахунки позивача відбулись з поданням одержувачем коштів платіжних документів, які підтверджують сплату готівкових коштів.
Позивачем не надавалися ОСОБА_6 з каси підприємства грошові кошти в розмірі 220 000,00 грн.
ТОВ «Синтиз» надавав вказаній особі грошові кошти з каси на інші потреби, що підтверджується первинними документами.
Стосовно податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_6 від 19.11.2014 р. на суму 270 449,12 грн. представники позивача зазначили наступне.
Відповідач розрахував суму перевищення ліміту каси на підставі лише авансових звітів, які не є підтвердженням сплати покупцем готівкових коштів. Податковий орган мав дослідити квитанції до прибуткових касових ордерів. Відповідно до цих квитанцій, сума готівкового розрахунку підприємства за один день не перевищувала 10 000,00 грн., що узгоджується з нормами «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».
Також, порушення, що виникають у сфері використання готівкових коштів, відносяться до адміністративно-фінансових санкцій, які можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня вчинення порушення.
Стосовно протиправності податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_7 від 19.11.2014 р. на суму 15 000,00 грн. представники позивача надали наступні пояснення.
Позивач придбав через підзвітну особу ОСОБА_7 у ТОВ «Ферріт-Д» концентрат цирконовий на загальну суму 15 000,00 грн., про що свідчать авансовий звіт та копія квитанції до прибуткового касового ордера. Вказана квитанція була втрачена підприємством та в подальшому відновлена. Таким чином, відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів. Нормами податкового кодексу України передбачено за незабезпечення зберігання первинних документів штраф в розмірі 510,00 грн. Інші норми законодавства, на які послався податковий орган, не застосовуються, оскільки мають нижчу юридичну силу. Крім того, вказане порушення також відноситься до адміністративно-фінансових санкцій, які можуть бути застосовані до субєкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня вчинення порушення.
До оскаржуваного податкового повідомлення-рішення увійшли наступні суми зобовязань: 271 799,17 грн. сума самостійно задекларованого податкового зобовязання яке не було сплачено; 39 520,80 грн. додаткове благо робітників ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Сума податкового зобовязання в розмірі 271 799,17 грн. визначена в звітності підприємства, погашається поступово та на момент розгляду справи частково погашена. Відповідач не мав права виносити вказане податкове повідомлення-рішення, оскільки податок нарахований позивачу двічі за місцем реєстрації до територіального органу Міндоходів самостійно платником та податковим повідомленням-рішенням.
Господарські операції щодо закупівлі товару для ТОВ «Синтиз» підзвітними особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та використання придбаного товару в господарській діяльності підприємства підтверджено необхідними первинними документами.
Стосовно податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_3 від 06.03.2015 р. на суму 44 272,72 грн. представники позивача зазначили про таке.
Щодо податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_8 від 19.11.2014 р. на суму 4 860,00 грн. представники позивача надали наступні пояснення.
Стосовно рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 19.11.2014 р. про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) на суму 46 615,44 грн. представники позивача зазначили наступне.
За результатами перевірки встановлено не перерахування ТОВ «Синтиз» сум єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування під час кожної виплати заробітної плати у сумі 466 154,41 грн. В акті перевірки не наведено посилань на облікові регістри, дані карток особового рахунку. Вказану суму заборгованості позивач не підтверджує в звязку з наступним. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду здійснено стягнення з підприємства заборгованості з єдиного внеску в розмірі 1 363 031,19 грн. за період серпень 2013 р. -жовтень 2014 р., сплата якої була розстрочена ухвалою суду. Застосування штрафних санкцій за несплату єдиного внеску можливо лише після погашення недоїмки в повному обсязі за кожний період. Крім того, оскаржуване рішення винесено не за встановленою законодавством формою (додаток 12 замість додатка 9), до нього не додано розрахунку.
Відносно податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_5 від 19.11.2014 р. на суму 813 132,00 грн. представники позивача пояснили таке.
В частині нарахування податкового зобовязання в розмірі 85 548,00 грн. господарські операції досліджені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2015 р. по справі № 804/4268/15.
Висновки відповідача, викладені в акті перевірки, щодо відсутності права позивача на включення до складу витрат матеріальної складової собівартості продукції на загальну суму 927 170,00 грн. є не обґрунтованими, оскільки всі господарські операції з продажу продукції носили реальний характер, підприємством задекларовано прибуток від господарської діяльності. Крім того, податковим органом не надано доказів, яким чином здійснювався розрахунок собівартості товарів. Після проведення перевірки додатки до акту платнику податку не надавались. До податкового повідомлення-рішення не було складено розрахунку.
Також, податковим органом в акті перевірки зроблено невірний висновок стосовно, того, що підприємством занижений дохід за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р. у сумі 1 268 205,00 грн.
Позивачем було укладено договір від 07.05.2010 р. № 07-05/10У з Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Велмакс ЛТД». Роботи за договором на загальну суму 320 832,00 грн. виконані та прийняті ТОВ «Синтиз», що підтверджено первинними документами. Строк сплати по договору наступив 30.06.2010 р., з якого починається відлік строку позовної давності. Але, податковим органом не враховано, що позивачем на користь контрагента було здійснено сплату по вказаному договору 23.08.2011 р. та 26.08.2011 р. Таким чином, строк позовної давності перервався та розпочався з початку з 26.08.2011 р. Тобто, строк позовної давності по договору сплинув 26.08.2014 р. в період, який не охоплюється періодом перевірки. Позивач мав задекларувати вказану суму в складі податкової декларації за 2014 р., яку належало подати до 02.03.2015 р.
Що стосується взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 Плюс», то з початку з контрагентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер ОСОБА_9» було укладено договір від 01.10.2007 р. № 01-11/07У.
Роботи по договору були виконані, прийняті та оплачені частково.
01.08.2008 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер ОСОБА_9» підписаний акт заліку зустрічних вимог, зараховано 17 632,98 грн., заборгованість по договору становила 1 207 581,42 грн.
У серпні 2008 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер ОСОБА_9» здійснено відступлення права вимоги на вказану суму Товариству з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 Плюс».
08.08.2008 р. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 Плюс» позивачем здійснено часткову проплату. Таким чином, ця дата є початком відліку строку позовної давності. Строк позовної давності по договору завершується 08.08.2011 р., тобто, зобовязання підлягали до включення в податкову декларацію за ІІ квартал 2011 р., яка отримана відповідачем 09.11.2011 р. Отже, податковим органом не дотримано вимог ст. 102 Податкового кодексу України та не нараховано податкове зобовязання в термін 1095 днів з моменту подачі декларації, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення винесено лише 19.11.2014 р.
Позивач виконав усі передбачені законом умови щодо формування витрат та має всі документальні підтвердження розміру витрат. Висновки відповідача, викладені в акті перевірки, ґрунтуються на відсутності окремих первинних документів у підприємства, проте, всі первинні документи фінансово-господарської діяльності надавались під час перевірки. Положення акту завжди заперечувались відповідачем. Первинні документи в повному обсязі надані до суду. Відповідачем не доведено, що договіри, укладені підприємством з контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю «Градієнт ТЕК», Приватним підприємством «Рембудкомплект-плюс», не спрямовані на реальне настання правових наслідків.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначила наступне.
Перевірку підприємства проведено правомірно. При отримання постанови слідчого у податкового органу не було підстав для не призначення та не проведення перевірки.
Позивач має, відповідно до вимог Податкового кодексу України, сплачувати орендну плату за земельну ділянку, на якій знаходиться придбана підприємством частина комплексу нежитлових будівель та споруд, та подавати декларації з плати за землю.
Проти залишення без розгляду позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_9 від 19.11.2014 р. на суму 20 115,00 грн. представник відповідача не заперечувала.
Щодо податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 06.03.2015 р. на суму 220 000,00 грн. представник відповідача вказала про таке.
Позивач придбав через підзвітну особу ОСОБА_6 у ТОВ «Ферріт-Д» товар «вугілля ДОН». До звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт за начебто придбаний товар надано паперові носії, які мають назву «накладна» та квитанції до прибуткових касових ордерів. За товар ОСОБА_6 ніби то розрахувався власними коштами, податкові накладні, виписані ТОВ «Ферріт-Д», до перевірки не надані, до складу податкового кредиту сума ПДВ не відносилась. Таким чином, позивачем порушено п. 3.1 абз. 3 п. 3.4, п. 7.39 та п. 7.41 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637, абз. 6 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».
Відносно податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_6 від 19.11.2014 р. на суму 270 449,12 грн. представник відповідача зазначила про таке. За результатами перевірки встановлено, що працівником ТОВ «Синтиз» ОСОБА_10 сплачено готівкові кошти протягом 8 діб понад встановлену граничну суму готівкового розрахунку одного підприємства з іншим підприємством протягом 1 дня, яка складає 10 000,00 грн., а саме, сплачено в один день 66 000,00 грн. та по 22 000,00 грн.
Щодо податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_7 від 19.11.2014 р. на суму 15 000,00 грн. представник відповідача надала такі пояснення. Перевіркою встановлено виплату готівкових коштів працівнику підприємства ОСОБА_7 у розмірі 15 000,00 грн. без надання одержувачем коштів оригіналу платіжного документа. Було надано лише копію квитанції, що є підставою для нарахування штрафної санкції.
В ході перевірки було встановлено, що підприємством самостійно задекларовано та не сплачено податкові зобовязання в розмірі 271 799,17 грн. Ці зобовязання підлягають сплаті до бюджету, що стало підставою для нарахування їх податковим повідомленням-рішенням.
Господарські операції щодо закупівлі для ТОВ «Синтиз» товарів підзвітними особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підтверджені належними первинними документами, тому, податковим органом зроблено висновок про нереальність цих операцій. В звязку з наведеним, податок на доходи в сумі 39 520,80 грн. є додатковим благом вказаних працівників.
Про податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_8 від 19.11.2014 р. на суму 4 860,00 грн. представник відповідача зазначила наступне.
За результатами перевірки встановлено здійснення позивачем продажу товарів без отримання торгового патенту. Штрафна санкція нарахована згідно положень ст. 267 Податкового кодексу України.
Щодо рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 19.11.2014 р. про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) на суму 46 615,44 грн. представник відповідача вказала про таке. В ході перевірки встановлено, що позивачем станом на 31.12.2013 р. не здійснено перерахування сум єдиного соціального внеску під час кожної виплати заробітної плати одночасно з видачею сум виплат на суму 466 154,41 грн. В звязку з наведеним, на суму заборгованості нараховано штрафну санкцію в розмірі 10 % від основного платежу.
Відносно податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_5 від 19.11.2014 р. на суму 813 132,00 грн. представник відповідача пояснила таке.
За перевіряємий період підприємством було здійснено реалізацію товару нижче собівартості покупцям-нерезидентам. Операція з продажу товару за ціною нижче собівартості це потенційно збиткова операція, адже фінансові та матеріальні ресурси вже використані підприємством в процесі виробництва та реалізації товару, їх треба поновити за рахунок покупця при продажу продукції.
Крім того, перевіркою встановлено заниження задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 03 декларації «Інші доходи» на загальну суму 1 268 205,00 грн. ОСОБА_11 ТОВ «Синтиз» повідомило податковий орган про укладення з контрагентами ТОВ Компанія Велмакс ЛТД» договору від 07.05.2010 р. № 07-05/10У та з ТОВ «ОСОБА_8 Плюс» договору від жовтня 2007 р. По вказаним договорам не проведено в повному обсязі розрахунків, отже, кредиторська заборгованість ТОВ «Синтиз» по цим договорам набула статусу безнадійної та підлягала до включення до складу податкових декларацій з податку на прибуток.
Позивачем сформовано витрати за рахунок контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю «Градієнт ТЕК», Приватного підприємства «Рембудкомплект-плюс», які не мали необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності. Первинні документи позивача надані не в повному обсязі, окремі документи мають недоліки, тому не підтверджують обсяг та зміст господарських операцій. В звязку з цим зроблено висновок про неможливість здійснення господарських операцій позивача з вказаними контрагентами. Угоди між позивачем та зазначеними контрагентами укладені з метою штучного створення витрат.
В звязку з наведеним, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Синтиз» зареєстровано 18.12.2006 р.,включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за ідентифікаційним кодом 3419568та перебуває на обліку в Дніпропетровській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Постановою процесуального керівника старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області від 27.10.2014 р. скасовано Постановою старшого слідчого з ОВС слідчого управління фінансових розслідувань ГУ Міндоходів у Дніпропетровській області від 10.10.2014 р. про призначення перевірки ТОВ «Синтиз».
Відповідно до відмітки на супровідному листі № 04/5-2602-14 від 27.10.2014 р. постанову старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області від 27.10.2014 р. отримано Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 31.10.2014 р. (Т. 5 а.с. 119-120).
Листом від 29.10.2014 р. № 04/5-2681-14 прокуратурою Дніпропетровської області повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Синтиз» про скасування постанови старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області від 27.10.2014 р.
Згідно до відмітки, лист отриманийпідприємством 06.11.2014 р. (Т. 4 а.с. 39).
В період з 14.10.2014 р.-31.10.2014 р.Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р. (Т. 1 а.с. 9).
За результатами перевірки складено акт № 706/22-01/34195668 від 07.11.2014 р. (Т.1 а.с. 8-153).
Перевіркою встановлені наступні порушення, допущені Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтиз»:
- пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, пп. 135.5.4, пп. 135.5.5 п. 135.5 ст. 135, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України заниження податку на прибуток за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р. на суму 542 088,00 грн., в т.ч. у ІІІ кварталі 2012 р. 248 216,00 грн., у ІV кварталі 2012 р. 69 789,00 грн., у 2013 р. 224 083,00 грн.;
- п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України станом на 31.12.2013 р. не перераховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 271 799,17 грн., в тому числі заборгованість по податку на доходи фізичних осіб за листопад 2013 р. 31 236,93 грн., за жовтень 2013 р. 36 426,80 грн., за вересень 2013 р. 37 042,92 грн., за серпень2013 р. 55 953,47 грн., за липень 2013 р. 55 951,49 грн., та частково за червень 2013 р. 55 187,56 грн.;
- абз. «г» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України у ІІІ, ІV кварталах 2012 р. донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 39 520,80 грн.;
- абз. 2 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» в частині своєчасного неперерахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у сумі 466 154,41 грн.;
- проведення торгівельної діяльності без отримання відповідного торгового патента згідно п. 125.1 ст. 125 Податкового кодексу України;
- перевищення встановленого ліміту залишку готівки в касі згідно абз. 2 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» складає двократний розмір сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день у сумі 135 224,56 грн.;
- п. 287.6 ст. 287 Податкового кодексу України не сплачено земельного податку на суму 20 115,66 грн.;
- п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України несвоєчасно надано податкові декларації за 2012 р. граничний термін подання 21.02.2012 р., за 2013 р. граничний термін подання 20.02.2013 р., фактично податкові декларації не подано;
- абз. 6 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», а саме, проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу в розмірі сплачених коштів (Т. 1 а.с. 192-193).
На підставі акту № 706/22-01/34195668 від 07.11.2014 р. Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено низку податкових повідомлень-рішень.
Так, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення № НОМЕР_9 від 19.11.2014 р. на суму 25 144,58 грн. про збільшення грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб на 20 115,66 грн. за основним платежем, на 5 028,92 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами); № НОМЕР_4 від 19.11.2014 р. про збільшення грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб на суму 340,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (Т. 2, а.с. 71, 72).
Порушення обґрунтовано в акті перевірки наступним чином.
Вказані факти сторонами по справі не заперечуються.
Рішенням про результати розгляду скарги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.02.2015 р. № 1059/10/04-36-10-08-09 скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_9 від 19.11.2014 р. на суму 25 144,58 грн. про збільшення грошового зобовязання з земельного податку з юридичних осіб на 20 115,66 грн. за основним платежем, на 5 028,92 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Підставою для скасування податкового повідомлення-рішення стало те, що при розрахунку земельного податку використано нормативно-грошову оцінку земельної ділянки 16 685,0 кв.м., в той час як ТОВ «Синтиз» придбано частину будівель, площею 3 582,0 кв.м. (Т. 6 а.с. 22-23).

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 від 06.03.2015 р. на суму 220 000,00 грн.(Т.2 а.с. 69).

В запереченнях та в акті перевірки в обґрунтування допущеного підприємством порушення вказано наступне.

ТОВ «Синтиз» придбало через підзвітну особу ОСОБА_6 у ТОВ «Ферріт-Д» товар «вугілля ДОН». До звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт за начебто придбаний товар надано паперові носії, які мають назву «накладна» та квитанції до прибуткових касових ордерів.

Надані накладні мають недоліки, а саме, не зазначені місце складання, посада відповідальних осіб.

За товар ОСОБА_6 ніби то розрахувався власними коштами. ТОВ «Синтиз» з підзвітною особою здійснило розрахунок в повному обсязі.

Податкові накладні до перевірки не надані.

ТОВ «Синтиз» не використало товар у власній господарській діяльності, тому є «транзитером» нібито придбаного товару.

Специфікацій, товарно-транспортних накладних, сертифікатів якості до перевірки не надано.

В акті зроблено висновок про нереальність вказаної господарської діяльності по ланцюгу постачання та про завищення ТОВ «Синтиз» витрат, зокрема, з придбання вугілля «ДОН» на суму 183 333,33 грн. та про порушення п. 138.2, п. 13.8 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (Т. 1, а.с. 130-132, 139, 143).

В акті перевірки міститься посилання на наявність прибуткових касових ордерів, авансових звітів (Т.1 а.с. 131, 181, 191).

Відповідно до рішення про результати розгляду скарги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.02.2015 р. № 1059/10/04-36-10-08-09 перевіряючими в ході перевірки не враховано, що надані працівником підприємства ОСОБА_6 до авансових звітів корінці прибуткових касових ордерів не можуть вважатись такими, що підтверджують витрачання готівкових коштів, отриманих під звіт, у розмірі 220 000,00 грн.

Таким чином, до ТОВ «Синтиз» необхідно було застосувати штрафні (фінансові) санкції, передбачені ст. 1 Указу Президента від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів у розмірі сплачених коштів (Т. 6 а.с. 21 зворот).

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано копії: звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт; квитанції до прибуткових касових ордерів; накладні; товарно-транспортні накладні (Т. 5, а.с. 157-210).

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 19.11.2014 р. на суму 270 449,12 грн.(Т. 2 а.с. 74).

В обґрунтування виявленого порушення в акті перевірки зазначено наступне.

Перевіркою встановлено, що працівником ОСОБА_10 здійснено сплату готівкових коштів ТОВ «Ферріт-Д» за «вугілля ДОН»:

- на суму 66 000,00 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 19 від 01.10.2012 р. до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 123 від 01.10.2012 р.;

- на суму 22 000,00 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 21 від 05.10.2012 р. до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 124 від 05.10.2012 р.;

- на суму 22 000,00 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 22 від 08.10.2012 р. до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 125 від 08.10.2012 р.;

- на суму 22 000,00 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 23 від 12.10.2012 р. до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 126 від 12.10.2012 р.;

- на суму 22 000,00 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 24 від 15.10.2012 р. до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 127 від 15.10.2012 р.;

- на суму 22 000,00 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 25 від 19.10.2012 р. до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 128 від 19.10.2012 р.;

- на суму 22 000,00 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 26 від 22.10.2012 р. до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 129 від 22.10.2012 р.;

- на суму 22 000,00 грн. - квитанція до прибуткового касового ордеру № 27 від 25.10.2012 р. до звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 130 від 25.10.2012 р.

Таким чином, працівником ТОВ «Синтиз» ОСОБА_10 сплачено готівкові кошти протягом 8 діб понад встановлену граничну суму готівкового розрахунку одного підприємства з іншим підприємством протягом 1 дня, яка складає 10 000,00 грн.

Зазначене є порушенням вимог «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 (ТР. 1 а.с. 191).

Вказані підставита обґрунтування порушення вказані в рішенні про результати розгляду скарги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.02.2015 р. № 1059/10/04-36-10-08-09.

В обґрунтування позовних вимог представниками позивача надано:

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 123 від 03.10.2012 р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 14 від 24.09.2012 р. на 10 000,00 грн., № 15 від 25.09.2012 р. на 10 000,00 грн., № 16 від 28.09.2012 р. на суму 10 000,00 грн., № 17 від 29.09.2012 р. на 10 000,00 грн., № 18 від 01.10.2012 р. на 10 000,00 грн., № 19 від 02.10.2012 р. на 10 000,00 грн., № 20 від 03.10.2012 р. на 6 000,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 124 від 05.10.2012 р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 21 від 05.10.2012 р. на суму 10 000,00 грн., № 22 від 06.10.2012 р. на 10 000,00 грн., № 23 від 08.10.2012 р. на 2 000,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 125 від 08.10.2012 р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 23/1 від 08.10.2012 р. на суму 8 000,00 грн., № 24 від 09.10.2012 р. на 10 000,00 грн., № 25 від 12.10.2012 р. на 4 000,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 126 від 12.10.2012 р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 26 від 13.10.2012 р. на суму 10 000,00 грн., № 27 від 15.10.2012 р. на 6 000,00 грн., № 25/1 від 12.10.2012 р. на 6 000,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 127 від 15.10.2012 р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 28 від 16.10.2012 р. на суму 10 000,00 грн., № 27/1 від 15.10.2012 р. на 4 000,00 грн., № 29 від 19.10.2012 р. на 8 000,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 128 від 19.10.2012 р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 30 від 20.10.2012 р. на суму 10 000,00 грн., № 31 від 22.10.2012 р. на 10 000,00 грн., № 29/1 від 19.10.2012 р. на 2 000,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 129 від 22.10.2012 р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 32 від 22.10.2012 р. на суму 10 000,00 грн., № 33 від 23.10.2012 р. на 10 000,00 грн., № 34 від 25.10.2012 р. на 2 000,00 грн.;

- звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт № 130 від 25.10.2012 р. з квитанціями до прибуткових касових ордерів: № 34/1 від 25.10.2012 р. на суму 8 000,00 грн., № 35 від 26.10.2012 р. на 10 000,00 грн., № 36 від 27.10.2012 р. на 4 000,00 грн.

До звітів та квитанцій надано накладні (Т. 5 а.с. 157-210).

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_7 від 19.11.2014 р. на суму 15 000,00 грн. (Т. 2 а.с. 75).

В акті порушення законодавства платником податків обґрунтовано наступним чином.

Перевіркою встановлено виплату готівкових коштів працівнику підприємства ОСОБА_7 у розмірі 15 000,00 грн. по звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт від 06.08.2012 р. № 82 без надання одержувачем коштів оригіналу платіжного документа ( в наявності ксерокопія квитанції до прибуткового касового ордеру № 9 від 06.08.2012 р.) (Т. 1 а.с. 192).

В судове засідання представниками позивача надано: копію звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт від 06.08.2012 р. № 82; копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 9 від 06.08.2012 р.; копію пояснювальної записки (Т. 5 а.с. 215-216, Т. 6 а.с. 91).

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № 3 від 19.11.2014 р. на суму 466 979,94 грн. (Т. 3 а.с. 10).

В акті перевірки порушення законодавства платником податків обґрунтовано наступним чином.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтиз» станом на 31.12.2013 р. не перерахованого узгодженого податкового зобовязання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 271 799,17 грн., в тому числі заборгованість за листопад 2013 р. 31 236,93 грн., за жовтень 2013 р. 36 426,80 грн., за вересень 2013 р. 37 042,92 грн., за серпень 2013 р. 55 953,47 грн., за липень 2013 р. 55 951,49 грн., та частково за червень 2013 р. 55 187,56 грн. ( Т. 1 а.с. 184).

Крім того, перевіркою встановлено видачу готівкових коштів працівнику підприємства за відсутності підтверджуючих документів, а саме, оригіналу квитанції до прибуткового касового ордеру № 9 від 06.08.2012 р. (наявна копія квитанції) (Т. 1 а.с. 181).

Вказане стало підставою для нарахування податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 2 335,40 грн.

Також, придбання товару у ТОВ «Ферріт-Д» підзвітними особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не підтверджено в повному обсязі первинними документами.

Щодо операції з придбання товару ОСОБА_6 податковим органом було донараховано суму податку в розмірі 37 185,40 грн.(Т. 1 а.с. 129-132, 182-183).

В акті зазначено, що розрахунки з підзвітними особами проведені в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано копії матеріалів звітності підприємства та первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

В п. 2 рішенняпро результати розгляду скарги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.02.2015 р. № 1059/10/04-36-10-08-09 зазначено, що при розрахунку податку з доходів фізичних осіб Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області не враховано вимоги п. 127.1 ст. 127 Податкового кодексу України щодо нарахування штрафної санкції, а саме, штрафна санкція повинна складати 199 932,70 грн. замість 155 659,97 грн. (Т. 6 а.с. 20).

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 06.03.2015 р. на суму 44 272,72 грн. (Т. 2 а.с. 70).

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_8 від 19.11.2014 р. на суму 4 860,00 грн. (Т. 2 а.с. 76).

Порушення законодавства позивачем обґрунтовано в акті перевірки наступним чином.

Платником податків ТОВ «Синтиз» здійснювалась торгівельна діяльність продукцією власного виробництва фізичним особам та субєктам господарювання за готівкові кошти через пункт продажу товарів в адміністративному будинку, що підтверджено прибутковими касовими ордерами від 02.07.2012 р. № 86 на суму 784,73 грн. та № 87 на суму 5 000,00 грн.

В ході перевірки встановлено здійснення торгівельної діяльності у пункті продажу товарів за період з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р. без отримання відповідного торгового патенту, чим порушено пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (Т. 1 а.с. 190).

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено рішення № НОМЕР_1 від 19.11.2014 р. про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) на суму 46 615,44 грн. (Т. 2 а.с. 68).

Порушення законодавства позивачем обґрунтовано в акті перевірки наступним чином.

В ході перевірки встановлено станом на 31.12.2013 р. неперерахування єдиного соціального внеску під час кожної виплати заробітної плати, на суми якої нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум у сумі 466 154,41 грн.

Таким чином, ТОВ «Синтиз» порушено вимоги абз. 2 п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 р. № 2464-VІ та своєчасно не перераховано 466 154,41 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування (Т. 1 а.с. 188).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 р. у справі № 804/4026/15 за позовом Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області до ТОВ «Синтиз» про стягнення недоїмки з єдиного внеску позов задоволено в повному обсязі стягнуто з ТОВ «Синтиз» недоїмку з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в розмірі 1 363 031,19 грн. за період серпень 2013 р. жовтень 2014 р.

Згідно вказаного рішення заборгованість підприємства за період серпень-грудень 2013 р. складає 614 168,95 грн.

В рішенні міститься посилання на вимогу Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № Ф-3 від 05.12.2014 р. про сплату єдиного внеску на суму 1 435 293,90 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2015 р. у справі № 804/4026/15 розстрочено на 60 місяців та відстрочено до 20.01.2016 р. виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.04.2015 р. у справі № 804/4026/15.

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 19.11.2014 р. на суму 813 132,00 грн. за основним платежем 542 088,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 271 044,00 грн. (Т. 2 а.с. 73).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2015 р. по справі № 804/4268/15 встановлені наступні обставини:

«Податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань законності декларування ТОВ "Синтиз" від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту податку на додану вартість за липень 2012 року та серпень 2014 року.

За результатами перевірки складено акт №698/22-03/34195668 від 05.11.2014 року.

В акті перевірки встановлено ряд порушень, а саме: п.185.1. ст..185, п.187.1. ст..187, п.188.1. ст.188, п.198.1., п.198.2., п.198.3., п.198.5., п.198.6. ст..198, п.200.3. ст..200, п.201.1. ст..201 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI із змінами та доповненнями, ТОВ "Синтиз" завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 399 620 грн.

На підставі акту перевірки №698/22-03/34195668 від 05.11.2014 року винесено податкове повідомлення-рішення від 18.02.2015 року № у зв'язку з тим, що ТОВ "Синтиз" завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 384 617 грн.

В судовому порядку встановлено правомірне формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ПАТ «Синельніківська теплоізоляція», ТОВ «Ферріт-Д», ТОВ «Ферона», ТОВ «Універсал-авто», ТОВ «МТВ-строй», ПП «Дніпропостачупаковка», ПП «ДЕНІМ «Дніпроенергоімпекс», ТОВ «КУТПМЗЗОВВС «Дніпроекономресурси» та помилковість висновків акту перевірки про завищення позивачем від'ємного значення податку на додану вартість за липень 2012 року та серпень 2014 року.» (Т. 4 а.с. 209-213).

Порушення законодавства позивачем обґрунтовано в акті перевірки наступним чином.

В ході проведення перевірки було здійснено аналіз цін реалізації власної продукції на експорт та встановлено факт реалізації ТОВ «Синтиз» продукції нижче собівартості покупцям-нерезидентам ТОВ «Роскомстрой», ТОВ «ТехМетТрейдинг», ТОВ «ОсколПромСнаб» на загальну суму 1 494 747,40 грн. в 2-му півріччі 2012 р., в 2013 р., 8 місяців 2014 р.

Податковий орган прийшов до висновку, що операція з продажу товару за ціною нижче собівартості це потенційно збиткова операція для підприємства, адже фінансові та матеріальні ресурси вже використані підприємством в процесі виробництва та реалізації товарів (робіт, послуг)і їх необхідно поновити за рахунок покупця при продажу продукції (Т. а.с. 172-173).

За результатами перевірки встановлено заниження задекларованих субєктом господарювання показників у рядку 03 декларації «Інші доходи» на загальну суму 1 268 205,00 грн., у т.ч. за ІІІ квартал 2012 р. 962 581,00 грн., 2013 р. 305 624,00 грн. (Т. 1 а.с. 169).

Згідно акту перевірки, листом № 387/1 від 03.11.2014 р. ТОВ «Синтиз повідомило податковий орган, що підприємством укладено з контрагентами ТОВ «Компанія Велмакс ЛТД» договір від 07.05.2010 р. № 07-05/10У та з ТОВ «ОСОБА_8 Плюс» договір від жовтня 2007 р. Від вказаних підприємств було отримано послуги за які розрахунки не здійснено та кредиторська заборгованість до складу доходів декларації з податку на прибуток не відносилась (Т. 1 а.с. 169-170).

07.05.2010 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтиз» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Велмакс ЛТД» (Виконавець) укладено договір № 07-05/10У.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 договору виконавець бере на себе зобовязання виконати роботи з обслуговування мережі пічного обладнання по виробництву волокнистих матеріалів.

Згідно до п. 3.3 розділу 3 договору розрахунки по договору проводяться після підписання акта виконаних робіт обома сторонами, а також згідно наданого рахунку протягом 30 банківських днів (Т. 5 а.с. 63).

19.05.2010 р. сторонами підписано приймально-передавальний акт виконаних робіт № 1, яким прийнято роботи на суму 267 360,00 грн. (Т. 5 а.с. 66).

Відповідно до картки рахунку 631, видаткових касових ордерів від 23.08.2011 р., від 26.08.2011 р. ТОВ «Синтиз» сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Велмакс ЛТД» по вказаному договору 10 000,00 грн., 5 208,00 грн. (Т. 5 а.с. 62, 67-68).

01.10.2007 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтиз» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер ОСОБА_9» (Виконавець) укладено договір № 01-11/07У.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 договору виконавець бере на себе зобовязання виконати роботи з обслуговування мережі пічного обладнання по виробництву волокнистих матеріалів.

Згідно до п. 3.3 розділу 3 договору розрахунки по договору проводяться після підписання акта виконаних робіт обома сторонами, а також згідно наданого рахунку протягом 30 банківських днів (Т. 5 а.с. 71).

31.10.2007 р., 30.11.2007 р., 30.12.2007 р., 31.01.2008 р., 29.02.2008 р., 31.03.2008 р., 30.04.2008 р., 09.06.2008 р., сторонами підписано приймально-передавальні акти виконаних робіт №№ 1, 2, 2, 4, 5, 6, 7, 8 (Т. 5 а.с. 80-87).

01.08.2008 р. ТОВ «Синтиз» та ТОВ «Інтер ОСОБА_9» підписано акт заліку зустрічних однорідних вимог № 302, згідно до якого сума заборгованості ТОВ «Синтиз» перед ТОВ «Інтер ОСОБА_9» по договору № 01-11/07У від 01.10.2007 р. складає 1 207 581,42 грн. (Т. 5 а.с. 88).

Відповідно до картки рахунку 631, платіжних доручень ТОВ «Синтиз» здійснено часткову сплату Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер ОСОБА_9» по договору № 01-11/07У від 01.10.2007 р. (Т. 5 а.с. 69-70, 85-99).

Відповідно до повідомлення про відступлення права вимоги від 05.08.2008 р. ТОВ «Інтер ОСОБА_9» відступило ТОВ «ОСОБА_8 Плюс» право вимоги, яке виникло на підставі договору № 01-11/07У від 01.10.2007 р. на суму 1 207 581,42 грн. (Т. 5 а.с. 100).

Згідно до картки рахунку 631, платіжного доручення ТОВ «Синтиз» 08.08.2008 р. здійснено часткову сплату ТОВ «ОСОБА_8 Плюс» по договору № 01-11/07У від 01.10.2007 р. (Т. 5 а.с. 101-102).

Відповідно до квитанції № 2 ТОВ «Синтиз» 09.11.2011 р. подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства за ІІ квартал 2011 р. (Т. 5 а.с. 103-113).

Також, в ході перевірки встановлено, що ТОВ «Синтиз» використало у власній господарській діяльності та є «вигодонабувачем» начебто отриманого товару від ТОВ «Градієнт ТЕК» у січні 2013 р. на суму 29 166,67 грн.

Під час перевірки встановлена відсутність: товарно-транспортних накладних, або інших транспортних документів, які б підтверджували постачання товару; акту прийому-передачі товару; технічного паспорту, сертифікату, посвідчення про якість, або інших документів, які посвідчують якість та відповідність даного товару державним стандартам; книги довіреностей.

Порушення податкового законодавства ТОВ «Градієнт ТЕК» обґрунтовано відсутністю необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності, не відображенням в податковій звітності податкового зобовязання за господарською операцією.

В звязку з наведеним, податковий орган прийшов до висновку про завищення ТОВ «Синтиз» витрат на суму 29 167,00 грн. (Т. 1 а.с. 13-22).

20.12.2012 р. ТОВ «Синтиз» (Покупець) та ТОВ «Градієнт ТЕК» (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 20/12-12.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 договору Продавець зобовязується передати у власність покупця волокноутворюючий пристрій (Т. 4 а.с. 214).

В обґрунтування позовних вимог представниками позивача надано первинні документи щодо господарської операції (Т. 4 а.с. 214-250, Т. 5 а.с. 1-24).

Крім того, в акті зазначено, що в ході перевірки встановлено нереальність здійснення господарських операцій між ТОВ «Синтиз» та ПП «Рембудкомплект-плюс» за січень 2013 р. з придбання гранул паливних з деревної сировини «пелети».

До перевірки надані паперові носії рахунки-фактури, видаткові накладні, податкові накладні. Розрахунки проводились на підставі платіжних доручень.

Первинні документи мають недоліки оформлення.

Товари використані ТОВ «Синтиз» в господарській діяльності.

До перевірки не надано: договору; товарно-транспортних накладних, або інших транспортних документів, які б підтверджували постачання товару; акту прийому-передачі товару; технічного паспорту, сертифікату, посвідчення про якість, або інших документів, які посвідчують якість та відповідність даного товару державним стандартам; книги довіреностей.

Порушення податкового законодавства ПП «Рембудкомплект-плюс» обґрунтовано відсутністю необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності, не відображенням в податковій звітності податкового зобовязання за господарською операцією.

В звязку з наведеним, податковий орган прийшов до висновку про завищення ТОВ «Синтиз» витрат на суму 32 500,00 грн. (Т. 1 а.с. 93-104).

В обґрунтування позовних вимог представниками позивача надано первинні документи щодо господарської операції (Т. 5 а.с. 25-60).

