Справа № 2-а-5140/2011
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2013-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-5140/2011
П О С Т А Н О В А

іменем України

"04" березня 2013 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

при секретарі Костенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язати перерахувати основну держану пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яку призначено відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи",

в с т а н о в и в:

18 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва, відповідно до заявлених позовних вимог позивач просив: "Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва призначити, перерахувати та виплачувати ОСОБА_1, державну (основну) пенсію, згідно ст.54 Закону не нижче 8 мінімальних пенсій за віком з 18 січня 2011 року по сьогоднішній день, та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю не нижче 75 процентів мінімальної пенсії за віком з 18 січня 2011 року, ст.50 Закону. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва виплатити позивачу заборгованість, з урахуванням проведених позивачу за період з 18 січня 2011 року виплат. Згідно ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у випадку зміни прожиткового мінімуму та мінімальної пенсії за віком, затверджених Законом України, здійснювати перерахунок пенсії на постійній основі до набрання рішенням законної сили".

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав , просив позов задовольнити, пояснив, що ОСОБА_1., має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалід ІІ групи по захворюванню, що пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має правло на отримання державної пенсії. Позивач вважає, що на даний час йому встановлена і виплачується основна держана пенсія та додаткова пенсія, за шкоду заподіяну здоров'ям, у розмірах, значно нижчих, ніж гарантовано Конституцією України та Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", для вирішення питання щодо здійснення перерахунку пенсії позивач звернувся до Управління пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва з заявою про здійснення перерахунку пенсії та стягнення заборгованості по пенсії, але йому було відмовлено в перерахунку пенсії та виплаті заборгованості.

Уповноважений представник відповідача - Управління пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, Кушлак Є.А. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, які долучено до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1, та має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". (а.с.10)

З 16 лютого 2007 року ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності по захворюванню, що пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою Спеціалізованої радіологічної медико соціальної експертизи за №848 від 28 листопада 2006 року. (а.с.14)

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як інвалід ІІ групи захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Як підтверджується даними Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, з 01 липня 2011 року розмір пенсії ОСОБА_1 складає 2045,39грн., з яких: основний розмір пенсії 1697,43 грн., додаткова пенсія інваліда ІІ групи внаслідок ЧАЕС - 152,80 грн., доплата до розміру пенсії ст. 67 - 195,16 грн. (а.с.4-6)

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вказані норми Закону були змінені 28.12.2007 року, нова редакція зазначених статей 50, 54 Закону набрала чинності з 01.01.2008 року, проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Згідно з ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону від 19.12.1991 року, 01.07.1992 року, позивач мав право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком з 14.11.2008 року.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (частина друга статті 46 Конституції України).

Умови призначення і виплати пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Призначення і виплата такої допомоги здійснюється Управліннями пенсійного фонду України в районних, районних у містах Києві та Севастополі за місцем реєстрації або місцем проживання постраждалих осіб.

За таких обставин Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва є належним відповідачем в даній справі.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникненню права на державну пенсію.

Частиною 1 ст. 33 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності.

Згідно до п. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може бути нижчим - по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Зі змісту статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, у тому числі віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, для позивача, як інваліда II групи, з 01 червня 2010 року, щодо якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою 1 категорії, розмір державної та додаткової пенсії повинен був розраховуватися виходячи з наведених розмірів.

Суд не приймає доводи відповідача в тій частині, що відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з настанням інвалідності або втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок чого відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва керувався розміром, визначеним постановами КМУ від 03.01.2002 року №1, 27.12.2005 року №1293, а відповідно до ч. 5 статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Безпідставними визнано посилання відповідачів на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Таким чином, доводи Управління пенсійного фонду про призначення пенсії постраждалим виключно на нормах, які встановлені Постановами Кабінету Міністрів України, не можуть прийматись судом як доказ правомірності діянь відповідача, оскільки вказані правовідносини регулюються Законами і саме Законом чітко вказаний розмір таких пенсій.

Відповідно до ст. 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Згідно зі ст.71 КАС України, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, відповідачем не надано жодних доказів того, що посадовими особами Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва вживалися будь-які дії, в тому числі щодо направлення бюджетних запитів на збільшення сум призначення виплат, проведення нарахування виплат, направлених на виконання положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, суд вважає доведеним факт протиправного діяння (бездіяльності) відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва, а також факт протиправного діяння (дій) щодо відмови позивачу в здійсненні перерахунку пенсій.

При розгляді справи, встановлюючи час, з якого потрібно зробити перерахунок пенсії та виниклої заборгованості, суд врахує положення частини 2 статті 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає та виплачує пенсію виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком, а також вимоги частини 4 статті 99 КАС України згідно з якою якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень..

Як убачається з відповіді Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва від 18 липня 2011 року (вих.№5509/06), на звернення ОСОБА_1 від 14 липня 2011 рок, з приводу здійснення перерахунку пенсії з урахуванням положень Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", саме з цього часу позивач дізнався про те, що йому відмовлено у перерахунку пенсії та виплаті заборгованості, тому суд приходить до висновку, що строк звернення позивача до суду не порушений, а строк для усунення порушень прав позивача щодо нарахувань та виплати з вини органів, які призначають та виплачують пенсії, на думку суду, до спірних правовідносин не застосовується.

Відповідно до частини 2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, а тому до прийняття даного рішення дія Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не поширюється, а відповідно позивач не мав права на перерахунок пенсії, але таке право виникло у позивача після 22 травня 2008 року.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу Адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва про визнання дій неправомірними та зобов'язати перерахувати основну держану пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яку призначено відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підлягає задоволенню частково, тому визнає неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_1, як інваліду ІІ-ої групи, призначеної основної та додаткової пенсії встановленої особі , яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов'язує Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок основної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначеної ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи з числа ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС, згідно ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову державну пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, враховуючи ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з січня 2011 року по червень 2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов'язання Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, згідно ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у випадку зміни прожиткового мінімуму та мінімальної пенсії за віком, затверджених Законом України, здійснювати перерахунок пенсії на постійній основі до набрання рішенням законної сили, оскільки права та законні інтереси позивача на отримання основної та додаткової пенсії не порушено з боку Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, яке відповідно до своєї компетенції та вимог чинного законодавства призначили позивачу основну та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, ці обставини не заперечуються позивачем, а предметом даного спору є відновлення порушених прав позивача в частині розміру нарахованої та отриманої позивачем щомісячно основної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та щорічної допомоги на оздоровлення, а прийняття рішення на майбутнє не передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 Декрету КМУ "Про державне мито" за № 7-93 від 21.01.1993 року позивач звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.19, 46, 55, 152 Конституції України, ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", ст. 33 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , ст.ст. 1, 2, 5, 11, 90, 94, 122, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок основної державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначеної ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно ч.4 ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову державну пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю згідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, враховуючи ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за період з січня 2011 року по червень 2011 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена сторонами до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня отримання копії постанови. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії постанови суду. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

С у д д я: