Справа № 2а-10819/10/0470
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2011-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2011 р. Справа № 2а-10819/10/0470

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 < Текст >
при секретаріОСОБА_2
за участю:
позивача відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія Груп" до Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську, третя особа - Приватне підприємство "ЖВФ" про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Сінергія Груп до Державної податкової інспекції м.Дніпродзержинськ, третя особа Приватне підприємство ЖВФ, в якому позивач, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Дніпродзержинську від 26.08.2010 року №/3, яким позивачу визначена сума податкового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 45000,00 грн., з яких за основним платежем 30000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 15000,00 грн. скасувати в повному обсязі; податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Дніпродзержинську від 26.08.2010 року №/3, яким позивачу визначена сума податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у загальному розмірі 35949,00 грн., з яких за основним платежем 23966,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 11983,00 грн. скасувати частково за основним платежем 22733,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 11983,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі Акту про результати планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю Сінергія Груп з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 31.12.2009 року від 10.03.2010 року №1216/12/23-206/34303832 відповідачем 16.03.2010 року винесено податкові повідомлення-рішення №/0 та №/0, які в подальшому оскаржувалися в адміністративному порядку, проте скаргу залишено без задоволення та винесено податкові повідомлення-рішення від 26.08.2010 року №/3 та №/3. Проте, позивач не погоджується з висновками відповідача, оскільки вони не відповідають чинному законодавству та підлягають скасуванню.

Представник відповідача надав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що позивачем порушено п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5, п.п. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5, п.п. 5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, абз. 2 п.1.6 „Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства", ч.2 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підприємством завищені валові витрати на загальну суму 119 999,00 грн., за рахунок отриманих послуг, які не підтверджені відповідними документами та не відносяться до „господарської діяльності" підприємства, а саме: III квартал 2008р. - 119 999,00 грн.; п.п. 7.2.1 (г) п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" підприємством в липні 2007 року, серпні 2007р., в вересні 2009р. віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 1233,00 грн. згідно податкових накладних, які не мають обов'язкових реквізитів, а саме: не вказано - місце розташування юридичної особи, не вказано ціну та відсутній підпис особи, яка виписала податкову накладну; п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" підприємством включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість з вартості послуг (торцювання, заситка, зберігання, транспортування, навантажувально-розвантажувальні роботи) на загальну суму 22733,00 грн.

В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, у задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що Державною податковою інспекцією м.Дніпродзержинськ проведено планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю Сінергія Групз питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2007 року по 31.12.2009 року.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 10.03.2010 року №1216/12/23-206/34303832, за висновками якого винесено податкові повідомлення-рішення від 16.03.2010 року №/0 та №/0, які в подальшому оскаржувалися в адміністративному порядку. Проте скаргу залишено без задоволення та винесено податкові повідомлення-рішення від 26.08.2010 року №/3, яким позивачу визначена сума податкового зобовязання за платежем податок на прибуток приватних підприємству загальному розмірі 45000,00 грн., з яких за основним платежем 30000,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 15000,00 грн. та 26.08.2010 року №/3, яким позивачу визначена сума податкового зобовязання за платежем податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) у загальному розмірі 35949,00 грн., з яких за основним платежем 23966,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 11983,00 грн.

В Акті перевірки від 10.03.2010 року №1216/12/23-206/34303832 зазначено, що позивачем порушено п.1.32 ст.1, п.5.1 ст.5, п.п. 5.2.1 п. 5.2. ст. 5, п.п. 5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств, абз. 2 п.1.6 „Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства", ч.2 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підприємством завищені валові витрати на загальну суму 119 999,00 грн., за рахунок отриманих послуг, які не підтверджені відповідними документами та не відносяться до „господарської діяльності" підприємства, а саме: III квартал 2008р. - 119 999,00 грн.; п.п. 7.2.1 (г) п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість" підприємством в липні 2007 року, серпні 2007р., в вересні 2009р. віднесено до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 1233,00 грн. згідно податкових накладних, які не мають обов'язкових реквізитів, а саме: не вказано - місце розташування юридичної особи, не вказано ціну та відсутній підпис особи, яка виписала податкову накладну; п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" підприємством включено до складу податкового кредиту податок на додану вартість з вартості послуг (торцювання, заситка, зберігання, транспортування, навантажувально-розвантажувальні роботи) на загальну суму 22733,00 грн.

Щодо визначення суми податкового зобов'язання на 1233,00 грн. та штрафу в розмірі 617,00 грн., то позивач погодився з встановленим порушенням та нарахованим штрафом.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.04.2007 року між Позивачем та Приватним підприємством «ЖВФ» (надалі - Третя особа) укладений Договір поставки №ДГ/си - 000083, згідно п.1.1. якого позивач зобов'язується здійснювати на користь Приватного підприємства «ЖВФ» поставку металопродукції, а Третя особа зобов'язується приймати та оплачувати товар.

