Справа № 2-а-240/11
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2011-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"26" вересня 2011 р. Справа № 2-а-240/11

номер рядка статистичного звіту 6.2.1

Колегія суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Бондарчука І.Ф.

ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Феськової М.Ю.

представника позивача,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 селищної ради Рівненської області на постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від "07" червня 2011 р. у справі № 2-а-240/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 селищної ради Рівненської області, ОСОБА_2 селищного голови про скасування рішення

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2009р. ОСОБА_3 звернувся до Володимирецького районного суду Рівненської області з позовною заявою про визнання протиправними та незаконними дій ОСОБА_2 селищного голови, скасування рішень сесій ОСОБА_2 селищної ради №830 від 29.01.2009р. , №850 від 10.03.2009р., стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у розмірі 3000,00грн. з кожного, зобов'язання ОСОБА_2 селищного голову підписати державний акт на право власності на земельну ділянку.

Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 07.06.2011р. позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ОСОБА_2 селищного голови ОСОБА_4 по відмові у підписанні державних актів на право власності на земельну ділянку на ім'я ОСОБА_3 та винесенні даного питання на розгляд сесії селищної ради.

Рішення сесії ОСОБА_2 селищної ради №830 від 29 січня 2009 року та №850 від 10 березня 2009 року «Про розгляд заяви ОСОБА_3 та приведення рішень селищної ради у відповідність до вимог чинного законодавства» - визнано протиправними та скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_2 селищної ради в користь ОСОБА_3 1000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 селищного голови ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1000,00 грн. моральної шкоди.

Вважаючи, що постанова суду першої інстанції, винесена з порушення норм матеріального та процесуального права, відповідач - ОСОБА_2 селищна рада подала апеляційну скаргу.

В апеляційні скарзі відповідач зазначає про те, що не виготовивши проект землеустрою земельної ділянки, всупереч вимогам ст.118 Земельного кодексу України, позивач звернувся до ОСОБА_2 селищної ради за зверненням про передачу земельної ділянки у власність. На сесії ОСОБА_2 селищної ради, не перевіривши наявність всіх необхідних документів, було прийнято рішення №265 від 28.03.2007р., відповідно до якого земельна ділянка була передана у власність без виготовленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, тобто з порушенням процедури оформлення земельної ділянки для передачі у власність громадян.

Скаржник зазначає, що при розгляді даної справи, суд першої інстанції не з'ясував факт правомірності прийняття ОСОБА_2 селищною радою рішення №265 від 28.03.2007р. в частині передачі у власність земельної ділянки ОСОБА_3 На думку скаржника, при процедурі оформлення документації по видачі державного акту землевпорядною організацією було порушено ряд норм по виготовленню документації щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідач вважає, що при прийнятті рішення №850 від 10.03.2009р. ОСОБА_2 селищна рада та селищний голова діяли законно та в інтересах громади селища Володимирець.

Скаржник також звертає увагу суду на те, що в судовому засіданні позивачем не доведено підстав відшкодування моральної шкоди, а твердження про заподіяння шкоди є необґрунтованими, в зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку про стягнення моральної шкоди.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 07.06.2011р., суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради №614 від 28.09.2005 року ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,25 га, в тому числі: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель 5,15 га; для ведення особистого селянського господарства 0,10га, що розташована смт. Володимирець по вул.Проектна,1.

Вказаним рішенням попереджено громадянина ОСОБА_3, що приступати до будівництва без отримання технічної документації на забудову та дозволу на виконання будівельних робіт в райархітектурі забороняється.

Відповідно до рішення ОСОБА_2 селищної ради №850 від 10.03.2009р. внесено зміни до п.2 рішення селищної ради №614 від 28.09.2005р. та викладено його в наступній редакції: Надати громадянину ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2187 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,0687 га для ведення особистого селянського господарства".

Згідно з рішенням ОСОБА_2 селищної ради п'ятого скликання від 28.03.2007р. №265 передано безплатно у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку в смт.Володимирець по вул.Проектна,1 площею 0,25 га, в т.ч. 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку; 0,10 га - для ведення особистого селянського господарства. Зобов'язано його виготовити державні акти і використовувати дані земельні ділянки за цільовим призначенням.

На виконання п.2 вказаного рішення на замовлення позивача ОСОБА_3П було виготовлено технічну документацію та Державні акти серії ЯЗ №008530 та №008531.

При вирішенні питання стосовно правомірності дій відповідачів суд апеляційної інстанції враховує також наступне.

Порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою, а також договорів оренди землі передбачений Інструкцією, що затверджена наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року за номером 43, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року, є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України (надалі Інструкція), підлягає застосуванню у межах спірних правовідносин відповідно до частини третьої статті 9 КАС України.

Пунктом 1.18 вищенаведеної Інструкції передбачено, що при надані земельної ділянки у постійне користування до технічної документації зі складання державного акту обовязково додається копія матеріалів щодо перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки з проекту відведення цієї земельної ділянки, затвердженого в установленому порядку.

Послідовність робіт зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в порядку, передбаченому розділом другим Інструкції. До підготовчих дій, передбачених пунктом 2.2 даного розділу належить аналіз проекту відведення земельної ділянки.

У відповідності до п.2.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему №43 від 04.05.1999 р. (з наступними змінами та доповненнями), Державний акт на право власності на земельну ділянку складається у двох примірниках, підписується посадовими особами в такій послідовності: начальник державного органу земельних ресурсів, голова (керівник) органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади та особа, що здійснила реєстрацію акта.

Приписами ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За наведених умов та враховуючи той факт, що підписання Державного акта на право власності на землю відноситься до компетенції селищного голови, який діє як керівник органу місцевого самоврядування, відповідач - ОСОБА_2 селищний голова ОСОБА_4, делегувавши дані повноваження сесії селищної ради, вийшов за межі наданих йому законом повноважень, відповідно, його дії в цій частині є неправомірними.

Аналізуючи технічну документацію, генеральний план забудови, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 селищний голова ОСОБА_4 та працівники селищної ради підписали та завірили гербовою печаткою селищної ради протоколи встановлення та погодження меж земельної ділянки, її кадастрові плани, акти передачі межових знаків, викопіювання з технічної документації по встановленню адмінграниць смт.Володимирець. Отже, погодивши документи, своїм підписом відповідач ОСОБА_4, засвідчив їх законність.

За наведених умов, відсутні порушення п.1.18 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом Держкомзему №43 від 04.05.1999 р.

З приводу позовних вимог ОСОБА_3 про скасування рішень сесії ОСОБА_2 селищної ради №830 від 29.01.2009р. та №850 від 10.03.2009р. слід вказати таке.

Рішенням ОСОБА_2 селищної ради №830 від 29.01.2009р. перенесено розгляд заяви ОСОБА_3 на чергову сесію селищної ради в зв'язку з тим, що технічна документація із землеустрою щодо складення державного акту на право власності на земельну ділянку по вул. Проектна, 1, не була надана для вивчення та опрацювання (а.с.5).

Як вже зазначалось, відповідно до рішення ОСОБА_2 селищної ради №850 від 10.03.2009р. внесено зміни до п.2 рішення селищної ради №614 від 28.09.2005р. та викладено його в наступній редакції: Надати громадянину ОСОБА_3 дозвіл на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2187 га, в тому числі 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд та 0,0687 га для ведення особистого селянського господарства" (а.с.8).

Оскаржені рішення прийняті за наслідками розгляду звернення ОСОБА_3 до селищного голови про підписання Державних актів на право власності на земельні ділянки. Разом з тим, як вже зазначалось, розгляд сесією селищної ради питання щодо підписання Державного акту на право власності на землю є безпідставним, оскільки дане питання до компетенції сесії не відноситься. За наведених умов вказані рішення суперечать вимогам закону, відповідно, не є чинними.

У відповідності до ст. 144 ч.2 Конституції України, ст.59 ч.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти та рішення органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду і визнаються незаконними в судовому порядку.

В рішенні Конституційного суду України №7-рп/09 від 16.04.2009 р. визначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, зв'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

З огляду на наведене, слід вказати, що змінивши рішення ненормативного характеру щодо передачі у власність земельної ділянки, сесія селищної ради вийшла за межі наданих їй законом повноважень.

За наведених умов, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними та скасування що рішень сесії ОСОБА_2 селищної ради №830 від 29 січня 2009 року та №850 від 10 березня 2009 року «Про розгляд заяви ОСОБА_3 та введення рішень селищної ради у відповідність до вимог чинного законодавства».

Як вже зазначалось, однією з позовних вимог ОСОБА_3 було стягнення з відповідачів моральної шкоди. З цього приводу судом враховується таке.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У відповідності до ст.77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" шкода, заподіяна фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних дій рішень та бездіяльності посадових осіб органів місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів в порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №34 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч.4 постанови Пленуму ВСУ Відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

В своїй позовній заяві позивач вказав на те, що моральна шкода виразилась, зокрема, у душевних хвилюваннях , завданих протиправною поведінкою відповідача, незручностях як в роботі так і особистому житті, приниженні гідності громадянина, втраті особистого та робочого часу, страждань, додаткового клопоту.

Як визначено п.1 ч.9 вказаної постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з ч.10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №34 при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування. Дія цієї норми не поширюється на випадки заподіяння моральної шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю недержавних органів, їх посадових чи службових осіб.

Підсумовуючи вищевказане, враховуючи характер і ступінь моральних страждань позивача, істотність змін у його життєвих стосунках, виходячи з вимог розумності, справедливості та виваженості, правомірним є висновок Володимирецького районного суду Рівненської області про часткове задоволення позову в частині, а саме стягнення моральної шкоди на користь позивача в розмірі 1000,00 грн. з ОСОБА_2 селищного голови ОСОБА_4

Разом з тим, враховуючи вище наведене судова колегія прийшла до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 селищної ради, тому в цій частині постанову суду першої інстанції слід скасувати та постановити нову постанову про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції, якщо визнає, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи стосовно неправомірності дій відповідачів, судове рішення в цій частині ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування, в цій частині, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 198, 202, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 селищної ради Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 червня 2011 року в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 селищної ради Рівненської області скасувати та постановити в цій частині нову постанову.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 селищної ради Рівненської області.

В решті постанову Володимирецького районного суду Рівненської області від 07 червня 2011 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: І.Ф.Бондарчук

ОСОБА_1

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_3 вул.Острозького 42,смт.Володимирець,Рівненська область,34300

3- відповідачу ОСОБА_2 селищна рада Рівненської області вул.Соборна,39,смт.Володимирець,Рівненська область,34300 (рек. з пов.)

4- відповідачу ОСОБА_2 селищному голові вул.Соборна,39,смт.Володимирець,Рівненська область,34300 (рек. з пов.)