Справа № 645/840/15-а
Суддя: Шарко О. П.
Дата ухвалення: 2015-11-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/840/15-а
Провадження № 2-а/645/47/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шарка О.П.,

Суддів: Ульяніч І.В., Алфьорової Т.М.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Пенсійного фонду України, Міністерства соціальної політики України, Державної казначейської служби України, треті особи Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України, про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії щодо призначення, нарахування, фінансування та виплати державних пенсій (основної та додаткової), особі яка постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в останній редакції якого просив суд:

- визнати протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, і як співвиконавців державної політики у сфері пенсійного забезпечення громадян України, також: Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Пенсійного фонду України та Міністерства соціальної політики України, які адмініструють вказану державну політику у сфері пенсійного забезпечення громадян, в призначенні, перерахунку та виплаті щомісячних державної та додаткової пенсій відповідно до вимог ст. ст. 50 ч.1, 54 ч.4, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991р. №796-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат;

- зобовязати Державну казначейську службу України провести видатки з Державного бюджету України провести видатки з Державного бюджету України, передбачені Міністерству соціальної політики України, за бюджетними програмами КПКВК 2506020 «Дотація на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за різними пенсійними програмами» та КПКВК 2506050 «Покриття дефіцитк коштів Пенсійного фонду України для виплати пенсій» станом на 10.06.2015 року у сумі 81887 грн. 40 коп.

- зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі міста Харкова здійснити йому, як інваліду другої групи, починаючи з 27 липня 2014 року, призначення, перерахунок, організаційне забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування з бюджетних коштів бюджетних програм КПКВК 2506020 та КПКВК 2506050 видаткової частини державного бюджету України та виплату з них щомісячної державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах; державної пенсії не нижче 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. ст. 54 ч.4, 50 ч.1, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991р. №796-12, у відповідності до положень ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням вже проведених виплат без встановлення кінцевої дати періоду перерахунку державної пенсії;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити контроль за призначенням та перерахунком йому, як інваліду другої групи, починаючи з 27 липня 2014 року, щомісячної державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах: державної пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. ст. 54 ч.4, 50 ч.1, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991р. №796-12, у відповідності до положень ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням вже проведених виплат без встановлення кінцевої дати періоду перерахунку державної пенсії та організаційно забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування з бюджетних коштів бюджетних програм КПКВК 2506020 та КПКВК 2506050 видаткової частини державного бюджету України та виплати йому вказаних пенсій;

- зобов'язати Пенсійний фонд України здійснити контроль за призначенням і перерахунком йому, як інваліду другої групи, починаючи з 27 липня 2014 року, щомісячної державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах: державної пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. ст. 54 ч.4, 50 ч.1, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991р. №796-12, у відповідності до положень ч.1 ст..28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням вже проведених виплат без встановлення кінцевої дати періоду перерахунку державної пенсії та організаційно забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування з бюджетних коштів бюджетних програм КПКВК 2506020 та КПКВК 2506050 видаткової частини державного бюджету України та виплати йому вказаних пенсій;

- зобов'язати Міністерство соціальної політики України здійснити контроль за призначенням і перерахунком йому, як інваліду другої групи, починаючи з 27 липня 2014 року, щомісячної державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у відповідних розмірах: державної пенсії не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. ст. 54 ч.4, 50 ч.1, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991р. №796-12, у відповідності до положень ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та з урахуванням вже проведених виплат без встановлення кінцевої дати періоду перерахунку державної пенсії та організаційно забезпечити своєчасне і в повному обсязі фінансування з бюджетних коштів бюджетних програм КПКВК 2506020 та КПКВК 2506050 видаткової частини державного бюджету України та виплати йому вказаних пенсій;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Пенсійний фонд України, Міністерство соціальної політики України, Державну казначейську службу виконати постанову суду негайно та подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова відповідача щодо здійснення перегляду призначень їй пенсій відповідно до вимог ст. 54 ч. 4 та ст. 50 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи є неправомірною, оскільки Законом України Про Державний бюджет України на 2014 рік від 16 січня 2014 року, що набрав чинності з 01 січня 2014 року, не передбачено щоб норми та положення Закону №796 в редакції від 28.02.1991 року застосовувалися у 2014 році у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України. Відповідач, на думку позивача, помилково вважає, що при нарахуванні та виплаті у 2014 році пенсій (державної (основної) та додаткової) особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, необхідно застосовувати норми Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, яка мала термін дії тільки на 2012 та 2013 бюджетні роки (надалі - Порядок №1210), а не норми Закону №796 від 28.02.1991 року.

Управлінням Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова подано письмові заперечення на позов ОСОБА_2, в яких він вказує на те, що, відмовляючи позивачу в перерахунку призначених пенсій відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх положень законодавства, обставин даної справи та на підставі усіх матеріалів, які мають значення для конкретної ситуації, а, отже, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано заперечення на адміністративний позов ОСОБА_2 в яких вказує на те, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду в межах покладених судом зобовязань, з урахуванням повноважень наданих чинним законодавством. Таким чином, питання щодо подальшої виплати за рішенням суду буде вирішуватися за наявності бюджетного фінансування.

Пенсійний фонд України в своїх запереченням вказує на те, що пенсійні виплати, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, в тому числі й ті, розмір яких було встановлено на виконання судових рішень, у період дії постанови № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснюється у розмірах, визначених цим процесуальним актом. Таким чином, заявлені вимоги до Пенсійного фонду України не ґрунтуються на діючому законодавстві.

Також на адресу суду надійшли заперечення Міністерства соціальної політики, в яких вказано, що фінансування видатків на пенсійне забезпечення та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться в межах коштів, передбачених законами України Про державний бюджет на відповідні роки, тобто виконання Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постаждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повністю залежить від фінансових ресурсів доходної частини державного бюджету. Розгляд справи просили проводити за відсутність представника відповідача.

Представник Державної казначейської служби України надав суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначили, що пенсійний фонд України як головний розпорядник бюджетних коштів здійснює розподіл коштів самостійно. Казначейством проведені видатки передбачені Пенсійному фнду України у повному обсязі, відповідно до Законів України про Державний бюджет України на 2011-2014 роки та розписів Державного бюджету України на 2011-2014 роки Пенсійному фонду України передбачено асигнування за КПКВ 2506020 та за КПКВ, які було відкрито та спрямовано у повному обсязі. Казначейство діє у межах наданих повноважень на підставі та у спосіб, визначенний чинним законодавством та не допустило неправомірних дій чи бездіяльності стосовно позивача, просили розглянути справу у їх відсутність, у задоволенні позову просили відмовити.

Представник Кабінету Міністрів України надали пояснення на позовну заяви, в яких зазначили, що вони не є розпорядником бюджетних коштів, не займаються нарахуванням та виплатою пенсій та не здійснює контрольну функцію, щодо їх нарахування та виплати. Також зазначили, щ позивачем прпущений строк звернення до адміністративного суду.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

У судовому засіданні представник КМУ України, представник Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м.Харкова у задоволенні позову просили відмовити, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним.

Суд, вислухавши пояснення представників, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, має відповідне посвідчення 1 категорії серії А № 406525 від 08.11.2001 р. та вкладку до нього № 154085.

Харківською МСЕК № 2 встановлено 2 групу інвалідності, захворювання пов'язані з наслідками аварії на ЧАЕС, довідка №050469 від 27.01.2000 року.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова.

ОСОБА_2 призначена державна пенсія та додаткова пенсія по інвалідності по захворюванням, пов'язаними з наслідками Чорнобильської катастрофи згідно норм Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року №796 - XII (надалі - Закон № 796 ).

У липні 2014 року позивачу стало відомо, що відповідач з 01 січня 2014 року невірно нараховував та виплачував йому пенсії ( державну (основну) та додаткову) і вона звернулася до відповідача із заявою про приведення розмірів її пенсій у відповідність до норм ст.ст. 49, 50, 54 ч. 4, 67, Закону №796 - XII від 28.02.1991 року, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплати пенсії за цей період. На що відповідач відмовив мені в перерахунку призначених пенсій з огляду на відсутність підстав такого перерахунку та зазначив про правомірність визначення розміру пенсії.

Не погодившись з відмовою у перерахунку пенсій, ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.

Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до першої категорії призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірах: інвалідам першої групи 100 % мінімальної пенсії за віком; інвалідам другої групи 75 % мінімальної пенсії за віком; інвалідам третій групи 50 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по першій групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком; по другій групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком; по третій групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Суд доходить висновку, що при обчисленні державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, розмір мінімальної пенсії за віком розраховується виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. А саме, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, розмір мінімальної пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України та щороку затверджується Верховною Радою України в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, позивач має право на отримання щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у відповідному розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Із статті 50 вказаного Закону випливає, що під час визначення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно із чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з урахуванням визначення поняття мінімального пенсії за віком частиною 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а не постанови Кабінету Міністрів України.

