Справа № 814/3789/15
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2015-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2015 р. Справа № 814/3789/15

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Кононенка Д.Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
до за участю представників: від позивача: ОСОБА_2 від відповідача: Зубрицька А.О.Головного територіальне управління юстиції у Миколаївській області,
провизнання дій незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку , стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогами про: 1) визнання звільнення з роботи ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.1 ст.30 Закону України «Про державну службу» незаконним; 2) зобов'язати відповідача протягом трьох календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили, внести відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 про звільнення з посади з 07.09.15 за п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін; 3) видати дублікат трудової книжки без запису про незаконне звільнення; 5) стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; 6) стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 06.11.14 ним була подана заява про звільнення за згодою сторін і роботодавець повинен був звільнити його за цією заявою. Крім того, на думку позивача, у відповідача були підстави для звільнення його за прогул, оскільки він був відсутній на роботі з 03.11.14 по 07.11.14.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію відповідач обґрунтував тим, що позивач порушив присягу державного службовця, несумлінно виконував свої обов'язки, за що його неодноразово притягували до дисциплінарної відповідальності. 31.10.14 було створено ще одну комісії з службового розслідування порушень, допущених ОСОБА_1, але позивач подав заяву про звільнення за угодою сторін, не дочекався результатів її розгляду, перестав виходити на роботу (прогул), а тому були всі підстави для його звільнення за порушення присяги державного службовця. Також, відповідач наголосив, що Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників не передбачено видачу дублікату з зазначених позивачем підстав, а вимоги про стягнення моральної шкоди належним чином не обґрунтовані.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

27.08.07 ОСОБА_1 прийнятий на посаду державного виконавця Заводського відділу ДВС та того ж дня прийняв присягу державного службовця (арк.спр.17).

15.12.11 наказом начальника Головного управління юстиції у Миколаївській області призначено на посаду головного спеціаліста Центрального відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ММУЮ (арк.спр.26).

Актами службових перевірок від 03.09.14, 21.10.14, 31.10.14 встановлені численні недоліки в роботі головного спеціаліста Центрального відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби ММУЮ ОСОБА_1, а саме: проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, яка знаходиться за межами територіальної компетенції відділу; неналежне оформлення рішень про реєстрацію (відсутні підпис та печатка); реєстрація прав на майно без заведення реєстраційних справ; проведення реєстраційних дій без квитанцій про сплату держаного мита; посилання у рішення про реєстрацію на нормативно-правові акти, які втратили силу (арк.спр.29, 38, 51).

За наслідками розгляду Актів службового розслідування від 03.09.14 та 21.10.14, наказами начальника реєстраційної служби від 05.09.14 та 21.10.14 ОСОБА_1 оголошувались догани (арк.спр.27, 35).

У висновках службової перевірки від 31.10.14 пропонувалось звільнити ОСОБА_1 з займаної посади (арк.спр.51).

06.11.14 ОСОБА_1 подав заяву на ім'я начальника Головного управління юстиції у Миколаївській області про звільнення із займаної посади за угодою сторін (арк.спр.10).

Одночасно з цим, 06.11.14 ОСОБА_1 подав заяву з проханням надіслати трудову книжку йому поштою (арк.спр.11).

06.11.14 позивачу було повідомлено листом за №05-30/3985, що його заяву про звільнення за згодою сторін не може бути задоволено, оскільки адресована не до тієї службової особи, яка відповідно до п.15 Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києва та Севастополя, є суб'єктом призначення та звільнення працівників реєстраційної служби. Рекомендовано звернутися з цим питанням до начальника реєстраційної служби (арк.спр.12).

Протягом 3-7 листопаду 2014 року ОСОБА_1 на роботу не виходив, про причини керівництво не повідомляв, про що були складені Акти (арк.спр.61).

07.11.14 начальником реєстраційної служби Головного управління юстиції у Миколаївській області видано наказ №5262/03 «Про припинення державної служби ОСОБА_1.», відповідно до якого державна служба ОСОБА_1 припинялась у зв'язку з порушенням ним присяги державного службовця, відповідно до ст.30 Закону України «Про державну службу». Зазначене рішення було вмотивовано матеріалами службових перевірок від 03.09.14, 21.10.14, 31.10.14 про численні недоліки в роботі позивача, а також актами про відсутність його на робочому місці з 3 по 7 листопаду 2014 року (арк.спр.70).

Оскільки позивач отримав трудову книжку та був ознайомлений з наказом про припинення його державної служби лише 07.09.15, що не заперечується відповідачем, та до цього часу йому не були відомі підстави звільнення, суд вважає, що строк, визначений ч.3 ст.99 КАС України, ним пропущено не було.

Пунктом 6 частини першої статті 30 Закону «Про державну службу» передбачено, що державна служба припиняється у разі відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої у статті 17 цього Закону.