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до пп. 78.1.11 п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин:отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки або постанову органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Відповідно до пп. 83.1.1.-83.1.6 п. 83.1. ст. 83 Податкового кодексу України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом абоіншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податковоїслужби.

Згідно до п.п. 86.1, 86.3 ст. 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Відповідно до п. 86.9 ст. 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) у разі якщо грошове зобов'язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з висновками контролюючого органу передаються органу, що призначив перевірку.

Згідно до п. 58.4 ст. 58 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) у разі коли судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, або винесено рішення про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, відповідний контролюючий орган зобов'язаний визначити податкові зобов'язання платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, та прийняти податкове повідомлення-рішення про нарахування платнику таких податкових зобов'язань і застосування стосовно нього штрафних (фінансових) санкцій у розмірах, визначених цим Кодексом.

Складання та надсилання платнику податків податкового повідомлення-рішення за податковими зобов'язаннями платника податків за податками та зборами, несплата податкових зобов'язань за якими встановлена судовим рішенням, забороняється до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні або винесення ухвали про закриття такого кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.

Згідно до п. 296.1 ст. 296 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);землекористувачі.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно до п.п. 287.1, 287.6 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до абз. 6 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Відповідно до п. 3.1, 3.3, 3.4 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління НБУ від 15.12.2004 р. № 637 касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів,іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства.

Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Під час роботи з готівкою касири (особи, що виконують їх функції) керуються правилами визначення платіжності банкнот і монет Національного банку України.

Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

Згідно до п. 7.3 Положення відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців, керівників підприємств. Особи, які винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому законодавством України порядку.

У разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання органів контролю згідно з законодавством України.

Відповідно до п. 7.39 Положення під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо. Крім того, ураховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження.

Відповідно до п. 2.3 Положення підприємства (підприємці) мають право здійснювати розрахунки готівкою між собою та/або з фізичними особами протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами в межах граничних сум розрахунків готівкою, установлених відповідною постановою Правління Національного банку України. Платежі понад установлені граничні суми проводяться через банки або небанківські фінансові установи, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів без відкриття рахунку, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення коштів до банку для подальшого їх перерахування на поточні рахунки. Кількість підприємств (підприємців) та фізичних осіб, з якими здійснюються розрахунки, протягом дня не обмежується.

Згідно до ч. 1 Постанови Правління Національного банку Українивід 9 лютого 2005 року N 32, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України18 квітня 2005 р. за N 410/10690 (чинній на момент виникнення правовідносин) встановлено граничну суму готівкового розрахунку одного підприємства (підприємця) з іншим підприємством (підприємцем) протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами відповідно до пункту 2.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 N 637 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за N 40/10320 (далі - Положення), у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Відповідно до ст. 111 Податкового кодексу України за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Згідно до п. 13.3 ст. 13 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються:дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:суми безповоротної фінансової допомоги (крім суми процентів умовно нарахованих на таку допомогу).

Згідно до пп. 68.1.1, 168.1.2 п. 168.1, п. 168.3 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Розрахунок податкових зобов'язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані:а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно до п.п. 59.1, 59.4 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп. 267.1.1, 267.1.2 п. 267.1, ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) платниками збору є суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), їх відокремлені підрозділи, які отримують в установленому цією статтею порядку торгові патенти та провадять такі види підприємницької діяльності:

а) торговельна діяльність у пунктах продажу товарів;

б) діяльність з надання платних побутових послуг за переліком, визначеним Кабінетом Міністрів України;

в) торгівля валютними цінностями у пунктах обміну іноземної валюти;

г) діяльність у сфері розваг (крім проведення державних грошових лотерей).

Не є платниками збору за провадження торговельної діяльності та діяльності з надання платних послуг такі суб'єкти господарювання:

а) аптеки, що перебувають у державній та комунальній власності;

б) розташовані у селах, селищах і містах районного значення підприємства та організації споживчої кооперації та торгово-виробничі державні підприємства робітничого постачання;

в) фізичні особи - підприємці, які провадять торговельну діяльність у межах ринків усіх форм власності;

г) фізичні особи - підприємці, які здійснюють продаж вирощених в особистому підсобному господарстві, на присадибній, дачній, садовій і городній ділянках продукції рослинництва і тваринництва, свійської худоби та птиці (як у живому вигляді, так і продукції забою в сирому вигляді та у вигляді первинної переробки), продукції власного бджільництва;

ґ) фізичні особи - підприємці, які сплачують державне мито за нотаріальне посвідчення договорів про відчуження власного майна, якщо товари кожної окремої категорії відчужуються не частіше одного разу на календарний рік;

д) суб'єкти господарювання, утворені громадськими організаціями інвалідів, які мають податкові пільги згідно із законодавством та здійснюють торгівлю виключно продовольчими товарами вітчизняного виробництва та продукцією, виготовленою на підприємствах "Українське товариство сліпих", "Українське товариство глухих", а також фізичними особами - інвалідами, зареєстрованими відповідно до закону як підприємці;

е) суб'єкти господарювання, які провадять торговельну діяльність виключно з використанням таких видів товарів вітчизняного виробництва: хліб і хлібобулочні вироби; борошно пшеничне та житнє; сіль, цукор, олія соняшникова і кукурудзяна; молоко і молочна продукція, крім молока і вершків згущених із домішками і без них; продукти дитячого харчування; безалкогольні напої; морозиво; яловичина та свинина; свійська птиця; яйця; риба; ягоди і фрукти; мед та інші продукти бджільництва, бджолоінвентар і засоби захисту бджіл; картопля і плодоовочева продукція; комбікорм для продажу населенню;

є) суб'єкти господарювання, що реалізують продукцію власного виробництва фізичним особам, які перебувають з ними у трудових відносинах, через пункти продажу товарів, вбудовані у виробничі або адміністративні приміщення, що належать такому суб'єкту;

ж) суб'єкти господарювання, які провадять діяльність із закупівлі у населення продукції (заготівельна діяльність), якщо подальша реалізація такої продукції відбувається за розрахунками у безготівковій формі (пункти приймання склотари, макулатури, відходів паперових, картонних і ганчіркових; заготівля сільськогосподарської продукції та продуктів її переробки);

з) підприємства, установи та організації, які провадять діяльність у торговельно-виробничій сфері (ресторанне господарство), у тому числі навчальних закладах, із обслуговування виключно працівників таких підприємств, установ та організацій, а також учнів і студентів у навчальних закладах;

и) фельдшерські, фельдшерсько-акушерські пункти, сільські дільничні лікарні, амбулаторії, амбулаторії загальної практики - сімейної медицини, що розташовані в сільській місцевості, за умови, що у сільській місцевості відсутні аптеки або структурні підрозділи аптек, роздрібна торгівля лікарськими засобами здійснюється працівниками таких пунктів, лікарень, амбулаторій, які мають медичну освіту, та виключно за переліком, встановленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя, а також на підставі договорів, укладених із ліцензіатом, що має ліцензію на роздрібну торгівлю лікарськими засобами.

Не є платниками збору за провадження діяльності у сфері розваг суб'єкти господарювання, які провадять комп'ютерні та відеоігри.

Згідно до п. 125.1 ст. 125 Податкового кодексу України суб'єкти господарювання, що проводять торговельну діяльність, здійснюють торгівлю готівковими валютними цінностями, діяльність у сфері розваг та надають платні послуги: за здійснення діяльності, передбаченої статтею 267 цього Кодексу, без отримання відповідних торгових патентів або з порушенням порядку використання торгового патенту, передбаченого підпунктами 267.6.4-267.6.6 пункту 267.6 статті 267 цього Кодексу (крім діяльності у сфері розваг), сплачують штраф у подвійному розмірі збору за весь період здійснення такої діяльності, але не менше подвійного його розміру за один місяць.

Відповідно до пп. 14.1.211п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пункт продажу товарів для цілей розділу XII цього Кодексу - це: магазин, інша торговельна точка, що розташовані в окремому приміщенні, будівлі або їх частині, і мають торговельний зал для покупців або використовують для торгівлі його частину; кіоск, палатка, інша мала архітектурна форма, яка розташована в окремому приміщенні, але не має вбудованого торговельного залу для покупців; автомагазин, розвозка, інший вид пересувної торговельної мережі; лоток, прилавок, інший вид торговельної точки у відведеному для торговельної діяльності місці, крім лотків і прилавків, що надаються в оренду суб'єктам господарювання - фізичним особам та розташовані в межах спеціалізованих підприємств сфери торгівлі - ринків усіх форм власності; стаціонарна, малогабаритна і пересувна автозаправна станція, заправний пункт, який здійснює торгівлю нафтопродуктами, скрапленим та стиснутим газом; фабрика-кухня, фабрика-заготівельня, їдальня, ресторан, кафе, закусочна, бар, буфет, відкритий літній майданчик, кіоск, інший пункт ресторанного господарства; оптова база, склад-магазин, інші приміщення, що використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівку, інші готівкові платіжні засоби та з використанням платіжних карток.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» N 2464-VI від 08.07.2010 р. платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону України єдиний внесок нараховується:для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), 2, 3, 6, 7 і 8 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках,передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно до ч.ч. 3, 4, 11, 14 ст. 25 вказаного Закону України суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборіву порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Відповідно до п.п. 2, 5 п. 7.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України N 455 від 09.09.2013 р. (чинної на момент виникнення правовідносин) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 9.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних карток особових рахунків платників.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний період, за який сплачується єдиний внесок, незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

За несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок зазначеної штрафної санкції здійснюється за даними акта перевірки.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) звичайна ціна на товари (роботи, послуги) збігається з договірною ціною, якщо інше не встановлено Кодексом і не доведено зворотне, в тому числі в результаті неможливості визначення звичайної ціни із застосуванням положень пунктів 39.3-39.4 цієї статті.

