Справа № 147/1006/15-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 147/1006/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Костюк Г.М.

Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.

17 листопада 2015 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання: Сокольвак Ю.В.,

за участю:

апелянта:ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта міліції Брудницького Ярослава Вікторовича про визнання дій інспектора незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта міліції Брудницького Ярослава Вікторовича про визнання дій інспектора незаконними, скасування постанови у справі.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права при неповному з'ясуванні обставин справи, та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на доводи апеляційної скарги.

Ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 жовтня 2015 року було відкрито та призначено до розгляду на 03 листопада 2015 року апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_3 по вищевказаному судовому рішенні.

02 листопада 2015 року через канцелярію суду апеляційної інстанції надійшла заява (вх.14893/15) від ОСОБА_3 про перенесення розгляду справи.

Вказане клопотання суд апеляційної інстанції задовольнив та призначив розгляд справи на 17 листопада 2015 року о 14:00.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що напередодні розгляду справи (03 листопада 2015 року) на адресу суду повернувся поштовий конверт, який був адресований відповідачу - інспектору ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшому лейтенанту міліції Брудницькому Ярославу Вікторовичу з відміткою "повернено за закінченням терміну зберігання".

Для належного та вчасного повідомлення сторін судом апеляційної інстанції у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України виклик до суду сторін на 17 листопада 2015 року здійснювався поштовою кореспонденцією та телефонограмами про, що у свою чергу свідчать відмітки про вручення рекомендованих повідомлень та телефонограми складені секретарем судового засідання відповідно.

Апелянт в судовому засіданні 17 листопада 2015 року підтримав вимоги апеляційної скарги та просив колегію суддів задовольнити їх в повному обсязі.

Також, апелянтом заявлено клопотання про долучення документів до матеріалів справи. Вказане клопотання судом апеляційної інстанції задоволено та долучено дані документи до матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового розгляду повідомлений належним чином. Заяви, клопотання чи заперечення до суду апеляційної інстанції від відповідача не надходили. Суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до положень статті 191 КАС України відповідачу був наданий строк на подання вказаних документів до суду апеляційної інстанції, однак він з тих чи інших причин вказаним правом не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, дослідивши в повному обсязі та належним чином матеріали по справі, доводи апеляційної скарги, надавши правову оцінку наявним у справі доказам, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 08 квітня 2015 року по справі за № 1-6/2015 до компетенції адміністративних судів апеляційної інстанції належить розгляд справ, які визначені положеннями статті 171 -2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 серпня 2015 року приблизно 16:45 хв., керуючи автомобілем "Мазда-6", державний номерний знак НОМЕР_1, позивач рухався по вул. Леніна в смт. Тростянець Вінницької області, де був зупинений відповідачем (інспектором ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшим лейтенантом міліції Брудницьким Ярославом Вікторовичем ), яким на ОСОБА_3, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) було складено протокол серії АП № 030425 від 07.08.2015 року.

На підставі вказаного протоколу відповідачем було прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 340342 від 07.08.2015 року, згідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з такими діями та прийнятою постановою від 07.08.2015 року відповідача, позивач звернувся до суду першої інстанції за захистом порушених прав.

Постановою Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Вищевказані правовідносини регулюються положеннями Конституції України, Кодексу України про адміністративне правопорушення, Кодексу адміністративного судочинства України, Законів України "Про дорожній рух", "Про міліцію"(чинного на момент прийняття оскаржуваної постанови відповідача), "Про оперативно-розшукову діяльність".

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху : створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, номр і стандартів, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно до п.2.1 Правил дорожнього руху (далі по тексту - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії,

б) реєстраційни документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил України, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту- технічний талон),

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС,

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху, на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів,-документацію відповідно до вимог спеціальних правил,

ґ) поліс (сертифікат обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).Водії, які відповдіно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правовї відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2. 4.а ПДР, на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.

Підстави законної зупинки працівниками Державтоінспекції транспортних засобів прописані в статті 11 п. 21-1. Закону України "Про міліцію", а саме:

1) порушення правил дорожнього руху водіями;

2) відсутність номерного знака на транспортному засобі або наявність номерного знака, який не відповідає встановленим вимогам, закріплений у не встановленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів;

3) наявність ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

4) наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до скоєння ДТП, злочину чи адміністративного правопорушення;

5) перебування транспортного засобу в розшуку;

6) наявність даних про використання транспортного засобу з протиправною метою;

7) необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, злочину чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

8) необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції або як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів ДТП;

9) проведення цільових заходів (операції, відпрацювання, оперативні плани) для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом, документів на транспортний засіб;

10) виконання рішень про обмеження чи заборону руху, прийнятих уповноваженими на це державними органами;

11) спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

12) порушення визначеного порядку встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Як встановлено судом апеляційної інстанції з матеріалів наявних в даній справі, відповідно до Дислокації несення служби співробітниками ВДАІ з обслуговування Тростянецького району УМВС України у Вінницькій області, затвердженої т.в.о. начальника ВДАІ з обслуговування Тростянецького УМВС України у Вінницькій області Томляком І.І., станом на 07.08.2015 року, на території Тростянецького району з 16:00 до 23:00 ніс службу екіпаж у складі: інспектора Брудницького Я.В., працівника РВ, громадського формування (без уточнення прізвищ) на автомобілі ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.48).

Під час несення служби 07 серпня 2015 року інспектором Брудницьким Я.В. було зупинено автомобіль "Мазда 6", який належить позивачу.

Підставами для зупинки автомобіля, з пояснень наданих відповідачем в суді першої інстанції, слугували три наступні обставини:

1) наявність сумніву про спроможність водія транспортного засобу "Мазда 6" належно здійснювати керування вказаним автомобілем, оскільки автомобіль частково виляв по дорозі, перешкод для руху не було, дорога по вул. Леніна, смт.Тростянець, Вінницької області широка, без вибоїн та ям;

2) перевірка документів на право керування вищевказаним транспортним засобом;

3) наявний державний номерний знак на вищевказаному автомобілі не відповідав вимогам Державного стандарту України та ПДР України, а саме він був закритий іншим предметом, що не дозволяв чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Колегія суддів критично ставиться до висновків суду першої інстанції щодо наявності законних підстав для зупинки автомобіля "Мазда 6", який належить ОСОБА_3, з огляду на наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, сигнал про зупинку транспортного засобу подається працівником підрозділу ДПС з тротуару (обочини) у зрозумілій для водіїв формі (сигналів), за допомогою жезла регулювальника, свистка чи рукою. При цьому жезлом (рукою) вказується безпосередньо на транспортний засіб, який зупиняється, та на пропоноване місце зупинки.

Вказана перша причина зупинки автомобіля "Мазда 6" 07 серпня 2015 року свідчила, на думку відповідача, про неспроможність керування даним транспортним засобом водієм, з тих підстав, що автомобіль частково виляв по дорозі, перешкод для руху не було, дорога по вул. Леніна, смт.Тростянець, Вінницької області широка, без вибоїн та ям.

Однак, вказана причини зупинки не відповідає фактичним обставинам справи , а саме показання свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які у відповідності до чинного законодавства в суді першої інстанції були попередженні про кримінальну відповідальність за завідомо давання неправдивих показань або за відмову від давання показань з передбачених законом підстав, засвідчують факт відсутності неспроможності водія вказаного транспортного засобу керувати автомобілем належним чином, навпаки вищезазначені свідки вказали на спроможність водія (ОСОБА_3.) керувати 07 серпня 2015 року транспортним засобом - автомобілем "Мазда 6", а саме траєкторія руху даного автомобіля була прямою та чіткою, тобто без будь-яких вилянь.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Також, колегія зазначає, що відповідно до копії дослідження крові на етанол гр.ОСОБА_3 № 139 від 07.08.2015 року зазначено про відсутність в його крові етанолу (а.с.47).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач будучи належним чином повідомлений (поштовою кореспонденцією та телефонограмою) про час та місце судового розгляду не надав до суду апеляційної інстанції жодних доказів в підтвердження своїх доводів та заперечень щодо апеляційної скарги позивача, а докази, які наявні в справі не вказують однозначно на наявність підстав правомірності зупинки автомобіля "Мазда 6" з причини неспроможності керування даним транспортним засобом водієм ОСОБА_3

Щодо другої підстави зупинення автомобіля "Мазда 6", а саме перевірки документів на право керування вищевказаним транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Відповідно до пункту 21-1 положень статті 11 Закону України "Про міліцію" передбачена перевірка документів на право користування і керування транспортним засобом, документів на транспортний засіб лише під час проведення цільових заходів (операції, відпрацювання, оперативні плани).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ні в суді першої інстанції, ні в матеріалах справи не були надані будь-які докази, в розумінні статті 69 КАС України, щодо проведення таких цільових заходів співробітниками ВДАІ з обслуговування Тростянецького району УМВС України у Вінницькій області 07 серпня 2015 року в смт.Тростянець Вінницької області, що у свою чергу свідчить про відсутність саме вказаної причини для здійснення зупинки вищевказаного автомобіля.

Щодо третьої підстави зупинки, а саме того, що наявний державний номерний знак на вищезазначений автомобіль не відповідав вимогам Державного стандарту України та ПДР України, а саме він був закритий іншим предметом, що не дозволяв чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, суд апеляційної інстанції зазначає слідуюче.

