Справа № 2а-421/12/0970
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 р. Справа № 76705/12/9104

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року у справі за позовом Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про застосування санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2012 року Державна податкова інспекція в Богородчанському районі Івано-Франківської області (надалі - ДПІ в Богородчанському районі) звернулася до суду з позовом в якому просила застосувати до відповідачів наслідки передбачені ч.1 ст. 208 Господарського Кодексу України, а саме санкції в сумі 28832,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в ході проведення планової перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» уклало правочин з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1) про надання останнім транспортних послуг без мети настання реальних наслідків. Позивач дійшов висновку, що зазначений правочин відповідно до п.п.1,2 ст. 215 п.п.1,5 ст. 203 Цивільного Кодексу України є нікчемним і в силу ст. 216 Цивільного Кодексу України не створює юридичних наслідків.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що визнання договору недійсними з підстав його невідповідності закону та суперечливості інтересам держави і суспільства є можливим лише в судовому порядку, а не з суб'єктивної оцінки позивача. Однак, з даного приводу позивач до суду не звертався і вказаний правочин недійсним судом не визнавався.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ДПІ в Богородчанському районі подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою в адміністративний позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, і суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, між Відкритим акціонерним товариством «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір №1 від 03 січня 2008 року, згідно якого останній як підрядник бере на себе зобов'язання своїми силами і засобами виконати роботи по наданню транспортних послуг. Виконання робіт по договору здійснюється на підставі товарно-транспортних накладних, які підписуються замовником.

Зі змісту акту перевірки ДПІ в Богородчанському районі слідує, що за період з 01 квітня 2010 року по 30 червня 2011 року ФОП ОСОБА_1 на виконання умов вищезазначеного договору надано автопослуги згідно представлених до перевірки товарно-транспортних накладних та відповідно виписано, оформлено з Відкритим акціонерним товариством «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» товарно-транспортні накладні та акти виконаних робіт.

При цьому, податковий орган прийшов до висновку про нікчемність укладеного правочину між відповідачами, що також, на його думку, є підставою для застосування санкцій до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» та ФОП ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до обох відповідачів наслідків передбачених ч.1 ст. 208 Господарського Кодексу України, а саме стягнення санкцій в сумі 28832,00 грн з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Частиною першою статті 208 названого Кодексу передбачено, що якщо господарське зобов'язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов'язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов'язанням, а у разі виконання зобов'язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Наведені законодавчі положення у розрізі функцій податкової інспекції, що полягають у здійсненні контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), застосовуються до правочинів, вчинених виключно з метою ухилення від оподаткування. Адже використання податковим органом передбаченого пунктом 11 статті 10 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» повноваження на подання до судів позовів до підприємств, установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход держави коштів, одержаних ними за такими угодами, з підстав, які не пов'язані з контролем за сплатою податків, є перевищенням компетенції цього суб'єкта владних повноважень.

При цьому для правильної кваліфікації правочину як такого, що порушує публічний порядок, необхідно визначити існуючий зв'язок між власне укладенням і виконанням такого правочину та застосованим його учасниками механізмом ухилення від оподаткування.

Адже якщо укладення та виконання договору є частиною такого механізму - зокрема, у випадку, коли єдиною метою укладення правочину є податкова економія -то до учасників такого правочину слід застосовувати штрафні санкції в порядку статті 208 Господарського кодексу України. У разі ж якщо ухилення від оподаткування спричинено подальшими діями з отриманими на виконання правочину активами або недостовірним відображенням результатів такого правочину у податковому обліку платника, то такі дії становлять самостійний склад податкового правопорушення як підставу для притягнення платника до відповідальності сааме за порушення норм податкового законодавства. Іншими словами, правочин є таким, що порушує публічний порядок у сфері оподаткування, у разі, якщо власне вчинення та виконання правочину є необхідною умовою для побудови схеми мінімізації податків.

Наведене, у свою чергу, дає підстави для висновку про те, що умовою застосування наслідків недійсності господарського зобов'язання в порядку статті 208 Господарського кодексу України за позовом податкового органу є доведеність останнім наявності протиправного умислу у всіх учасників правочину. Адже про відсутність господарської мети під час укладення та виконання правочину не може бути відомо лише одній особі, оскільки у разі добросовісності хоча б одного з учасників правочину для нього буде досягнута відповідна йому ділова мета, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що порушує публічний порядок.

У розглядуваній справі ДПІ в Богородчанському районі не спростовано факт виконання ФОП ОСОБА_1 операцій з надання транспортних послуг за спірним договором. При цьому, реальність цих операцій було встановлено судом першої інстанції за наслідками дослідження наявних у справі первинних та інших документів.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутність у ФОП ОСОБА_1 в свідоцтві про сплату єдиного податку виду діяльності - транспортні послуги не є підставою для визнання правочину недійсним (нікчемним), оскільки транспортні послуги по договору виконані, відповідні акти та накладні складено і підписано. Недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише у разі, якщо такий наслідок прямо зазначений у законі.

Суд першої інстанції вірно встановив, що посилання позивача на ту обставину, що ФОП ОСОБА_1 одночасно працював майстром на кар'єрі та займався підприємницькою діяльністю, також не можуть бути для суду достатньою підставою для визнання правочину нікчемним, оскільки Конституцією України та законами України передбачено свободу підприємницької діяльності, що не позбавляє ФОП ОСОБА_1 одночасно працювати і займатись підприємницькою діяльністю.

Доказів узгодженості дій відповідачів, обізнаності Відкритим акціонерним товариством «Державна акціонерна компанія» Автомобільні дороги України Дочірнього підприємства «Івано-Франківський облавтодор» у порушенні вимог податкового та іншого законодавства його контрагетом (ФОП ОСОБА_1) податковим органом також не представлено.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору нікчемним та, відповідно, для застосування до відповідачів адміністративно-господарських санкцій в порядку статті 208 Господарського кодексу України.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Богородчанському районі Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2012 року у справі № 2а-421/12/0970 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі та але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Б. Заверуха

Судді: О.М. Гінда

В.В.Ніколін