Згідно до п. 39.14 ст. 39 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) обовязок доведення того, що ціна договору (правочину) не відповідає рівню звичайної ціни, покладається на орган державної податкової служби у порядку, встановленому законом.

Під час проведення перевірки платника податку орган державної податкової служби має право надати запит, а платник податку зобовязаний обґрунтувати рівень договірних цін або послатися на норми абзацу першого цього пункту.

Відповідно до пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) доходи це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно до абз. «а» пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак:а) заборгованість за зобов'язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Відповідно до пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Згідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Згідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п.п. 44.1, 44.6, 44.7 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієїстатті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом пяти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Оцінюючи усі докази, досліджені судом, у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» підлягають задоволенню частково в звязку з наступним.

Доводи представників позивача стосовно протиправності проведення перевірки в звязку зі скасуванням постанови слідчого, яка стала підставою для проведення перевірки, як підстава для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не приймаються судом до уваги.

Положеннями пп. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу передбачено як підставу для проведення перевірки отримання постанови органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора, винесену ними відповідно до закону.

Постанова слідчого про призначення перевірки є обовязковою до виконання податковим органом.

Відповідно до супровідного листа № 04/5-2602-14 від 27.10.2014 р. постанову старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури області від 27.10.2014 р. отримано Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області 31.10.2014 р., тобто, в день закінчення перевірки.

Раніше податковому органу було не відомо про скасування постанови про призначення перевірки.

Складання за результатами проведеної перевірки акта перевірки, в разі виявлення порушень, є обовязком податкового органу, встановленим ст. 86 Податкового кодексу України.

Також, обставини щодо скасування постанови про призначення перевірки стосуються процедури проведення перевірки та не нівелюють порушень податкового законодавства, допущених платником податків.

Посилання представників позивача на положення ст.ст. 58, 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) не враховуються судом, оскільки вказані норми стосувалися випадків неможливості винесення податкового повідомлення-рішення відносно платника податків, якщо перевірка проведена в межах кримінального провадження, порушеного у відношенні посадової особи саме цього платника податків (фізичної особи або посадової особи юридичної особи). В даній справі перевірка проведена на підставі постанови слідчого в межах кримінального провадження, порушеного не стосовно посадових осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз».

Крім того, після винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на підставі акту, складеного за результатами перевірки, правові наслідки оскаржуваних дій по проведенню перевірки є вичерпаними, оскільки після проведення перевірки права особи порушують лише наслідки її проведення.

Доводи позивача щодо відсутності у ТОВ «Синтиз» обовязку сплачувати орендну плату і, як наслідок, подавати декларації з плати за землю, не враховуються судом.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що позивачем на підставі договору купівлі-продажу придбано у ПАТ «Синельниківська теплоізоляція» частину комплексу нежитлових будівель виробничого призначення.

При цьому, орендну плату за земельну ділянку, на якій розташована належна ТОВ «Синтиз» частина комплексу нежитлових будівель, здійснюється ПАТ «Синельниківська теплоізоляція», як орендарем земельної ділянки під усім комплексом нежитлових будівель, до якого входить і частина будівель, належних позивачу.

Таким чином, в звязку з переходом права власності на обєкти нерухомості, розташовані на земельній ділянці, змінився користувач цієї земельної ділянки.

Положеннями ст. 287 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) встановлено, що при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Отже, у звязку з набуттям права користування земельною ділянкою, зявилися підстави для сплати позивачем орендної плати, і, як наслідок, подання податкової звітності з плати за землю щодо наведеної земельної ділянки.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_4 від 19.11.2014 р. на суму 340,00 грн. відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовна вимога про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду якщо надійшло клопотання позивача про відкликання позовної заяви.

Згідно з ч. 2-3 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України про залишення позовної заяви без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позовної заяви без розгляду може бути оскаржена. Особа, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Враховуючи, що заявлене клопотання про залишення без розгляду позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_9 від 19.11.2014 р. на суму 20 115,00 грн. не порушує чиїх-небудь охоронюваних законом прав та інтересів, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 06.03.2015 р. на суму 220 000,00 грн. винесено відповідачем на підставі рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.02.2015 р. № 1059/10/04-36-10-08-09, відповідно до якого перевіряючими в ході перевірки не враховано, що надані працівником підприємства ОСОБА_6 до авансових звітів корінці прибуткових касових ордерів не можуть вважатись такими, що підтверджують витрачання готівкових коштів, отриманих під звіт, у розмірі 220 000,00 грн. в звязку з висновком в акті перевірки про нереальність господарських операцій.

Таким чином, на думку Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, до ТОВ «Синтиз» необхідно було застосувати штрафні (фінансові) санкції, передбачені ст. 1 Указу Президента від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів у розмірі сплачених коштів.

Вказані доводи суд вважає безпідставними виходячи з наступного. В акті перевірки міститься посилання на наявність прибуткових касових ордерів, авансових звітів, тобто документів, які підтверджують сплату готівкових коштів (Т.1 а.с. 131, 181, 191).

Порушення, на думку податкового органу, щодо відсутності здійснення господарської операції, стосується завищення витрат підприємством та охоплюється положеннями п. 138.2, п. 13.8 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, які б і мали застосовуватись в разі наявності обґрунтованого висновку податкового органу про не здійснення господарської операції з закупівлі позивачем через підзвітну особу вугілля «ДОН».

Таким чином, в рішенні Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.02.2015 р. № 1059/10/04-36-10-08-09, яке стало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, невірно визначена сутність порушення та норма законодавства, яка підлягає застосуванню.

Враховуючи вказане, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 06.03.2015 р. на суму 220 000,00 грн. не відповідає п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачемна підставі, у межах повноважень, алене у спосіб встановлений законодавством, та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» про скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 06.03.2015 р. на суму 220 000,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що первинні документи в обґрунтування порушення, яке стало підставою для винесення податкового повідомлення-рішення № НОМЕР_6 від 19.11.2014 р. на суму 270 449,12 грн., вказані в акті перевірки, відрізняються від тих, які надані позивачем в обґрунтування відсутності порушень. Так, сторонами наводяться різні квитанції до прибуткових касових ордерів, що приєднуються до звітів про використання коштів.

Проведена податковим органом перевірка позивача була виїзною, отже, у підприємства була можливість надати перевіряючим всі наявні квитанції до прибуткових касових ордерів або пояснення з цього приводу.

Крім того, згідно до вимог ст. 44 Податкового кодексу України, в разі наявності у платника податків первинних документів та ненадання їх вчасно контролюючому органу такий платник може надати документи після проведення перевірки та до прийняття рішення.

Позивач вказаним правом не скористався.

Квитанції до прибуткових касових ордерів, які знаходяться в матеріалах справи, не були надані контролюючому органу після ознайомлення з актом перевірки та в період оскарження податкових повідомлень-рішень в порядку адміністративного оскарження, про що свідчать копії скарг на податкові повідомлення-рішення, в додатках до яких надані до суду квитанції до прибуткових касових ордерів не зазначені.

Крім того, дата значної кількості квитанцій до прибуткових касових ордерів не збігається з датою подання звітів про використання коштів, окремі квитанцій датовані пізніше, ніж звіти про використання коштів.

Доводи представників позивача стосовно пропуску строку застосування адміністративно-фінансових санкцій не враховуються судом, оскільки порушення, яке стало підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, є порушенням податкового законодавства, строки для визначення грошового зобовязання, встановлені ст. 102 Податкового кодексу України не порушені відповідачем.

Враховуючи зазначене, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_6 від 19.11.2014 р. на суму 270 449,12 грн. відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовна вимога про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Сторонами не заперечується, що до перевірки ТОВ «Синтиз» було надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 9 від 06.08.2012 р. В пояснювальній записці працівника підприємства також вказано, що ним було надано до бухгалтерії копію прибуткового касового ордеру в звязку з зіпсуванням оригіналу.

Положеннями абз. 6 ст. 1 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» передбачено застосовування фінансових санкцій у вигляді штрафу: за проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів платіжного документа (товарного або касового чека, квитанції до прибуткового ордера, іншого письмового документа), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, - у розмірі сплачених коштів.

Доводи представників позивача щодо неможливості застосування до спірних правовідносин Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 не приймаються судом до уваги. Даний наказ був чинним на момент виникнення правовідносин та винесення податкового повідомлення-рішення. Крім того, положеннями Податкового кодексу України передбачено можливість врегулювання правовідносин в сфері справляння податків і зборів, застосування фінансової відповідальності, іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_7 від 19.11.2014 р. на суму 15 000,00 грн. відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позовна вимога про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для нарахування відповідачем податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 39 520,80 грн. стало встановлення за результатами перевірки факту нереальності господарських операцій щодо закупівлі товару підзвітними особами. Вказані висновки та обґрунтування наведені в акті перевірки.

