Справа № 826/13773/15
Суддя: Нагорянський С.І.
Дата ухвалення: 2015-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 листопада 2015 року № 826/13773/15

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Нагорянський С.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни (далі - відповідач 1, Уповноважена особа Фонду), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 2, Фонд), в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню за договором банківського вкладу від 10 жовтня 2014 року № "НВУ" № 854086/2014 (в національній валюті України), укладеного між позивачем та ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк";

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіну Марину Анатоліївну включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із визначенням суми, що підлягає відшкодуванню за Договором банківського вкладу від 10 жовтня 2014 року № "НВУ" № 854086/2014 (в національній валюті України);

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіну Марину Анатоліївну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за Договором в ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" від 10 жовтня 2014 року № "НВУ" № 854086/2014 (в національній валюті України), укладеного між позивачем та ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк";

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за а Договором в ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" від 10 жовтня 2014 року № "НВУ" № 854086/2014 (в національній валюті України), укладеного між позивачем та ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк".

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з огляду на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях проти позову.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду письмові заперечення, в яких просив суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З урахуванням наведеного, у судовому засіданні 28 липня 2015 року суд ухвалив про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду та вирішення справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (Банк) укладено Договір банківського вкладу «НВУ» № 854086/2014, предметом якого є розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту "НВУ" в національній валюті України на 1 (один) місяць з дня укладення Договору, із щомісячною виплатою процентів.

Згідно платіжного доручення № 460392 від 10 жовтня 2014 року, на депозитний рахунок позивача зараховано грошові кошти в сумі 200000 грн., призначення платежу - залучення коштів на вклад, угода № 854086/2014 від 10 жовтня 2014 року.

Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 188 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензію та ліквідувати ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк".

На виконання постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" та призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було розміщено повідомлення, згідно якого починаючи з 27 березня 2015 року Фонд розпочинає виплати коштів вкладникам ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк".

У зв'язку з отриманням інформації про відсутність позивача в списках вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, 15 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача 1 із заявою, в якому просив вчинити передбачені законодавством дії для здійснення виплати вкладу за Договором, та включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за вкладами за рахунок Фонду із визначенням гарантованої суми, що підлягає відшкодуванню та подати його до Фонду; включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; здійснити виплату гарантованої суми відшкодування через банки-агенти Фонду.

Листом від 30 квітня 2015 року № 20-9840 Уповноважена особа Фонду повідомила про обмеження використання коштів, що знаходяться на рахунку позивача, оскільки є підстави вважати, що ним було проведено операції, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, 15 квітня 2015 року позивач звернувся із аналогічною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак відповіді не отримав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2 щодо не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23 лютого 2012 року №4452-VI (далі - Закон № 4452-VI), Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно ч. 3 ст. 12 Закону №4452-VI, виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Частиною 1 ст. 27 Закону №4452-VI визначено, що Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

В силу частин 5 та 6 ст.27 Закону №4452-VI, протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

У відповідності до наведеного вище Закону розроблено Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (далі - Положення № 14).

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу ІІІ Положення №14, Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п. 2, 3 розділу IV Положення №14, Фонд складає на підставі Переліку Загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення.

Так, частиною 2 ст. 38 Закону №4452-VI передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, встановлено ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI.

Згідно ч. 5 ст. 38 Закону №4452-VI, Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Як зазначив відповідач 1 в запереченнях на адміністративний позов, згідно Постанови Правління Національного банку України від 03 жовтня 2014 року № 631/БТ було встановлено обмеження діяльності ПАТ «ВіЕйБі Банк», зокрема, було зобов'язано Банк не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності зазначеною Постановою (тобто, до 03 жовтня 2014 року), умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків.

Під час перевірки комісією було встановлено, що кошти на рахунок позивача надходили внаслідок так званого "дроблення" великого депозиту іншого клієнта з метою відшкодування грошових коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно витягу з Акту перевірки операції за рахунками фізичних осіб, виплати за якими призупинені, 10 жовтня 2014 року ОСОБА_3, після розірвання угоди №758158/2014 на суму 2177090,00 грн., розмістив частину своїх грошових коштів на рахунки третіх осіб, в такому розмірі, щоб не перевищити граничний розмір відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Кошти з карткового рахунку ОСОБА_3 в сумі 200000,00 грн. були перераховані на поточний рахунок ОСОБА_1

На підтвердження зазначених обставин відповідачем 1 надано копію наказу № 76 від 31 січня 2015 року про проведення додаткової перевірки операцій за рахунками фізичних осіб, згідно якого було створено комісію для проведення перевірки операцій по рахункам фізичних осіб та Витяг з Акту перевірки рахунків фізичних осіб, операції по яким призупинені, а також копії відповідних рішень Фонду, якими було погоджено обмеження виплат за рахунками вкладників.

За результатами роботи Комісії Тимчасової адміністрації ПАТ «ВіЕйБі Банк», 29 січня 2015 року складено протокол комісії з перевірки вкладів фізичних осіб, яким запропоновано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» тимчасово обмежити здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам.

З огляду на вищевказані обставини, Уповноваженою особою Фонду, у відповідності до п.п. 3 п. 2 ст. 37 Закону №4452-VI, було обмежено операції за рахунком позивача.

За результатами дослідження матеріалів справи, судом встановлено, що грошові кошти були перераховані з рахунку іншого вкладника на рахунок позивача, а тому є підстави вважати, що була проведена низка операцій, результатом яких стало збільшення гарантованої суми відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Позивачем, у свою чергу, не надано суду пояснень чи доказів стосовно того, в яких взаємовідносинах він перебуває з ОСОБА_3, та з яких причин останній перерахував кошти на рахунок позивача.

Як вбачається із матеріалів справи, договір між банком та позивачем було укладено 10 жовтня 2014 року, тобто у межах 1 року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, а тому Уповноважена особа з урахуванням вимог ст. 38 Закону в редакції, що діяла на той момент, мала всі правові підставі приймати міри до перевірки укладених протягом зазначеного періоду правочинів на предмет їх нікчемності з підстав, визначених ч.3 ст. 38 Закону, в тому числі і договір, укладений між позивачем та банком.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідачем 1 надано суду належні докази, які підтверджують вжиття ним всіх необхідних заходів щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемності, у відповідності до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Враховуючи, що Уповноваженій особі Фонду надано повноваження забезпечити перевірку договорів (правочинів) укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку, суд приходить до висновку, що відповідачем 1 правомірно не включено позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Оскільки судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача 1 стосовно включення позивача до Переліку вкладників, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача 1 включити позивача до Переліку вкладників та щодо зобов'язання відповідача 1 подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом, задоволенню не підлягають.

З приводу позовних вимог щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за вкладом, суд зазначає наступне.

Слід враховувати, що Фонд здійснює виплату відшкодування коштів вкладникам на підставі отриманого від Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку Переліку вкладників які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, однак судом встановлено, що така інформація про позивача не була включена до зазначеного Переліку.

Тобто, у зв'язку із не включенням позивача до Переліку вкладників та не передачі такого списку до Фонду, спірні правовідносини між позивачем та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не виникли, при цьому судовий захист, у відповідності до положень КАС України, спрямований на відновлення порушеного права.

Таким чином, суд вважає, що позовна вимога позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині включення позивача до Загального реєстру вкладників є передчасною та спрямована на майбутній захист порушених прав позивача, що не узгоджується з приписами КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 ст. 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 69-71, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії постанови за правилами, встановленими статтями 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя С.І. Нагорянський