Справа № 442/3283/15-а, 2а-442/111/15
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2015-11-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року Справа № 876/6821/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2015 року по справі № 442/3283/15-а, за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із адміністративним позовом до управління Пенсійного Фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про визнання дій неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії та просить суд постановити рішення відповідно до якого визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного Фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області А/17 від 8 квітня 2015 року та зобов'язати відповідача визнати право позивача на призначення пенсії за вислугу років як педагогічному працівнику.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 березня 2015 року він звернувся із письмовою заявою до управління Пенсійного Фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області з прохання розглянути його питання про право на призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п "є" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням № А/47 від 08 квітня 2015 року управління Пенсійного Фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області відмовило позивачу в праві на призначення пенсії за вислугу років на підставі того, що у позивача недостатньо пільгового стажу для призначення відповідного виду пенсії. Вважає таке рішення відповідача неправомірним, оскільки його сумарний стаж роботи становить більше 25 років і посади на яких він працював відносяться до переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад , який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Наказами відділу освіти Дрогобицької районної державної адміністрації № 253 від 08 жовтня 2014 року і № 53 від 23 лютого 2015 року, враховуючи помилковість у назві його посади при прийнятті на роботу (наказ № 533 від 31 серпня 1989 року) що підтверджується наказом Міністерства освіти СРСР № 103 від 30 травня 1979 року внесено відповідно зміни до назви посади та записів до трудової книжки.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області визнати право позивача ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років, як педагогічному працівнику.

В решті позову відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її в частині задоволення позову оскаржив відповідач, управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області, яке покликаючись на те, що постанова суду першої інстанції в частині, що оскаржується є неправомірною, винесена з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням матеріального права, просить постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2015 року в частині задоволення позову скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області про надання йому роз'яснення, щодо визначення права на пенсію за вислугу років як працівнику освіти за наявними (доданими) у нього документами.

08 квітня 2015 року ОСОБА_1 була надана відповідь про порядок та умови призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти, а також про те, які періоди можуть бути зараховані до стажу роботи за наявними (поданими ним) документами. Крім того зазначено, що наданими документами та зустрічною перевіркою не підтверджено, що позивач працював майстром виробничого навчання.

Одночасно, відповідачем зазначено те, що зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, період з 01 вересня 1989 року по 28 серпня 2011 року немає законних підстав.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача є підстави для зарахування до спеціального стажу роботи періоду з 01 вересня 1989 по 28 серпня 2011 роки, що дає йому право на призначення пенсії за вислугу років, як педагогічному працівнику, а тому прийшов до висновку про те, що слід зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області визнати право позивача на призначення пенсії за вислугу років, як педагогічному працівнику.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

При вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Пунктом 1 частини 2 статті 162 КАС України передбачено те, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про:

1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Так, апеляційним судом встановлено те, що суд першої інстанції прийняв постанову, можливість прийняття якої п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України не передбачена.

При цьому суд першої інстанції не обґрунтував яким чином задоволення позовних вимог гарантуватиме дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку відповідача.

Визнання права позивача на пенсію, без розгляду управлінням Пенсійного Фонду України відповідної заяви позивача, на переконання апеляційного суду, не призведе до захисту прав позивача, оскільки для набуття права на пенсію, крім пільгового стажу, необхідні і інші підстави, які ні відповідачем, ні судом першої інстанції не досліджувались.

Позивач звернувся до відповідача із заявою в порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян", та на підставі цього ж Закону отримав відповідь, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

Апеляційним судом встановлено те, що позивач до відповідача із заявою про призначення пенсії не звертався, а тому право позивача на призначення пенсії відповідачем не порушене, у зв'язку з чим позовні вимоги є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги відповідача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині, через що постанову суду в частині задоволення позову слід скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Дрогобичі та Дрогобицькому районі Львівської області задоволити частково.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 червня 2015 року по справі № 442/3283/15-а в частині задоволення позову ОСОБА_1 скасувати та прийняти в цій частині нову постанову відповідно до якої в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р.Б. Хобор

Судді Я.С. Попко

Р.П. Сеник