У червні-липні 2008 року Позивачем на користь Третьої особи реалізована металопродукція на загальну суму 439 530,99 грн. (у т.ч. ПДВ 73 255,17 грн.), що підтверджують видаткові накладні від 20.06.2008р. №РН/си-000186, від 24.06.2008р. №РН/си-000188, від 08.07.2008р. №РН/си-000204, а також податкові накладні від 20.06.2008р. №175 та №175/1, від 24.06.2008р. №177 та від 08.07.2008р. №190.

В зв'язку з виявленням Третьою особою недоліків металопрокату, останній частково повернутий Позивачу в кількості 48,435 тн. на загальну суму 287248,52 грн., що підтверджується видатковими накладними (повернення) від 01.09.2008 р. за №ВП-000001, №ВП-0000002, №ВП-0000003 та розрахунками коригування кількісних і вартісних показників від 01.09.08р.; за №8 до податкової накладної від 20.06.08р. №175; №9 до податкової закладної від 24.06.08 №177 та №10 до податкової накладної від 08.07.08р. №190 за договором від 05.04.07 №ДГ/си-000083.

З метою запобігання розірвання ділових стосунків з Третьою особою, Позивачем прийнято рішення скористатись додатковими послугами з метою приведення товару у необхідний стан та подальшого продажу на користь Третьої особи.

У звязку з вищезазначеним, позивачем укладені наступні господарські договори з TOB «РТК «Схід»: від 01.09.2008 №0109/148д з надання послуг по пакетуванню; від 01.09.2008 №0109/147д з надання послуг по торцюванню; від 01.09.2008 №0109/138д з надання послуг по зачистці металевих виробів; від 01.09.2008 №0109/136д з надання послуг по зберіганню; від 01.09.2008 №0109/134д з надання послуг по навантажувально-розвантажувальних роботах; від 01.09.2008 №0109/140д з надання послуг по перевезенню вантажу. За даними договорами, у III кварталі 2008 року, Позивачем у TOB «РТК «Схід» придбані додаткові послуги для подальшого продажу металопрокату на загальну суму 119999,00 грн., що підтверджують відповідні акти виконаних робіт та податкові накладні за 10, 20 та 30 вересня 2008 року.

Внаслідок отримання Позивачем вищевказаних послуг від TOB «РТК «Схід», недоліки товару усунуто, у зв'язку з чим в жовтні 2008 року він реалізований Позивачем на користь Третьої особи.

Згідно п.5.1 ст.5 Закону України Про оподаткування прибутку підприємств: валові витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності. У відповідності до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону: до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг).

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи почали такі товари (послуги) та основні фонди використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до ч.1,2 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Згідно зі ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" об'єктом оподаткування є прибуток, який визначається шляхом зменшення суми скоригованого валового доходу звітного періоду, визначеного згідно з пунктом 4.3 цього Закону на:

суму валових витрат платника податку, визначених статтею 5 цього Закону;

суму амортизаційних відрахувань, нарахованих згідно із статтями 8 і 9 цього Закону.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно з п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5. Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3. - 5.7. цієї статті.

Пункти 5.3 - 5.7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не передбачають обмежень щодо віднесення до валових витрат, витрат на придбання матеріалів, які були використані у виробництві, а отримана з них продукція була реалізована нижче собівартості.

Водночас абзацом четвертим п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Згідно з п.5.11 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Відповідно до п.2 ст.44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону.

З огляду на вищезазначене, правильність формування платником податків валових витрат та податкового кредиту вимагає наявності звязку витрат платника податків на придбання послуг з його господарською діяльністю, що полягає у намірі платника податку отримати користь від придбаних послуг.

Таким чином, придбані Позивачем у TOB РТК Схід додаткові послуги для подальшого продажу металопрокату на загальну суму 119 999,00 грн. приймали участь в отриманні доходу товариством з обмеженою відповідальністю Сінергія Груп, а дії позивача щодо отримання цих послуг направлені на подальшу реалізацію металопродукції, що, враховуючи характер господарської діяльності позивача, свідчить про те, що отримання таких послуг безпосередньо пов'язане з такою діяльністю та направлене на організацію та забезпечення безумовного продажу товару з метою отримання доходу.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги повністю доведені позивачем, підтверджується матеріалами справи та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 69, 70, 71, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м.Дніпродзержинську за №/3 від 26 серпня 2010 року.

Скасувати податкове повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м.Дніпродзержинську за №/3 від 26 серпня 2010 року в частині визначення основного платежу в сумі 22733 грн. та штрафної санкції в сумі 11366 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 30.05.2011 року.

Суддя < (підпис) > < Текст > < Список > < Список > < Список >ОСОБА_1 < Текст > < ПІБ Судді > < ПІБ Судді >