Справа № 808/9569/14(ДО/808/1363/14)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2015-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2015 рокусправа № 808/9569/14(ДО/808/1363/14)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Шелеповій Ю.О.

за участю представників:

позивача: - Жолоб Я.С. дов від 16.12.2014

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року

у справі № 808/9569/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля»

до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області

про скасування рішення про застосування фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» звернулося до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області, в якому просило скасувати рішення № 137/17а від 28.11.2014 про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки норма закону, на яку посилається у рішенні відповідач - п.5 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», втратила чинність на момент прийняття даного рішення. Крім того, фінансова санкція застосована до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» за період 2000-2006 роки, коли діяло Державне підприємство «Добропіллявугілля».

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2015 в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Посилаючись на рішення №1-рп/99 Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-7/99 («У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)»), суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки фінансові санкції нараховані позивачу 28.11.2014 за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, вчинені позивачем до 01.01.2011, відповідальність за порушення норм законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (в тому числі і за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку) повинні застосовуватись виходячи з приписів абз.6 ч.7 Розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі. Позивач вважає, що судом першої інстанції не досліджено всі обставини справи, що привело до не вірного вирішення справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційній скарга підлягає задоволенню внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідачем проведено перевірку ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» щодо достовірності надання відомостей, поданих до Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2000 по 01.01.2009, за результатами якої складений акт №210 від 11.11.2014.

Перевіркою достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, встановлено порушення п.4 ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (у редакції, яка діяла на момент порушення) та реквізиту 02 п.8.3 Порядку №7-6 у частині подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, за 2000-2006 роки по застрахованій особі ОСОБА_2 (НОМЕР_1), а саме: ОСОБА_2 (НОМЕР_1) прийнято 11,04.1994 на шахту імені РСЧА учнем гірника підземного згідно наказу підприємства від 11.04.1994 №90. Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та на підставі наказів підприємства від 12.12.1994 №818, від 10.02.2000 №86 га від 08.02.2005 №30ТБ «Про підсумки атестації робочих місць за умовами праці» застрахованій особі ОСОБА_2, який працював на посаді гірника підземного протягом 2000-2006 років, підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах. Співставленням даних особового рахунку застрахованої особи з даними, поданими до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування за 2000-2006 роки, встановлено, що в порушення реквізиту 02 п.8.3 Порядку №7-6 згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 за 2000-2006 роки невірно вказано ідентифікаційний код - замість РНОКПП НОМЕР_1 зазначено РНОКПП НОМЕР_2. Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 07.09.1998 №15600 необхідно було надати відомості на застраховану особу ОСОБА_2 з ідентифікаційним номером НОМЕР_1.

Проти виявлених відповідачем фактів порушення позивач не заперечує.

На підставі акту перевірки №210 від 11.11.2014 відповідачем прийнято Рішення про застосування фінансових санкцій за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку №137/17а від 28.11.2014, згідно якому на підставі п.5 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нарахована фінансова санкція в загальному розмірі - 510,00 грн. (за 2004, 2005, 2006 роки по 170,00 грн. - 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожен рік).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції про правомірність оскаржуваного рішення.

Спір між сторонами виник з приводу притягнення позивача до відповідальності рішенням №137/17а від 28.11.2014 за правопорушення, скоєне в 2004-2006 роках.

До 1 січня 2011 року відносини, що виникали між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, регулювалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.14 вказаного Закону в редакції, що діяла на період виникнення спірних правовідносин, страхувальниками відповідно до цього Закону є: роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Обов'язок страхувальника подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом, встановлена п.4 ч.2 ст.17 Закону № 1058-IV.

Згідно п.5 ч.9 ст.106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду застосовують до страхувальників такі фінансові санкції: за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду накладається штраф у розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які були сплачені або підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З 01.01.2011 набрав чинності Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2010 № 2464-VI.

На підставі вказаного Закону частину дев'яту статті 106 Закону № 1058-IV виключено.

Відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, на який посилається суд першої інстанції, на період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Щодо фінансових санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою або подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду, тобто за дії, що не пов'язані із сплатою страхових внесків, Закон № 2464-VI будь-яких приписів не містить.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з наведених норм законодавства, апеляційний суд вважає помилковим застосування до спірних правовідносин абз.6 п.7 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, отже є неправомірним прийняття відповідачем оскаржуваного рішення №137/17а від 28.11.2014 про застосування фінансових санкцій на підставі п.5 ч.9 ст.106 Закону №1058-IV за подання недостовірних відомостей, що використовуються в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, за 2004-2006 роки, оскільки вказана правова норма втратила чинність з 01.01.2011 і на дату прийняття відповідачем рішення №137/17а від 28.11.2014 не діяла, відповідно, застосуванню не підлягала.

Отже позовні вимоги про скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області №137/17а від 28.11.2014 є правомірними.

Суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, що мають значення для справи, невірно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і відповідно до ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року у справі № 808/9569/14 скасувати, прийняти нову постанову.

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Добропілля та Добропільському районі Донецької області №137/17а від 28.11.2014.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко