Справа № 826/5279/13-а
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2015-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2015 р. м. Київ К/800/54370/13

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко Є.А.

суддів: Веденяпіна О.А., Зайцева М.П.,

при секретарі Корецькому І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2013

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013

у справі № 826/5279/13-а Окружного адміністративного суду міста Києва

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва Державної податкової служби (ДПІ)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2013, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013, позов задоволено частково: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення ДПІ у Деснянському районі міста Києва від 25.01.2013 № та №.

У касаційній скарзі ДПІ просить скасувати ухвалені у справі судові рішення у частині задоволених позовних вимог, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Заперечуючи проти касаційної скарги, позивач просить залишити її без задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичною підставою для збільшення у податковому обліку позивача грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті позапланової невиїзної документальної перевірки від 08.01.2013 № 25/1705/НОМЕР_1. Згідно з висновками цього акту позивачем порушені норми пункту 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України (ПК): занижено оподатковуваний доход на суму 157500,00 грн. у податковій декларації за період з 01.01.2011 по 31.03.2011, згідно якої доход становить 210000,00 грн., який з урахуванням відсутності документів на підтвердження понесених витрат, зменшується на 25 %, тобто на 52500,00 грн., у результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у податковому обліку за 1-й квартал 2011 року у сумі 24006,60 грн. Крім того, за висновком контролюючого органу позивачем порушені норми пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (далі - Положення № 637): не оприбутковано у книзі обліку доходів і витрат готівкові кошти на загальну суму 219070,00 грн., зокрема: 9070,00 грн. у 4-у кварталі 2009 року, що відповідає розбіжності показників поданого звіту за цей звітний податковий період та книги обліку доходів і витрат, та 210000,00 грн. у 1-у кварталі 2011 року.

За результатами перевірки ДПІ стосовно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення від 25.01.2013: № - про збільшення грошового зобов'язання із податку на доходи фізичних осіб на 25700,40 грн. за основним платежем та 1,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції (штрафи); № - про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1095350,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що висновки податкового органу про заниження позивачем оподатковуваного доходу у податковому обліку за 1-й квартал 2011 року, коли СПД ОСОБА_2 перебувала на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, ґрунтуються на показниках податкової декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2011 року (а.с. 50-53), в якій задекларовано доход у сумі 210000,00 грн. (витрати, пов'язані з отриманням цього доходу не задекларовано).

Відповідно до пункту 46.1 ст. 46 ПК (у редакції, чинній на час виникнення відносин, з приводу прав і обов'язків у яких виник спір) податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Форма податкової декларації встановлюється центральним органом державної податкової служби за погодженням з Міністерством фінансів України (частина 1 пункту 46.5 цієї статті).

Згідно з пунктом 48.1 ст. 48 ПК податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Пунктом 48.2 цієї статті визначено, що обов'язкові реквізити - це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Податкова декларація, поміж іншим, повинна містити такий обов'язковий реквізит, як: підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності) (пункт 48.3 цієї ж статті).

Податкова декларація повинна бути підписана фізичною особою - платником податків або його законним представником (підпункт 48.5.2 пункту 48.5 ст. 48 ПК)

Відповідно до пункту 48.7 ст. 48 ПК податкова звітність, складена з порушенням норм цієї статті, не вважається податковою декларацією.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підставі оцінки витребуваного у податкового органу оригіналу декларації про доходи, одержані з 1 січня по 31 грудня 2011 року, адресованій ДПІ у Коропському районі Чернігівської області (орган попереднього податкового обліку позивача), копія якої додану до матеріалів справи, встановивши відсутність підпису позивача на ній, зробив юридично правильний висновок, що така декларація не є належним доказом заниження позивачем оподатковуваного доходу, а отже висновки податкового органу про отримання позивачем оподатковуваного доходу за 1-й квартал 2011 року у сумі 210000,00 грн. є безпідставними (а.с. 50-53). Оцінка судом доказів у цій частині відповідає нормам ст. 86 КАС України.

Разом із тим, суди попередніх інстанцій, скасовуючи податкове повідомлення-рішення від 25.01.2013 № , виходили з того, що ДПІ не доведено обставини щодо отримання позивачем у 1-у кварталі 2011 року готівки в сумі 210000,00 грн., залишивши при цьому поза увагою доводи ДПІ щодо не оприбуткування позивачем готівки в сумі 9070,00 грн. у 4-у кварталі 2011 року всупереч нормі пункту 2.6 Положення № 637, з чим податковий орган, як свідчить акт перевірки від 08.01.2013 № 25/1705/НОМЕР_1, пов'язує застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) згідно з цим податковим повідомленням-рішенням.

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин 4 та 5 ст. 11 КАС України.

Відповідно частини 1 до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 цієї статті).

Частиною 3 встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, про які зазначено вище, унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в частині позовних вимог, що стосуються податкового повідомлення-рішення від 25.01.2013 № , а тому відповідно до частини 2 ст. 227 КАС України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень в цій частині та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити обставини щодо наявності або відсутності з боку позивача інших порушень норм ПК, з якими податковий орган пов'язує донарахування позивачу грошового зобов'язання із податку на додану вартість для чого, в разі необхідності, зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування відповідних обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися; дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 КАС України.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, Вищий адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві задовольнити частково, скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі міста Києва від 25.01.2013 № та направити справу у цій частині позовних вимог на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2013 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку, передбачених статтями 236-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: підписЄ.А. Усенко
Судді: підписО.А. Веденяпін
підписМ.П. Зайцев