При цьому, в бухгалтерському обліку ТОВ «Синтиз» відображено господарські операції закупівлю підзвітними особами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 товару для підприємства. Ці особи розрахувались власними коштами, в акті перевірки вказано про проведення в подальшому юридичною особою з ними розрахунків в повному обсязі. Тобто, перевіркою досліджено господарські операції між двома підприємствами ТОВ «Синтиз» та ТОВ «Ферріт-Д», здійснену через підзвітних осіб працівників підприємства, які діяли від імені та в інтересах підприємства.

Таким чином, в разі, якщо податковий орган вважав, що господарських операцій, відображених в бухгалтерському та податковому обліку підприємства не було, до платника податків контролюючий орган мав застосувати санкції за протиправне, на думку відповідача, віднесення суми сплачених коштів до витрат, понесених підприємством на підставі положень п. 138.2, п. 13.8 ст. 138, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України, а не розцінювати суму витрачених коштів як додаткове благо працівників підприємства.

Таким чином, відповідачем невірно визначена сутність порушення та норма законодавства, яка підлягає застосуванню.

Сума податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, в розмірі 271 799,17 грн., визначена ТОВ «Синтиз» у розрахунках, є самостійно обчисленою, а отже, узгодженою сумою податкового зобовязання.

Відповідно до положень ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається (вручається) платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В звязку з зазначеним у податкового органу відсутні підстави для включення податкового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, в розмірі 271 799,17 грн. до податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведене, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 3 від 19.11.2014 р. на суму 466 979,97 грн. не відповідає п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачемна підставі, у межах повноважень, алене у спосіб встановлений законодавством, та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Позовна вимога про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 06.03.2015 р. на суму 44 272,72 грн. винесено відповідачем на підставі рішення про результати розгляду скарги Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 06.02.2015 р. № 1059/10/04-36-10-08-09 та є донарахованою штрафною санкцією до податкового повідомлення-рішення № 3 від 19.11.2014 р. на суму 466 979,97 грн.

В звязку з протиправністю податкового повідомлення-рішення № 3 від 19.11.2014 р. на суму 466 979,97 грн., яким визначено суму основного зобовязання та частину штрафних санкцій, податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 06.03.2015 р. на суму 44 272,72 грн., яке є донарахованою частиною штрафних санкцій, також є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_3 від 06.03.2015 р. на суму 44 272,72 грн. не відповідає п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачемна підставі, у межах повноважень, алене у спосіб встановлений законодавством, та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Позовна вимога про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Сторонами не заперечується, що позивачем здійснено реалізацію продукції власного виробництва фізичним особам та субєктам господарювання за готівкові кошти в адміністративному будинку, що підтверджено прибутковими касовими ордерами від 02.07.2012 р. № 86 на суму 784,73 грн. та № 87 на суму 5 000,00 грн.

Доводи представників позивача стосовно того, що адміністративний будинок не є пунктом продажу товарів в розумінні ст. 14 Податкового кодексу України не приймаються судом до уваги.

В ст. 14 Податкового кодексу України вказано, що пунктом продажу товарів є, в тому числі, інші приміщення, що використовуються для здійснення оптової торгівлі за готівку, інші готівкові платіжні засоби та з використанням платіжних карток.

Виключний перелік субєктів господарювання, які не є платниками збору за провадження торговельної діяльності та діяльності з надання платних послуг, встановлений ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) та не підлягає розширеному тлумаченню.

Позивач не є субєктом господарювання, на якого поширювалась дія вказаного переліку.

Твердження позивача щодо неможливості застосування Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» не враховуються судом.

Так, дійсно, в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні міститься посилання на п. 1 абз. 6 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки». Проте, в податковому повідомленні-рішенні міститься також посилання на акт перевірки, який став підставою для винесення рішення. В акті перевірки порушення законодавство обґрунтовано саме недотриманням вимог ст. 267 Податкового кодексу України. Штрафна санкція застосована з урахуванням ст. 125 Податкового кодексу України та не відповідає санкції, передбаченій Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Таким чином, сутність порушення в акті перевірки податковим органом визначена вірно, розрахунок здійснено на підставі ст. 125 Податкового кодексу України.

Зазначення в податковому повідомленні-рішенні п. 1 абз. 6 Указу Президента України від 12.06.1995 р. № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» є помилкою в оформленні.

Недоліки оформлення податкового-повідомлення-рішення не є безумовною підставою для його скасування, оскільки не нівелюють порушень податкового законодавства, допущених платником податків.

Враховуючи зазначене, позовна вимога про скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено рішення № НОМЕР_1 від 19.11.2014 р. про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) на суму 46 615,44 грн.

Доводи представників позивача про обовязок податкового органу винести рішення за додатком 9 до Інструкції 455 та про неможливість нарахування штрафу до повного погашення суми недоїмки не приймаються судом до уваги в звязку з наступним.

З акту перевірки вбачається, що контролюючим органом було встановлено порушення щодо неперерахування єдиного соціального внеску під час кожної виплати заробітної плати, на суми якої нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум, у розмірі 466 154,41 грн. Рішення стосується застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок.

Нарахування штрафних санкцій за вказане порушення врегульовано положеннями ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», пп. 5 п. 7.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України N 455 від 09.09.2013 р. (чинної на момент виникнення правовідносин) які і підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, пп. 2 п. 7.2 Інструкції 455, на який посилається позивач, стосується іншого порушення та не відноситься до оскаржуваного рішення.

В акті перевірки при зазначенні суми порушення 466 154,41 грн. податковим органом вказано, що порушення виникло станом на 31.12.2013 р. без зазначення конкретних періодів та сум недоїмки за кожний період. З акту перевірки не вбачається, на підставі яких документів встановлено порушення, не обґрунтовано розмір недоїмки. В судове засідання доказів наявності недоїмки та її розміру не надано. Податковим органом також не наведено обґрунтувань, яким чином суми виявленої недоїмки співвідноситься з сумами недоїмки, визначеними в постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду та в вимозі № Ф-3 від 05.12.2014 р. Вказана вимога про сплату недоїмки існувала на момент складення акту перевірки та винесення оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 19.11.2014 р. про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) на суму 46 615,44 грн. не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачемна підставі, у межах повноважень, алене у спосіб встановлений законодавством, та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Позовна вимога про скасування вказаного рішення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Дніпропетровською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_5 від 19.11.2014 р. на суму 813 132,00 грн. за основним платежем 542 088,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 271 044,00 грн.

В частині податкового зобовязання в розмірі 85 548,00 грн. обставини встановлені постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.08.2015 р. по справі № 804/4268/15, яка набрала законної сили, отже, не підлягають доведенню на підставі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

З акту перевірки та наданих письмових заперечень на адміністративний позов вбачається, що відповідач обґрунтовує встановлені перевіркою та визначені податковим повідомленням-рішенням порушення на суму 184 612,00 грн.реалізацією підприємством товару на експорт за ціною, нижчою за витрати, понесені на виробництво товару.

При цьому, податковим органом не враховано, що Податковий кодекс України повязує визначення витрат з договірною (контрактною) вартістю товарів/послуг, яка повинна відповідати рівню звичайних цін, які визначаються відповідно до статті 39 цього Кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин), а не собівартості продукції. Проте, податковим органом не надано доказів не дотримання підприємством рівня звичайних цін на реалізований на експорт товар. Акт перевірки взагалі не містить відомостей про вжиття контролюючим органом заходів щодо встановлення рівня звичайної ціни, передбачених п. 39.14 ст. 39 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Доводи відповідача, викладені в акті перевірки, стосовно того, що при проведенні операцій по експорту продукції підприємством не відбулося збільшення активу або зменшення зобовязання, що зумовили зростання власного капіталу та в результаті проведення цих операцій не відбулось збільшення економічних вигод підприємства, тому єдиною підставою проведення таких операцій є формування валових витрат та податкового кредиту з податку на додану вартість, що призводить в подальшому до зменшення сплати поточних платежів з податку на прибуток та податку на додану вартість, є необґрунтованими.

Кінцевий результат діяльності з використання виробленого товару не завжди відомий платнику податків на дату відображення понесених витрат. Господарська діяльність пов'язана із підприємницьким ризиком і може привести до того, що товар не буде реалізований за ціною, на яку розраховував виробник, у звязку із зміною обставин діяльності, конюнктури ринку тощо.

З аналізу положень п.185.1 ст.185 та пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України можна дійти висновку, що використання товарів в оподатковуваних операціях передбачає діяльність платника податків з виробництва та/або реалізації товару, що спрямована на отримання доходу.

Собіварстість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо повязаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг. Перелік таких витрат наведено в ст. 138 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Отже, визначальними ознаками для віднесення витрат до валових є те, що такі витрати мають бути понесені платником податку як компенсація, в тому числі, вартості товарів, які вироблені для їх подальшого продажу.

Таким чином, Податковий кодекс України передбачає право платника податків віднести витрати до складу валових витрат за фактом виготовлення товару, який в подальшому проданий.

Крім того, поняття «дохід» та «прибуток» не є тотожними, оскільки для визначення наявності господарської діяльності платника податків законодавчо визначена необхідність спрямованості такої діяльності саме на отримання доходу, а не прибутку.

Збитковість господарської операції не може бути підставою для визначення виробничої діяльності як не господарської.

В акті перевірки не наведено відомостей про відсутність первинних документів на підтвердження витрат, понесених на виготовлення товару, який був реалізований нижче собівартості контрагентам ТОВ «Роскомстрой», ТОВ «ТехМетТрейдинг», ТОВ «ОсколПромСнаб».

Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення в частині визначення податкових зобовязань на суму 184 612,00 грн. (продаж товару нижче собівартості) не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачемна підставі, у межах повноважень, алене у спосіб встановлений законодавством, та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішеннята підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що порушення підприємством пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового кодексу України обґрунтовано не відображенням у складі податкових декларацій з податку на прибуток сум кредиторської заборгованості, по якій минув трок позовної давності.

Так, 07.05.2010 р. ТОВ «Синтиз» було укладено з ТОВ «Компанія Велмакс ЛТД» договір № 07-05/10У, відповідно до умов якого розрахунки проводяться після підписання акта виконаних робіт обома сторонами, а також згідно наданого рахунку протягом 30 банківських днів.

19.05.2010 р. сторонами підписано приймально-передавальний акт виконаних робіт № 1.Протягом 30 банківських днів після підписання акту починається відлік позовної давності по договору.

Податковим органом не враховано, що 26.08.2011 р. ТОВ «Синтиз» сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Велмакс ЛТД» по вказаному договору 5 208,00 грн.

Тобто, строк позовної давності перервався та почав відлік з 26.08.2011 р.

Враховуючи цю обставину, строк позовної давності по договору від 07.05.2010 р. № 07-05/10У сплив 26.08.2014 р. Таким чином, в перевіряємий період (з 01.07.2012 р. по 31.12.2013 р.) сума кредиторської заборгованості позивача по договору від 07.05.2010 р. № 07-05/10У ще не набула статусу безнадійної кредиторської заборгованості і обовязок підприємства відобразити таку заборгованість в податковій звітності з податку на прибуток підприємства ще не настав. Період, в який ця сума стала безнадійною кредиторською заборгованістю, не був предметом перевірки та не відображений в акті, який став підставою для винесення податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи зазначене, податкове повідомлення-рішення в частині визначення податкових зобовязань на суму 58 069,00 грн. не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено відповідачемна підставі, у межах повноважень, алене у спосіб встановлений законодавством, та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішеннята підлягає скасуванню.

01.10.2007 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтиз» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер ОСОБА_9» (Виконавець) укладено договір № 01-11/07У, розрахунки по якому проводяться після підписання акта виконаних робіт обома сторонами, а також згідно наданого рахунку протягом 30 банківських днів.

01.08.2008 р. ТОВ «Синтиз» та ТОВ «Інтер ОСОБА_9» підписано акт заліку зустрічних однорідних вимог № 302, згідно до якого сума заборгованості ТОВ «Синтиз» перед ТОВ «Інтер ОСОБА_9» по договору № 01-11/07У від 01.10.2007 р. складає 1 207 581,42 грн.

Відповідно до повідомлення про відступлення права вимоги від 05.08.2008 р. ТОВ «Інтер ОСОБА_9» відступило ТОВ «ОСОБА_8 Плюс» право вимоги, яке виникло на підставі договору № 01-11/07У від 01.10.2007 р. на суму 1 207 581,42 грн.

08.08.2008 р. ТОВ «Синтиз» здійснено часткову сплату ТОВ «ОСОБА_8 Плюс» по договору № 01-11/07У від 01.10.2007 р.

По вказаному договору в перевіряємий період сума кредиторської заборгованості позивача вже набула статусу безнадійної кредиторської заборгованості і обовязок підприємства відобразити таку заборгованість в податковій звітності з податку на прибуток на момент проведення перевірки настав. Сума кредиторської заборгованості сторонами не заперечується.

Доводи представників позивача щодо не дотримання податковим органом строку нарахування податкових зобовязань, встановлених ст. 102 Податкового кодексу України, не приймаються судом до уваги. Процедурні порушення, допущені контролюючим органом при винесенні рішення, не нівелюють порушення законодавства, допущеного платником податку.

Враховуючи вказане, податкове повідомлення-рішення в частині 202 142,00 грн. відповідає вимогам п.п. 1, 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не підлягає скасуванню.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що за перевіряємий період Товариство з обмеженою відповідальністю «Синтиз»мало господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Градієнт ТЕК», Приватним підприємством «Рембудкомплект-плюс».

Податковим органом не надано доказів, що на момент здійснення господарської операції, контрагенти позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Градієнт ТЕК», Приватне підприємство «Рембудкомплект-плюс» не були зареєстровані як платник податку на додану вартість.

Товари, придбані у зазначених контрагентів, відповідають виду господарської діяльності позивача, зазначеному в акті перевірки.

Відсутність права позивача на формування податкового кредиту обґрунтовано в акті перевірки не наданням контролюючому органу певних первинних документів, недоліками окремих первинних документів, порушеннями законодавства з боку контрагентів.

При цьому в акті перевірки вказано про наявність податкових накладних, видаткових накладних, проведення розрахунків за товар та використання товару у господарській діяльності позивача.

Відповідно до ОСОБА_11 адміністративного суду України від 01.11.2011 р. № 1936/11/13-11: «документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.

При цьому сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобовязаннях платника податків у звязку з його господарською діяльністю мали місце».

Норми чинного (та чинного на момент виникнення правовідносин) законодавства, яке регулює порядок формування витрат, не передбачають позбавлення платника податків права на формування витрат в разі порушення його контрагентами вимог податкового законодавства. Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

З огляду на зазначене, податковим органом не доведено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Синтиз» п.п. 138.2, 138.4 Податкового кодексу України, а саме, завищення сумивитрат на 29 167,00 грн. по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Градієнт ТЕК» та на 32 500,00 грн. по взаємовідносинам з Приватним підприємством «Рембудкомплект-плюс».

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_5 від 19.11.2014 р. на суму 813 132,00 грн. за основним платежем 542 088,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 271 044,00 грн. підлягає скасуванню частково.

Вказане податкове повідомлення-рішення за основним зобовязанням складається з наступних сум:

- 184 612,00 грн. сума зобовязання, нарахованого за порушення податкового законодавства стосовно продажу товару нижче собівартості контрагентам ТОВ «Роскомстрой», ТОВ «ТехМетТрейдинг», ТОВ «ОсколПромСнаб». В цій частині податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню;

- 260 211,00 грн. порушення в звязку з невідображенням в податковій звітності підприємства безнадійної кредиторської заборгованості (по Товариству з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 Плюс» - 202 142,00 грн., по Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Велмакс ЛТД» - 58 069,00 грн.). Податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в частині зобовязання по Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Велмакс ЛТД» на 58 069,00 грн.;

- 97 265,00 грн. зобовязання в звязку з визнанням правочинів нікчемними (85 548,00 грн. господарські операції, досліджені в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, 5 542,00 грн. правочин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Градієнт ТЕК», 6 175,00 грн. правочини з Приватним підприємством «Рембудкомплект-плюс»). В цій частині податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

В частині 202 142,00 грн. - невідображення в податковій звітності підприємства безнадійної кредиторської заборгованості по Товариству з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_8 Плюс» податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Обгрунтування наведені вище.

В звязку зі скасуванням частини основного зобовязання, штрафні санкції у відповідній частині також підлягають скасуванню.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_5 від 19.11.2014 р. підлягає скасуванню за основним зобовязанням на 339 946,00 грн., за штрафними санкціями на 220 508,50 грн.

Згідно ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» 3674-VI від 08.07.2011 р. (в редакції, чинній на момент звернення до суду) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімально їзаробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону України під час подання адміністративного позову майнового характеру сплачується 10 відсотків розміру ставки судового збору. Решта суми судового збору стягується з позивача або відповідача пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги.

На момент подачі позову до суду максимальний розмір судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру становив 4 872,00 грн.

Позивачем, відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено частково судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 482,70 грн.

В звязку з тим, що позов задоволено частково, сума судового збору в розмірі 1 948,80 грн.підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 10, 11, 69, 71, 86, 158-163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» до Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, скасування рішення - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_2 від 06.03.2015 р. на суму 220 000,00 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № 3 від 19.11.2014 р. на суму 466 979,97 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № НОМЕР_3 від 06.03.2015 р. на суму 44 272,72 грн.

Скасувати рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_1 від 19.11.2014 р. про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів) на суму 46 615,44 грн.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_5 від 19.11.2014 р. на суму 339 946,00 грн. за основним зобовязанням на суму 220 508,50 грн. за штрафними санкціями.

Позовні вимоги в частині скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області № НОМЕР_9 від 19.11.2014 р. на суму 20 115,00 грн. залишити без розгляду.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати в розмірі 1 948,80 грн. стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Синтиз» до спеціального фонду Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2015 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили станом на 20.11.2015 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_12