Справа № 282/1205/15
Суддя: Вальчук В. В.
Дата ухвалення: 2015-11-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/1205/15
Провадження № 2-а/282/15/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської облаті у складі:

головуючого судді: Вальчук В. В.

при секретарі судових засідань: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Любар справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора патрульної служби України в м. Києві роти №1 батальйону №4 рядового міліції ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

22 жовтня 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора патрульної служби України в м. Києві роти №1 батальйону №4 рядового міліції ОСОБА_3, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначає, що 06.10.2015 року о 11.15 годин він керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Наддніпрянське Шосе, 10, був зупинений інспектором патрульної служби України в м. Києві ОСОБА_4 Інспектор звинуватив позивача у тому, що він при наближенні ТЗ VOLKSWAGEN PASSAT державний реєстраційний номер 0397 на синьому фоні з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальними звуковими сигналами не зупинився біля правого краю узбіччя, щоб надати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд, чим порушив п. 3.2 правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 та відповідно до постанови серії ПС2 №951237 про адміністративне правопорушення від 06.10.2015 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП і згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення в розмірі 510 грн.

Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає, що постанова є протиправною, а рішення суб'єкта владних повноважень необгрунтованим, що порушує його права, оскільки прийнята відповідачем з порушеннями як в порядку накладення адміністративного стягнення, так і за відсутності підстав для цього, у зв'язку з чим, він змушений звернутись до суду.

Згідно п. 3.2 Правил дорожнього руху України -у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів). На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов'язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов'язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку.

Позивач вважає, що не порушував п.3.2 Правил дорожнього руху. По вул. Наддніпрянське Шосе, 10 у кожному напрямку по чотири смуги руху, дві з них для руху прямо, а дві інші для повороту направо. Оскільки він рухався у третій смузі, так як бажав рухатися прямо (а не направо), а також слід зазначити, що виконати маневр перестроювання у іншу смугу, як тільки зявилася машина з проблисковими маячками синього та червоного кольорів та звуковими сигналами з дотриманням Правил дорожнього руху не так легко, бо рух у двох перших смугах був дуже інтенсивний. Тому, по суті, ОСОБА_2 не мав можливості зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі), як того вимогає п.3.2. Коли його зупинив працівник патрульної служби, не зважаючи на його пояснення почав складати протокол.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення, не зазначено яким чином інспектором патрульної служби рядовим ОСОБА_5 при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, було зафіксовано порушення позивачем правил дорожнього руху.

Таким чином, підставою для прийняття рішення яке оскаржується про накладення адміністративного стягнення для інспектора патрульної служби рядовим ОСОБА_5 фактично була лише наявність складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 Жодні інші докази, в тому числі зафіксовані показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, показання свідків - в матеріалах справи відсутні. Такі показання є одними з основних належних та допустимих доказів.

Зазначену постанову позивач вважає такою, що винесена незаконно, з порушенням застосування норм діючого законодавства України у зв'язку з чим, просить: визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 951237 від 06.10.2015 року винесену інспектором патрульної служби України в м. Києві роти №1 батальйону №4 рядовим міліції ОСОБА_3 та закрити провадження у даній справі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обємі, просив суд його задовольнити. А також підтримав заяву надану суду 17.11.2015 року про повернення судового збору.

Відповідач - інспектор патрульної служби України в м. Києві роти №1 батальйону №4 рядовий міліції ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про отримання судового виклику уповноваженою особою, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ч.4 ст. 128 КАС України, у разі не прибуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Зважаючи на строки розгляду адміністративних справ, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів, без участі відповідача.

Постанова про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії (п.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року).

За ч.1 ст. 171-2 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Виходячи з положень п.1 ч.1 ст.18, ч.2 ст.19 КАС України справа розглядається місцевим загальним судам, як адміністративним судам, зокрема за місцем проживання позивача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення його складено 06.10.2015 року о 11.15 годин інспектором патрульної служби України в м. Києві роти №1 батальйону №4 рядовим міліції ОСОБА_3 відносно позивача.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_2 06.10.2015 року о 11.15 годин керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Наддніпрянське Шосе, 10, при наближенні ТЗ VOLKSWAGEN PASSAT державний реєстраційний номер 0397 на синьому фоні з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальними звуковими сигналами не зупинився біля правого краю узбіччя, щоб надати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд, чим порушив п. 3.2, Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.8).

За вказаним протоколом інспектор патрульної служби України в м. Києві роти №1 батальйону №4 рядовий міліції ОСОБА_3 06.10.2015 року виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 951237 за скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. (а.с.7).

Вказана постанова отримана позивачем 06.10.2015 року (а.с.7).

У постанові відповідач встановив, що ОСОБА_2 06.10.2015 року о 11.15 годин керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Наддніпрянське Шосе, 10, при наближенні ТЗ VOLKSWAGEN PASSAT державний реєстраційний номер 0397 на синьому фоні з увімкненими проблисковими маячками синього та червоного кольору та спеціальними звуковими сигналами не зупинився біля правого краю узбіччя, щоб надати дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд, чим порушив п. 3.2, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с.7).

Докази, на підставі яких встановлено наявність адміністративного правопорушення з боку позивача, будь-яких даних, які б підтверджували вину позивача в скоєнні зазначеного правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2015 року, з яким позивач не погодився, що було ним зазначено безпосередньо в самому протоколі, на підставі якого було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, в постанові від 06.10.2015 року не зазначено.

Зазначена постанова перевірялась судом на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі не з'явившись у судові засідання, не надав суду доказів в обґрунтування правомірності своїх дій.

Як вбачається із дослідженої судом постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП у зв'язку з порушенням п. 3.2 Правил дорожнього руху України.

Згідно п. 3.2 Правил дорожнього руху України -у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов'язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

Згідно п.10.1. Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Відповідно до п. 10.3. Правил дорожнього руху України у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися. За одночасного перестроювання транспортних засобів, що рухаються в одному напрямку, водій, який знаходиться ліворуч, повинен дати дорогу транспортному засобу, що знаходиться праворуч.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідачем до суду не надано доказів того, що в даному випадку виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, було здійснено у відповідності до вимог КУпАП, Закону України «Про міліцію», Закону України «Про дорожній рух».

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним та обґрунтованим і не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

В порушення вказаних вимог в оскаржуваній постанові не наведено достатніх доказів вчинення правопорушення позивачем, у зв'язку з чим вказана постанова підлягає скасуванню з закриттям справи про адміністративне правопорушення.

За ч.2 ст. 171-2 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Розглянувши заяву позивача надану суду 17.11.2015 року про повернення судового збору на підставі ст. 40-1 КУпАП, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Справа розглядається в порядку адміністративного судочинства, а тому згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду адміністративного позову немайнового характеру 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2015 рік» станом на 01.01.2015 року розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн. 00 коп.

Аналізуючи в сукупності вищевикладене суд остаточно приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад правопорушення передбаченого ст.122 ч. 3 КУпАП, а тому постанова про накладення на позивача адмінстягнення підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст. 62, 67 Конституції України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 951237 від 06.10.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 - закрити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Вальчук В. В.