Аналізуючи текст Присяги, можна дійти висновку, що в основі поведінки державного службовця закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тільки певні службові зобов'язання, але й моральну відповідальність за їх виконання. У зв'язку з цим, як порушення Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків. Отже, і порушення Присяги, і дисциплінарне правопорушення може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) засад проходження публічної служби.

Таким чином, припинення державної служби у зв'язку з порушенням Присяги та дисциплінарна відповідальність державних службовців можуть бути наслідком існування схожих фактичних підстав у разі вчинення державним службовцем достатньо близьких за характером одне до одного дисциплінарного або іншого правопорушень. Звільнення за порушення присяги може мати місце лише тоді, коли державний службовець скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов'язків.

Тобто звільнення за порушення присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Припинення державної служби за порушення Присяги є найсуворішою санкцією відповідальності державного службовця, який вчинив діяння, несумісне з посадою. Тому рівень юридичних гарантій захисту прав зазначеної особи в процедурах вирішення питань застосування такої відповідальності має бути не меншим, ніж під час звільнення з державної служби за вчинення дисциплінарного правопорушення, з дотриманням порядку та строків притягнення до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за порушення Присяги, якщо цей проступок неможна кваліфікувати як порушення Присяги.

Зазначена правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду України від 21.05.13 по адміністративній справі №21-403а12 та від 04.06.13 по адміністративній справі № 21-171а13.

У цьому ж випадку, суд вбачає, що актами службових розслідувань та актами про відсутність на робочому місці, відповідачем встановлені ряд дисциплінарних проступків з боку позивача, які пов'язані з неналежним виконанням ним свої службових обов'язків, але не пов'язані з поступками, що підривають довіру до державного органу, дискредитують державну службу, з порушенням морально-етичних зобов'язань, які виходять за межі службових обов'язків.

Тобто, допущені позивачем порушення (проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, яка знаходиться за межами територіальної компетенції відділу; неналежне оформлення рішень про реєстрацію (відсутні підпис та печатка); реєстрація прав на майно без заведення реєстраційних справ; проведення реєстраційних дій без квитанцій про сплату держаного мита; посилання у рішення про реєстрацію на нормативно-правові акти, які втратили силу, прогул в період 03.11.14-07.11.14) охоплюються загальною дисциплінарною відповідальністю, і їх не можливо кваліфікувати як порушення Присяги, і відповідальність за них він мав нести за загальними правилами Кодексу законів про працю України.

Враховуючі викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправним наказу №5262/03 «Про припинення державної служби ОСОБА_1.» від 07.11.14 належить задовольнити, а зазначений наказ скасувати.

Пунктом 1 ч.1 ст. 36 КЗпП передбачено припинення трудового договору за угодою сторін.

Подання 06.11.14 ОСОБА_1 заяви про звільнення із займаної посади за угодою сторін не означає, що відповідач повинен був автоматично її задовольнити та звільнити позивача за п.1 ч.1 ст.36 КЗпП. Обов'язковою умовою для припинення трудового договору за угодою сторін є наявність взаємного волевиявлення і працівника, і роботодавця, яке спрямоване на припинення трудових відносин. З огляду на це, працівник не може бути звільнений за п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП, якщо одна зі сторін трудового договору не дає згоди на його припинення за вказаною правовою нормою.

Оскільки в теперішній час відсутня згода відповідача на звільнення ОСОБА_1, суд не може його зобов'язати внести відповідні записи до трудової книжки позивача.

Також не вбачається підстав, передбачених п.5 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58.

В цій частині позову також належить відмовити.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Хоча суд і дійшов висновку про протиправність наказу про припинення державної служби ОСОБА_1, разом з тим, факту вимушеного прогулу у цьому випадку не вбачається, оскільки сам позивач не бажав продовжувати виконувати свої трудові обов'язки, перестав виходити на службу з 03.11.14, а 06.11.14 подав заяву про звільнення. Відсутність весь цей час ОСОБА_1 на робочому місці обумовлена в першу чергу його діями, а не діями відповідача.

Оскільки позивачем не ставиться питання про поновлення на роботі, відповідно до ст.235 Кодексу, суд не може прийняти рішення про стягнення виплати за час вимушеного прогулу.

Також, не має підстав для виплати за час вимушеного прогулу, відповідно до ч.3 ст.235 Кодексу, оскільки саме позивач майже рік не забирав трудову книжку у відповідача, а тому неможливо стверджувати, що неправильний запис про припинення його державної служби у трудовій книжці перешкоджав його працевлаштуванню на іншу роботу.

В цій частині позову відмовити.

Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 гривень, то суд вважає, що ці вимоги також не підлягають задоволенню. Позивачем ніяким чином не обґрунтовано, яким чином звільнення за порушення присяги завдало йому шкоду саме на таку суму, враховуючи, що про причини звільнення він дізнався лише 05.09.15.

Позов задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ начальника реєстраційної служби Головного управління юстиції у Миколаївській області № 5262/03 від 07.11.2014 року "Про припинення державної служби ОСОБА_1 ".

3. В решті позову відмовити.

4.Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 16.11.15

Суддя В.В. Біоносенко