З огляду на викладене, суд не бере до уваги положення ч.3 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки, наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання державної пенсії та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено Законом України N 796-XII.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік, який набрав чинності 03.08.2014 року, встановлено, що норми і положення статей 50-54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, суд зазначає, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" з 03.08.2014 року було надано повноваження Кабінету Міністрів України визначати розмір державної та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, яким встановлено розмір щомісячної додаткової пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю передбачено Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що відповідач, виплачуючи позивачу з 03.08.2014 року пенсію у порядку та розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.2011 року № 1210, діяв правомірно.

Таким чином, у період з 01.01.2014 року до 02.08.2014 року підлягають застосуванню норми Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи без будь-яких обмежень.

Частиною 4 ст. 9 КАС України визначено, що у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, коли підзаконний нормативний акт суперечить Закону, обмежуючи права громадян визначені останнім, застосування зазначених постанов неможливе.

Статтею 62 даного Закону визначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 72 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, яка відносить до джерел формування коштів Пенсійного фонду кошти державного бюджету та цільових фондів, що перераховуються до Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом. Зазначені кошти становлять бюджет Пенсійного фонду (ст. 71 цього Закону).

Згідно з Положенням про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року № 8-2, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач за період з 27 липня 2014 року по 2 серпня 2014 рокумав право на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями статей 50, 54 Закону № 796, а у період з 03.08.2014 року позивач не мав права на отримання основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі, який встановлено положеннями статей 50, 54 Закону № 796.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Суд зазначає, що відповідач, на вимогу ч.2 ст. 71 КАС України, не довів обґрунтованість відмови позивачу в перерахунку пенсії за 02.08.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені влади Конституцією та законами України.

Посилання відповідача на той факт, що пенсія позивачу у спірний період була проведена та виплачена у розмірі визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року, суд вважає обґрунтованими частково, оскільки застосування зазначеної постанови було розраховано на бюджетний період з 03.08.2014 року.

Щодо заявленої позивачем вимоги про негайне виконання постанови, суд зазначає, що, відповідно до п. 1 абз. 1, п. 1 абз. 2 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсії, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць, також негайно виконуються постанови суду, прийняті в порядку скороченого провадження.

Суд зазначає, що позивачем серед іншого, було заявлено вимогу про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Пенсійного фонду України, Міністерства соціальної політики України здійснити контроль за призначенням та перерахунком йому пенсій.

Тобто позивач, звертаючись до суду, фактично порушив питання, що стосуються здійснення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Судовий контроль за виконанням судового рішення передбачено ст. 267 КАС України. Особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 181 цього Кодексу.

Таким чином, у разі незгоди позивача з фактичними діями відповідача по виконанню судового рішення, позивач повинен звертатися до суду з заявою в порядку ст. 267 КАС України, а не з окремим позовом. Судовий контроль за виконанням постанови відбувається у спеціальній процесуальній формі, що виключає розгляд справ цієї категорії в порядку загального (позовного) адміністративного судочинства.

З приводу вимог позивача про зобов'язання відповідачів подати звіт про виконання постанови, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України зазначені повноваження є правом суду.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинне бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові витрати по справі підлягають розподілу у відповідності до ст. 94 КАС України. Так, позивач від сплати судового збору звільнений згідно п.10 ст. 5 Закону України Про судовий збір, а відповідач - згідно п.18 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

На підставі ст.ст. 8, 19, 22, 46 Конституції України, ст.ст. 50, 54, 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік, Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", та керуючись ст.ст. 99, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Пенсійного фонду України, Міністерства соціальної політики України, Державної казначейської служби України, треті особи Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України, про визнання дій протиправними, зобовязання вчинити певні дії щодо призначення, нарахування, фінансування та виплати державних пенсій (основної та додаткової), особі яка постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного Фонду України у Фрунзенському районі м. Харкова, що поляглає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_2 пенсій відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 ч. 4, ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-12, виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат з 27 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_2, починаючи з 27 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної державної пенсії по інвалідності, як інваліду II групи, в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст. 54, ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_2, починаючи з 27 липня 2014 року по 02 серпня 2014 року перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю, як інваліду II групи, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої законом на час виплат, відповідно до вимог ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12, з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням вже проведених виплат.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Фрунзенському районі м. Харкова виконати постанову суду негайно та подати звіт про виконання судового рішення протягом 1 місяця з дня набрання постановою законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Фрунзенський районий суд м. Харкова шляхом подачі скарги в десятиденний строк з моменту отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя

Судді:

ОСОБА_4,

ОСОБА_5