Відповідно до п.2.9 ПДР водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов'язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:

не належить цьому засобу;

не відповідає вимогам стандартів;

закріплений не в установленому для цього місці;

закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;

неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

г) передавати керування транспортним засобом особам, які перебувають у стані алкогольного сп'яніння, під впливом наркотичних чи токсичних речовин, у хворобливому стані, у стані стомлення або під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

ґ) передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водінню відповідно до вимог розділу 24 цих Правил;

д) під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Відповідно до положень ч.6 ст.121 КУпАП визначено адміністративну відповідальність, як за самостійний вид вчиненого порушення правил дорожнього руху, за керування водієм транспортного засобу з номерним знаком, який закріплений у не встановленому місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.

Зазначена стаття містить санкцію норми, якою передбачено накладення штрафу від десяти до п'ятнадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час розгляду справи в судах не були надані докази, які б засвідчували факт щодо неможливості чіткого розпізнавання номерного знаку автомобіля "Мазда 6", а саме того, що він був закритий іншими предметами чи забруднений, та в свою чергу не давав відповідачу змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м.

Суд першої інстанції зазначаючи на вищенаведену причину зупинки транспортного засобу як на одну із правомірних причин зупинки автомобіля відповідачем, не врахував того, що крім свідчень Брудницького Я.В., який вказує на даний факт, засвідчене ним не підтверджується жодним іншим доказом по справі.

Також, судом апеляційної інстанції зазначається, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували здійснення службовою особою ВДАІ з обслуговування Тростянецького району УМВС України у Вінницькій області фіксації факту зупинки транспортного засобу, з причин невідповідності номерного знаку вимогам стандрату, а саме того, що він був закритий іншими предметами чи забруднений, та в свою чергу не давав відповідачу змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 м.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положень статті 5 Закону України "Про міліцію" визначено, що міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов'язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Суд апеляційної інстанції при аналізі норм чинного законодавства вважає за необхідне також зазначити, що відповідно до п.21-1 статті 11 Закону України "Про міліцію" законодавцем при визначенні поняття підстав зупинки транспортного засобу застосовується термін "законні підстави для зупинки транспортного засобу".

На думку суду, вказане словесне використання таких термінів законодавцем є невипадковим, адже зупинка транспортного засобу (припинення його руху) можливе лише за наявності законних та обгрунтованих на те підстав, тобто дії інспектора ВДАІ при виконанні своїх повноважень під час зупинки транспортного засобу мають бути обгрунтованими, законними та узгодженими із нормами чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що до компетенції адміністративних судів належить розгляд спорів, які виникають під час здійснення суб'єктом владних повноваженень владних управлінських функцій (ст. 17 КАС України), тобто чи вказані особи владних повноважень під час виконання своїх управлінськиї функції діяла в межах та в спосіб передбачений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що колегія суддів не заперечує про наявність факту, яке мало місце під час зупинки автомобіля "Мазда 6" 07 серпня 2015 року по вул.Леніна, смт.Тростянець, Вінницької області, щодо відсутності у водія на момент керування даним транспортним засобом відповідних документів, однак суд зазначає, що однією з визначених цілей адміністративної юстиції є судовий контроль за дотриманням виконавчою владою приписів законів, тобто чи виконання відповідних дій суб'єктами владних повноваженень своїх владних управлінських функцій відповідає нормам чинного законодавства.

В призмі наведеного твердження, необхідно зазначити, що при розгляді даної справи судом апеляційної інстанції досліджувався факт та надавалась правова оцінка правомірності дій інспектора Брудницького Я.В. під час зупинення автомобіля "Мазда 6", повнота його дій по складанню протоколу про адміністративне правопорушення та законність прийнятої ним оскаржуваної постанови.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що дії інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта міліції Брудницького Ярослава Вікторовича під час зупинення 07 серпня 2015 року транспортного засобу Мазда 6", державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався по вул. Леніна в смт. Тростянець Вінницької області є незаконними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки здійсненні не у відповідності до положень, які визначають порядок та правила зупинки транспортного засобу.

Щодо форми та змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП №030425 від 07.08.2015 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог статті 256 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно положень статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як встановлено з матеріалів справи, а саме зі змісту протоколу серії АП1 №030425 від 07.08.2015 року, місцем складання протоколу зазначено вулицю Ватутіна (Мічуріна) в смт. Тростянець Вінницької області.

Суд апеляційної інстанції вказує, що даний запис здійснений з порушенням норм чинного законодавства, адже законодавством передбачено конкретизацію та чіткість зазначення місця складання протоколу, а подвійність назви чи записів в даній графі протоколу про адміністративне правопорушення нормами Законів України не передбачено.

