Справа № 338/1079/14-а
Суддя: Маринченко В.Л.
Дата ухвалення: 2015-10-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Маринченка В.Л.,
суддів:Коротких О.А., Кривенди О.В., Кривенка В.В., Панталієнка П.В., Прокопенка О.Б., Самсіна І.Л., Терлецького О.О., -
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_9 до управління Пенсійного фонду України у Богородчанському районі Івано-Франківської області (далі - управління ПФУ, ПФУ відповідно) про визнання дій неправомірними та зобов'язання провести перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати неправомірною відмову управління ПФУ перерахувати йому пенсію з урахуванням пільгового обчислення стажу, зобов'язати зарахувати в пільговому обчисленні - рік роботи за один рік і шість місяців - період його роботи з 2 березня 1979 року по 31 серпня 1985 року з 1 вересня 1985 року по 7 серпня 1994 року в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, провести такий перерахунок та виплатити пенсію з березня 2008 року.

На обґрунтування позову ОСОБА_9 зазначив, що він з березня 2008 року отримує пенсію за віком, яку управління ПФУ нарахувало без урахування стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі в пільговому обчисленні, що суперечить указам Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 10 лютого 1960 року) та 26 вересня 1967 року № 1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і у місцевостях, що прирівнюються до районів Крайньої Півночі» (далі - Указ від 26 вересня 1967 року), пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-ІV), постанові Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» (далі - постанова № 148).

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області ухвалою від 25 липня 2014 року адміністративний позов ОСОБА_9 за період з березня 2008 року по 16 січня 2014 року залишив без розгляду.

Постановою цього ж суду від 25 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року, позов задоволено: визнано неправомірною відмову управління ПФУ перерахувати пенсію ОСОБА_9 та зарахувати пільговий стаж за період роботи з 2 березня 1979 року по 31 серпня 1985 року з 1 вересня 1985 року по 7 серпня 1994 року у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі (один рік роботи за один рік шість місяців), зобов'язано провести такий перерахунок з 17 січня 2014 року.

Суди виходили з того, що пільгове обчислення стажу передбачено законодавством колишнього СРСР, а період роботи в зазначений період підтверджується трудовою книжкою та довідками, а отже, управління ПФУ неправомірно не врахувало стаж роботи у пільговому обчислені з посиланням, що не були надані строкові трудові договори, оскільки це суперечить приписам пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV.

Вищий адміністративний суд України постановою від 28 травня 2015 року скасував рішення судів попередніх інстанцій, у задоволенні позову відмовив.

Касаційний суд виходив із того, що робота ОСОБА_9 до 1 січня 1991 року вахтовим методом у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі за трудовим договором з підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому право на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців), оскільки пунктом 5.9 Основних положень про вахтовий метод організації робіт, затверджених постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань, Секретаріату ВЦРПС та Міністерства охорони здоров'я СРСР від 31 грудня 1987 року № 794/33-82 (далі - Положення про вахтовий метод), такі пільги не передбачені.

Касаційний суд також зазначив, що немає підстав для зарахування в пільговому обчисленні і стажу роботи позивача після 1 січня 1991 року у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та в районах Крайньої Півночі, оскільки таке зарахування не передбачено чинним законодавством.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України ОСОБА_9, посилаючись на неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, просить скасувати постанову Вищого адміністративного суду України від 28 травня 2015 року, а постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2014 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2014 року залишити в силі.

На обґрунтування заяви додав ухвали Вищого адміністративного суду України від 11 липня 2014 року, 19 лютого та 18 червня 2015 року (К/800/27757/14, К/800/64421/14, К/800/19398/15 відповідно), в яких касаційний суд, врахувавши записи у трудовій книжці та довідки, вказав на правомірне зарахування стажу у пільговому обчисленні періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі.

Заявник також послався на ухвали Вищого адміністративного суду України від 27 травня та 2 червня 2015 року (К/800/15565/15, К/800/17019/15 відповідно), якими скасовано рішення судів попередніх інстанцій, а справи направлено до суду першої інстанції.

Перевіривши наведені заявником доводи, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вважає, що заява про перегляд оскаржуваної постанови Вищого адміністративного суду України не підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами абзаців першого та другого пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу від 10 лютого 1960 року, постанови № 148, Указу від 26 вересня 1967 року.

Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Абзацом першим пункту 5.9 Положення про вахтовий метод встановлено, що працівникам підприємств та організацій, які виїжджають для виконання робіт вахтовим методом у райони Крайньої Півночі або в прирівняні до них місцевості з інших районів держави, надаються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, з врахуванням змін та доповнень, внесених статтями 1 та 2 Указу від 26 вересня 1967 року.

Таким чином, пільги передбачені статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, в тому числі зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються на працівників, що працювали вахтовим методом.

Суди встановили, що ОСОБА_9 працював в Івано-Франківському управлінні бурових робіт водієм першого класу, водієм-наставником автоколони з 2 березня 1979 року по 16 березня 2008 року, а саме: в період з 2 березня 1979 року по 31 серпня 1985 року - вахтово-експедиційним методом в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі (в Ханти-Мансійському автономному окрузі Тюменської області), а з 1 вересня 1985 року по 7 серпня 1994 року - вахтово-експедиційним методом у районах Крайньої Півночі (в Ямало-Ненецькому автономному окрузі Тюменської області); з 8 серпня 1994 року по 16 березня 2008 року - в Україні, що підтверджується записами в трудовій книжці та довідками, виданими Прикарпатським управлінням бурових робіт публічного акціонерного товариства «Укрнафта» 28 грудня 2007 року за № 11-1082 та 30 травня 2014 року за № 10-706.

У довідці від 30 травня 2014 року за № 10-706 вказано, що робота вахтово-експедиційним методом проводилась у режимі 15 робочих днів у місяць у районах Крайньої Півночі та прирівняних до них районах по 12 годин за добу. До заробітної плати виплачувався районний коефіцієнт і північна надбавка, а також надавалися додаткові відпустки.

Отже, Вищий адміністративний суд України в постанові від 28 травня 2015 року дійшов правильного висновку, що робота ОСОБА_9 вахтовим методом по 15 днів на місяць у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за трудовим договором із підприємством, що не було розташоване у цих районах, не дає йому права на пільги з кратного обчислення трудового стажу (один рік за один рік і шість місяців).

З огляду на викладене колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що на працівників, які працювали вахтовим методом в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, поширюються пільги, передбачені статтями 1-4 Указу від 10 лютого 1960 року, а додаткові пільги, передбачені статтею 5, зокрема зарахування одного року роботи у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності, не поширюються.

Отже, висновок суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосування норм матеріального права, тому в задоволенні заяви ОСОБА_9 слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_9 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає, крім випадку, встановленого пунктом 3 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий В.Л. Маринченко
Судді: О.А. Коротких О.В. Кривенда
В.В. Кривенко П.В. Панталієнко
О.Б. ПрокопенкоІ.Л. Самсін
О.О. Терлецький