Справа № 804/9568/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2015-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 р. Справа № 804/9568/15
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпропетровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Самарського районного відділу у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє само стійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Самарського районного відділу у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, в якому просила зобовязати відповідача зняти ОСОБА_2, яка померла 21 липня 2006 року, з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач є власником будинку №11, розташованого по вул. Винахідників у м. Дніпропетровську, що посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.05.2004р., зареєстрованим за №5-834. При цьому у вказаному будинку зареєстровано громадянку ОСОБА_2, яка померла 21.07.2006р. Для зняття з реєстрації померлої ОСОБА_2 позивач звернувся до відповідача, проте отримав відмову, у звязку із чим просить суд зобовязати останнього вчинити означені дії.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання також не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень на позовну заяву не надав.
При цьому від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача у судове засідання також не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань та заяв не надавав.
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст.122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2004р., посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №5-834, а також згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Дніпропетровське МБТІ» 17.04.2006р. за №10418490, ОСОБА_1 є власником будинку №11, розташованого по вул. Винахідників у м. Дніпропетровську (форма власності приватна) (а.с.11,12).
З довідки голови квартального комітету №16 від 29.06.2015р. вбачається, що у зазначеному будинку зареєстровано місце проживання пятьох осіб, а саме: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_4 (дочка позивача), ОСОБА_5 (онука позивача), ОСОБА_6 (дочка позивача) та ОСОБА_2, яка хоча і зареєстрована за цією адресою, але не проживає там з 1999 року по теперішній час (а.с.14).
З адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 стало відомо про смерть ОСОБА_2 від сина померлої, який передав копію свідоцтва про її смерть від 24.07.2006р. серії №І-КИ №104198 для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку (а.с.13).
Зважаючи на наведене, 07.07.2015р. ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного відділу у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області з відповідною заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2, додавши до цієї заяви окрім іншого копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 24.07.2006р. серії №І-КИ №104198.
Листом від 14.07.2015р. за вих.№1217/1735 відповідач фактично відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її заяви у звязку із ненаданням документального підтвердження факту смерті ОСОБА_2, а саме: оригіналу свідоцтва про її смерть (а.с.7).
Вирішуючи позовні вимоги про зобовязання Самарського районного відділу у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 померлу ОСОБА_2, суд зважає на наступне.
Так, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;підстав на право користування житловим приміщенням.
Процедура реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування визначені Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012р. №1077 (далі Порядок).
Пункт 3.1 Розділу ІІІ Порядку передбачає аналогічні ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підстави для зняття з реєстрації місця проживання особи.
Згідно п.3.2 Розділу ІІІ Порядку зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Зі змісту п.3.8 Розділу ІІІ Порядку вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання в разі смерті особи здійснюється датою надходження до територіального підрозділу ДМС документів, визначених в абзацах четвертому та пятому пункту 3.1 цього розділу.
При цьому ч.1 ст.18 Закону України «Про органи реєстрації актів цивільного стану» встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.
Згідно ч.2 ст.19 цього Закону свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя та близьким родичам померлого на підставі їх заяви та представникові органу опіки і піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва.
Відповідно до п.п.1,4 Розділу ІV Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5, повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції та Головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних територіальних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, а також дипломатичними представництвами та консульськими установами України. Повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану здійснюється за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров'я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану видається представникам зазначених установ за довіреністю установи та при пред'явленні документів, що посвідчують їх особу. Особам, яким виповнилося 16 років, свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану може повторно видаватися за наявності паспорта (паспортного документа). Свідоцтва про народження дітей повторно видаються їх батькам і усиновителям незалежно від віку дитини. Свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя, а також дітям, у тому числі й усиновленим, та їх законним представникам, близьким родичам померлого (братам і сестрам, онукам, діду і бабі як з боку батька, так і з боку матері), особі, яка є спадкоємцем за законом або заповітом, представникові органу опіки та піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва. Особі, позбавленій батьківських прав, свідоцтва про народження дітей повторно не видаються. Після припинення шлюбу внаслідок його розірвання свідоцтва про шлюб повторно не видаються. У таких випадках на письмове прохання заявників відділ державної реєстрації актів цивільного стану видає витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану можуть повторно видаватись представнику особи, яка має право на повторне отримання свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, у разі документального підтвердження його повноважень.
З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що для отримання свідоцтва про смерть особа повинна мати певний статус, як-то другого з подружжя померлого, його дитини, у тому числі й усиновленої, близького родича померлого, особи, яка є його спадкоємцем за законом або заповітом тощо. Відсутність такого статусу виключає можливість отримання цього документа.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно померла 21 липня 2006 року у віці 46 років (причина смерті: дисемінований туберкульоз легень МБТ+, лікарське свідоцтво про смерть №33 від 24.07.2006р., видане Протитуберкульозним диспансером м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області), що посвідчується актовим записом про смерть №931 від 24.07.2006р., складеним Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, а також свідоцтвом про смерть від 24.07.2006р. №І-КИ №104198, копії яких містяться в матеріалах справи.
Однак, отримати оригінал вказаного свідоцтва про смерть позивач не мав можливості через відсутність у нього відповідного статусу, що згідно приписів п.п.1,4 Розділу ІV Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5, надає право на отримання такого свідоцтва.
Разом з тим, наявність реєстрації місця проживання померлої ОСОБА_2 в будинку, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, порушує права позивача як законної власниці вказаного будинку.
Так, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання з передбачених законом підстав.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ч.ч.1-2 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.2 ст.317 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Зняття особи з реєстрації місця проживання у випадку її смерті передбачено приписами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п.3.1 Розділу ІІІ Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.11.2012р. №1077.
Зважаючи на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 та на підтвердження права приватної власності ОСОБА_1 на будинок, в якому померла була зареєстрована, а також на порушення права позивачки як власниці цього будинку на належне користування та розпорядження своїм майном через наявність означеної реєстрації місця проживання, суд з метою поновлення порушеного права приходить до висновку про задоволення позовних вимог та зобовязання відповідача зняти померлу ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.
Отже, документально підтверджені судові витрати позивача, а саме: судовий збір у розмірі 73,08грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Самарського районного відділу у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити.
Зобовязати Самарський районний відділ у місті Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області зняти з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, померлу 21 липня 2006 року.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору у розмірі 73,08грн. (сімдесят три гривні вісім копійок).
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7