Також, в даному протоколі зазначено початок складання протоколу (час вчинення адміністративного правопорушення), а саме 16:20 хв., однак вказана обставина викликає сумнів у колегії суддів, так як зі слів свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 вбачається, що вони залишили свої робочі місця (прокуратури Тростянецького району Вінницької області) після закінчення трудового дня,а саме біля 16:45 хв..

Колегія суддів зазначає, що у випадку порушення вказаних свідків, а саме працівників прокуратури Тростянецького району Вінницької області, трудової дисципліни (залишення робочого місця до завершення робочого дня без наявних причин) відносно даних осіб були б застосовані заходи дисциплінарного стягнення.

Однак, в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність таких обставин, тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав сумніватись в нещирості та в неправдивості даних показань вищевказаних свідків.

Зі змісту зазначеного протоколу також слідує, що свідками даного правопорушення були ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, як свідки, що підписали протокол.

Суд апеляційної інстанції при досліджені наявних доказів в матеріалах справи, а також показань свідка ОСОБА_9, які ним були надані в суді першої інстанції, встановив факт наявності підпису свідка ОСОБА_12 в протоколі про адміністративне правопорушення АП1 № 030425 від 07.08.2015 року при фіксації порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, тоді як такий свідок був відсутній під час зупинки транспортного засобу і не міг засвідчити вищевказаного факту.

Сукупність вищенаведених обставин вказують про невідповідність зазначених записів у протоколі про адміністративне правопорушення АП1 № 030425 від 07.08.2015 року фактичним обставинам справи, що у свою чергу свідчить про протиправний характер дій з боку інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта міліції Брудницького Ярослава Вікторовича під час складання даного протоколу, так як його реалізацією стало прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 869131 від 07.08.2015 року відносно ОСОБА_3

Колегія суддів апеляційної інстанції також критично ставиться до висновків суду першої інстанції про наявність ознак формального складу даного адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 9 КУпАП вбачається, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

З обставин справи судом апеляційної інстанції встановлено, що в момент вчинення порушення правил дорожнього руху водій не усвідомлював протиправний характер свого діяння з певних об'єктивних причин, які не залежали від нього.

Суд зазначає, що визначення необережної форми вини вимагає оцінки відношення порушника до наслідків вчиненого ним діяння.

Однак частиною 1 статті 126 КУпАП наслідків в якості ознаки об'єктивної сторони не передбачено, а відтак необережна форма вини не може бути взагалі кваліфікована.

В даній ситуації формально вина водія гр. ОСОБА_3 відсутня як у формі умислу, так і у формі необережності, що у свою чергу виключає наявний формальний склад правопорушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 22 даного Кодексу України вказано, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

В суді апеляційної інстанції апелянт стверджував, що він неодноразово зазначав інспектору Брудницькому Я.В. під час складання протоколу про адміністративне правопорушення про малозначність вчиненого ним адміністративного правопорушення, про усвідомлення протиправності своєї поведінки та того, що подібного в майбутньому не допустить, однак відповідач вказані обставини не були взяті до уваги, що у свою чергу свідчить про неповне з'ясування відповідачем всіх обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Крім того, судом апеляційної інстанції, із матеріалів справи встановлено, що документи на право керування транспортним засобом ОСОБА_3 були доставлені на протязі 7-10 хв. після зупинки. Про вказаний факт свідчать як свідки, так і зазначено в протоколі, який складався на підставі посвідчення водія .

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта Брудницького Ярослава Вікторовича у справі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2015 року відносно ОСОБА_3 є незаконними, у зв'язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 869131 від 07 серпня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення є протиправною.

Також, у відповідності до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В судовому засіданні апелянтом доведено протиправний та незаконний характер дій інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта Брудницького Ярослава Вікторовича під час складання постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України.

На підставі вищевикладеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувані дії інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта Брудницького Ярослава Вікторовича не відповідають нормам чинного законодавства, а саме, в силу вимог статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі належно дав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, в деяких випадках помилково застосував норми матеріального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду всім обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення адміністративного позову повністю.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Постанову Тростянецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта міліції Брудницького Ярослава Вікторовича про визнання дій інспектора незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта міліції Брудницького Ярослава Вікторовича про визнання дій інспектора незаконними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора ОДР ВДАІ з обслуговування Тростянецького району старшого лейтенанта міліції Брудницького Ярослава Вікторовича у справі про адміністративне правопорушення від 07 серпня 2015 року відносно ОСОБА_3 - незаконними.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС1 № 869131 від 07 серпня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 611,48 грн. (шістсот одинадцять гривень сорок вісім копійок).

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 19 листопада 2015 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.