Справа № 815/4037/15
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2015-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4037/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

за участю секретаря - Вінського О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «МІСТО БАНК» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Реєстраційна служба Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернулось Публічне акціонерне товариство «МІСТО БАНК» (далі - Позивач, або ПАТ «МІСТО БАНК») з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Реєстраційна служба Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області Середи В.Ю. про закінчення виконавчого провадження №44313515 від 30.12.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначив, що 03.07.2015 року ПАТ «МІСТО БАНК» стало відомо про наявність постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області Середи В.Ю. від 30.12.2014 року про закінчення виконавчого провадження №4431351 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/5817/13-а від 02.04.2014 року. Враховуючи, що рішення суду по справі боржником виконано не було, Позивач вважає завершення виконавчого провадження державним виконавцем на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» протиправним. Не погоджуючись із діями державного виконавця з винесення постанови, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник Позивача у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.168).

Ухвалою суду від 29.07.2015 року, занесеною до журналу судового засідання, замінено первинного відповідача по справі на належного відповідача - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Відповідач, або Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області).

Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, жодних клопотань про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, пояснень по суті адміністративного позову не надано, у зв'язку з чим, суд дійшов до висновку, що причина неявки Відповідача в судове засідання є не поважною та ухвалив про розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, жодних клопотань про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, заперечень проти адміністративного позову не надано, у зв'язку з чим, суд дійшов до висновку, що причина неявки третьої особи в судове засідання є не поважною та ухвалив про розгляд справи у його відсутність.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

02.04.2014 року Одеським окружним адміністративним судом на підставі рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014 року видано виконавчий лист по адміністративній справі №815/5817/13-а про зобов'язання Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області відновити (внести запис) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на садовий будинок з господарчими будівлями і спорудами незавершеного будівництва по літ. А-2-39%, літ. Б-1-68% за адресою Одеська область, Овідіопольський район, селищна рада Таїровська, "Едем" садівничий кооператив" обслуговуючий кооператив, будинок НОМЕР_1 (а.с.35).

06.08.2014 року Позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ в Одеській області із заявою щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 92-93).

08.08.2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Середи В.Ю. відкрито виконавче провадження №44313515 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/5817/13-а від 02.04.2014 року, боржнику надано семиденний строк для самостійного виконання рішення суду з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження по справі (а.с. 117-118).

Листом Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області за вих. №04-2-16-797РС від 18.08.2014 року повідомлено відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області про неможливість виконання рішення суду у зв'язку з тим, що розділ, що містив відомості про об'єкт нерухомого майна реєстраційний номер майна 26268776, а саме: садовий будинок з господарчими будівлями га спорудами незавершеного будівництва (літ. «А-2» 39% готовності, літ. «Б-1» 68% готовності) має стан: запис погашено. Також повідомлено, що Реєстр прав власності на нерухоме майно, що діяв до 01.01.2013 року, має лише один активний запис на об'єкт нерухомого майна, а саме: два садові будинки з господарчими будівлями та спорудами завершеного будівництва, реєстраційний номер майна 30138157, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Таїровська селищна рада, «Едем» садівничий кооператив» обслуговуючий кооператив, будинок НОМЕР_1 (а.с. 122-123).

26.08.2014 року державний виконавець Середа В.Ю. звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014 року по адміністративній справі №815/5717/13-а (а.с.125-126), у зв'язку з чим на підставі п.1 ч.1 ст.38, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» зупинив виконавче провадження №44313515 до розгляду поданої заяви судом (а.с.127-128).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 року в задоволенні заяви державного виконавця про встановлення способу та порядку виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.03.2014 року по справі №815/5817/13-а відмовлено (а.с. 134-138).

02.10.2014 року постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Середа В.Ю поновлено виконавче провадження (а.с.131) та направлено боржнику, Реєстраційній служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, вимогу про необхідність виконання рішення суду у триденний строк з моменту її отримання (а.с.133).

Листом Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області за вих. №04-2-16-1094РС від 13.10.2014 року повторно повідомлено відділ примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області про неможливість виконання рішення суду (а.с.138-139).

30.12.2014 року, за результатом вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/5817/13-а від 02.04.2014 року, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Середою В.Ю. складено акт в якому зазначено, що рішення суду боржником не виконано з поважних причин та рішення суду не може бути проведено без участі боржника (а.с. 144-145).

На підставі вищезазначеного, державний виконавець дійшов висновку про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим 30.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №44313515 (а.с. 146-147).

Не погоджуючись із діями державного виконавця з винесення постанови, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання виконавчого провадження №44313515 за заявою ПАТ«МІСТО БАНК» з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №815/5817/13-а від 02.04.2014 року про зобов'язання Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області відновити (внести запис) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на садовий будинок з господарчими будівлями і спорудами незавершеного будівництва по літ. А-2-39%, літ. Б-1-68% за адресою Одеська область, Овідіопольський район, селищна рада Таїровська, "Едем" садівничий кооператив" обслуговуючий кооператив, будинок НОМЕР_1.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються законом України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 року в редакції чинній на момент вчинення дій та винесення оскаржуваних постанов (далі - Закон України № 606).

Окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до законів підлягають примусовому виконанню регулюються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року в редакції чинній на момент вчинення дій та винесення оскаржуваних постанов (далі - Інструкція №512/5).

Відповідно до ст. 1 Закону України № 606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України № 606, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 49 Закону України № 606 виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч.3 ст.75 цього Закону.

Так, відповідно до ч.3 ст. 75 Закону України № 606, у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ч.3 ст. 49 Закону України № 606 про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу вказаних норм, судом встановлено, що винесенню державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України № 606 передує накладення на боржника штрафу відповідно до ст. 89 цього Закону та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам про притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому, суд зазначає, що приписи вказаних статей не передбачають підстав для визнання причин невиконання рішення суду, що набрало законної сили, поважними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами виконавчого провадження №44313515, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Середою В.Ю. під час прийняття оскаржуваного рішення дії порушено приписи ст. 49, ст. 75 та ст. 89 Закону України № 606.

Так, матеріали виконавчого провадження №44313515 не містять доказів вчинення державним виконавцем дій, передбачених ч.3 ст. 75 Закону України № 606, а саме: накладення на боржника штрафу відповідно до статті 89 цього Закону та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про те, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для завершення виконавчого провадження та винесення постанови на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України № 606.

Враховуючи, що рішення суду по адміністративній справі №815/5717/13-а на момент розгляду вказаної адміністративної справи не виконано, Відповідач при винесенні оскаржуваного рішення фактично порушив право позивача на захист його порушених прав та інтересів у визначений набравшим законної сили судовим рішенням спосіб, оскільки завершення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 49 Закону України № 606 позбавляє позивача (стягувача за виконавчим провадженням) права повторного звернення до відділу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання.

При прийнятті рішення по справі, суд також враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. В той же час, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Європейський суд з прав людини приділяє особливу увагу тривалості виконання рішення в світлі заходів, вжитих державою для прискорення вирішення внутрішніх систематичних проблем (остаточна ухвала щодо прийнятності у справі «Сокур проти України»; рішення у справах «Півень проти України», «Жовнір проти України», «Войтенко проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України»). У своїх рішеннях Суд зазначає, що, не виконуючи рішення суду, державні органи позбавили положення статті 6 § 1 будь-якого сенсу.

Тобто, невиконання рішення суду, яке набрало законної сили порушує права людини та громадянина, а також принципи закладені в Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кодексі адміністративного судочинства України та інших Законах, які направлені на захист цих прав. Таке невиконання судових рішень підриває авторитет та довіру до суду та держави в цілому, що є неприпустимим у демократичній і правовій державі.

Суд звертає увагу на те, що у Рекомендації Rec (2003) 16 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання рішень адміністративних і судових органів у галузі адміністративного права, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи на 851 засіданні заступників міністрів 9 вересня 2003 року, Комітет Міністрів на підставі статті 15 (b) Статуту Ради Європи, уважає, що примусове виконання судових рішень в галузі адміністративного права, зокрема в тому разі, коли вони спрямовані на адміністративні органи, є вимогою ефективного правосуддя.

У додатку до Рекомендації Rec (2003) 16 визначено, що Держави-члени мають забезпечити виконання судових рішень адміністративними органами в межах розумного строку. Вони мають уживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідачем під час розгляду справи не було доведено правомірності оскаржуваних дій та прийнятого рішення.

Враховуючи викладене, з урахуваннях встановлених в судовому засіданні фактів, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «МІСТО БАНК» до Управління ДВС ГТУЮ в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Реєстраційна служба Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 41, 86,159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «МІСТО БАНК» до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Реєстраційна служба Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області Середи В.Ю. про закінчення виконавчого провадження № 44313515 від 30.12.2014 року.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.

.