Справа № 806/7735/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Київ К/800/27376/14

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І., Тракало В.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства концерну "Укроборонпром" "Житомирський бронетанковий завод" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року у справі за позовом Житомирського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері до Державного підприємства концерну "Укроборонпром" "Житомирський бронетанковий завод" про зобов`язання вчинити певні дії, -

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року Житомирський прокурор з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері звернувся з позовом до Державного підприємства концерну "Укроборонпром" "Житомирський бронетанковий завод" про зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що заступник Житомирського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері, в порядку статей 8, 20 Закону України "Про прокуратуру" Державному підприємству концерну "Укроборонпром" "Житомирський бронетанковий завод" вніс подання про усунення порушень норм Цивільного кодексу України, Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" з питання розподілу військового майна, яке відповідач відхилив.
Вважаючи такі дії незаконними, Житомирський прокурор просив задовольнити позов.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Державного підприємства Концерну "Укроборонпром" "Житомирський бронетанковий завод" з притримання військового майна, а саме БМП-2 у кількості 82 одиниць, БПМ-2К у кількості 40 одиниць, БМП-1КШ у кількості 15 одиниць, БРЕМ-2 у кількості 11 одиниць, БРЕМ-4 у кількості 8 одиниць, БМД-1 у кількості 7 одиниць, БМД-1П у кількості 2 одиниць, БМД-1К у кількості 6 одиниць, БМД-2 у кількості 2 одиниць, БТР-Д у кількості 7 одиниць, БТР-РД у кількості 1 одиниці згідно наряду № 49/13 та зобов`язано відповідача повернути Міністерству оборони України це майно.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Заслухавши доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, в межах статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги з таких підстав.
Задовольняючи позов суди першої та апеляційної інстанцій, на підставі наявних у справі даних встановили і правильно виходили з того, що дії відповідача у спірних правовідносинах є неправомірними.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено і це вбачається з матеріалів справи, згідно постанови Житомирського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері від 29 жовтня 2013 року було проведено перевірку Державного підприємства Концерну "Укроборонпром" "Житомирський бронетанковий завод" щодо додержання службовими особами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про управління об`єктами державної власності", якою встановлено, що підприємство відмовляє у видачі державного військового майна, у зв`язку із наявною заборгованістю Міністерства оборони України за виконання договорів ремонту військового майна, не відшкодованими Міністерством витратами підприємства на зберігання 181 одиниці бронетанкового озброєння.
5 листопада 2013 року на підставі проведеної перевірки підприємства заступником Житомирського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в порядку ст.ст. 20, 23 Закону України "Про прокуратуру" було внесено подання № 2404 вих.13, яким прокурор вимагав відповідача усунути порушення Цивільного кодексу України, Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" та припинити незаконні дії з притримання військового майна, а саме БМП-2 у кількості 82 одиниць, БПМ-2К у кількості 40 одиниць, БМП-1КШ у кількості 15 одиниць, БРЕМ-2 у кількості 11 одиниць, БРЕМ-4 у кількості 8 одиниць, БМД-1 у кількості 7 одиниць, БМД-1П у кількості 2 одиниць, БМД-1К у кількості 6 одиниць, БМД-2 у кількості 2 одиниць, БТР-Д у кількості 7 одиниць, БТР-РД у кількості 1 одиниці. Це подання прокурора було відхилене.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій обгрунтовано керувалися наступним.
Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначений Законом України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" від 21.09.1999 року № 1075-XIV (далі - Закон).
Статтею 2 Закону передбачено, що вирішення питань щодо забезпечення Збройних Сил України військовим майном, а також визначення порядку вилучення і передачі його до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність (за згодою відповідних органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності") належить до компетенції Кабінету Міністрів України з урахуванням того, що озброєння та бойова техніка можуть передаватися лише до військових формувань, існування яких передбачено законом, а військова зброя та боєприпаси до неї також Державній спеціальній службі транспорту.
Відповідно до положень ст. 6 Закону відчуження військового майна здійснюється Міністерством оборони України через уповноважені Кабінетом Міністрів України підприємства та організації, визначені ним за результатами тендеру, після його списання, за винятком майна, визначеного частиною другою цієї статті. Рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 326 ЦК України передбачено, що у державній власності є майно. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.
Згідно наряду № 49/13 від 16 серпня 2013 року державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1221 та від 19.01.2011 року № 53 повинен був передати вказану 181 одиницю військової техніки військовій частині НОМЕР_1 смт. Озерне.
Проте, відповідач на підставі ст. 594 ЦК України відмовляє у видачі вказаного майна у зв`язку з наявною заборгованістю Міністерства оборони України із відшкодування витрат підприємства як зберігача майна, на зберігання вказаного військового майна.
Судами попередніх інстанцій зроблено вірний висновок, що оскільки будь-які письмові договори щодо вказаного військового майна між державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" та Міністерством оборони України не укладалися, то відповідач не має жодних правових підстав для примусового притримання спірного майна та неповернення його законному власнику. Вказані дії відповідача суттєво обмежують законодавчо гарантоване право власника майна на вільне користування та розпорядження майном. Судовими рішеннями також роз`яснено, що відповідач не позбавлений права стягнути з Міністерства оборони України кошти на відшкодування витрат на зберігання та ремонт зазначеної військової техніки у судовому порядку.
За таких обставин, судові рішення відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх висновків не спростовують, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не вбачає.
За правилами частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанцій залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів Вищого адміністративного суду України,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державного підприємства концерну "Укроборонпром" "Житомирський бронетанковий завод" відхилити, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2014 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2014 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало